ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 129, 2016-07-13 09:30

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכולם.

אברהם נגוסה: נמצא איתי פה חבר הכנסת אורן חזן, יוזם הדיון וגם מוביל הנושא בכנסת, והמנכ"ל של משרד לשוויון חברתי.

אברהם נגוסה: ברוכים הבאים גם נציגי הארגונים.

אברהם נגוסה: אנחנו נפתח את הדיון בנושא השבת הרכוש היהודי הגזול ממדינות ערב והאסלאם.

אברהם נגוסה: זה הנושא שלנו שאנחנו דנים בו היום.

אברהם נגוסה: כידוע, לפי הצעה לסדר שהגיש חבר הכנסת אורן חזן למזכירות הכנסת, מזכירות הכנסת שלחה אלינו את הנושא הזה כדי לדון בו בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

אברהם נגוסה: כידוע, הנושא הוא לגבי יוצאי מדינות ערב והאסלאם.

אברהם נגוסה: אני לא אכנס לכל הארצות.

אברהם נגוסה: ערב ואסלאם זה ברור, שהרכוש שלהם נשאר והם יצאו, אבותיהם, אבות אבותיהם ששמרו והיו שם עם רכוש, יצאו ללא רכוש והרכוש נשאר במדינות האלו.

אברהם נגוסה: בשנת 2010 עבר חוק בכנסת ישראל בנושא הזה.

אברהם נגוסה: במסגרת החוק הנושא לא טופל כמו שצריך ולכן יישר כוח לחבר הכנסת אורן חזן, מוביל הנושא בקדנציה הזו.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים כולנו לתת יד לנושא הזה וסוף סוף להשיב את הרכוש שנשאר במדינות ערב.

אברהם נגוסה: ולכן זה הנושא.

אברהם נגוסה: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור ליוזם הדיון וליוזם ההצעה לסדר, חבר הכנסת אורן חזן, בבקשה.

אורן אסף חזן: בוקר טוב לכולם, מה שלומכם?

אורן אסף חזן: ראשית, לפני שנגיע בליבה, אני רוצה להגיד לך אדוני יושב ראש הוועדה, שהייתה התלבטות במזכירות אולי להעביר את זה לוועדת החינוך ואני ביקשתי שיעבירו את זה אליך, כי אני חושב שדווקא אתה, שכל כך נוגע ומכיר מה זה לעבור מסע לארץ ישראל ומה זה לעבור תהליך של מה נשאר מאחור ומה אנחנו בונים קדימה, תהיה לך יותר רגישות גם פרסונאלית וגם חברתית לנושא הזה, ואני בטוח שביחד אנחנו נצליח לקדם איפה שזה נתקע.

אורן אסף חזן: הפעילות בכנסת ישראל וגלגלי העבודה שבה, לא מתגלגלים אפילו.

אורן אסף חזן: זוחלים לאיטם, אבל אני מרגיש שלאט לאט יש איזו שהיא תנודה דווקא בנושא הזה.

אורן אסף חזן: כשאנחנו מסתכלים על החודשים האחרונים ואנחנו רואים בכלל את השיח הציבורי במדינת ישראל, סוף סוף שמתחילים לקבל הכרה למה שעברו הקהילות המפוארות מיהדות ערב ואסלאם ברחבי העולם בעשור האחרון ושנים לאחור, עוד מקום המדינה ולפני, אז אני מרגיש שיש איזו שהיא תחושה שפתאום יש חלקים בתוך הממסד, שמרגישים קצת אחריות ורוצים לעשות איזה שהוא תיקון.

אורן אסף חזן: ויכול להיות שסוף סוף, דווקא בתוך התיקון הזה אנחנו ניכנס ונצליח למנף את הדבר הזה.

אורן אסף חזן: גם זכינו שיש לנו שרה שהמשרד שנוגע אליה, היא שרה שמאד רגישה לנושא, שלא לומר גם היא ומשפחתה מכירים אותו מקרוב.

אורן אסף חזן: אז מי ייתן, לפני שאנחנו נוגעים באמת בליבה, ששיתוף הפעולה בין כל הגורמים יניב תוצאות וגם את העוול על עוול שנעשה, שעד שכבר חוקקו חוק, אז פעם אחת לא מקדמים אותה, פעם שנייה הוא גם לא היה מספיק.

אורן אסף חזן: לעיתים זה מרגיש כאילו הוא חוק למראית עין בלבד.

אורן אסף חזן: גם את הדבר הזה נתקן.

אורן אסף חזן: אני מבחינתי דיברתי רבות במהלך השנה שחלפה, מאז שהקמנו את השדולה להשבת הרכוש הגזול ממדינות ערב ואסלאם, גם בשדולה, גם במליאת הכנסת, גם בוועדות שונות, גם קצת בתקשורת ולי מאד כואב, כי אני רואה עד כמה אין מספיק רגישות.

אורן אסף חזן: אנחנו יכולים לראות את זה כאן בדיון עצמו, ואני חלילה קטונתי מלבקר את חברי חברי הכנסת, אני לא יודע, אולי זה בגלל השעה המוקדמת שאף אחד מהם לא נמצא כאן היום.

אורן אסף חזן: או, הנה, רק אמרתי, לא בכדי צדיק גדול בסדום.

אורן אסף חזן: הנה, צדיק גדול בסדום, לא סתם.

אורן אסף חזן: כן, אני מקדם את יושב ראש האופוזיציה, יושב ראש המחנה הציוני, חברי בוז'י הרצוג.

אורן אסף חזן: קודם כל תודה שבאת, אני בדיוק אומר שאני בוחר להאמין שחברי הכנסת לא הגיעו בגלל השעה המוקדמת של הדיון ולא בגלל שום סיבה אחרת.

אורן אסף חזן: בכל מקרה אני חושב שיותר חשוב לשמוע את הסיפורים שלכם.

אורן אסף חזן: אנחנו דיברנו על זה באמת רבות.

אורן אסף חזן: צריך להתקדם בכמה מסלולים גם ברמת החינוך, שזה דבר שזה יקרה, אבל דה-פקטו בפועל לא יכול להיות מצב שהמדינה מצד אחד באמת מכירה בדבר הזה, באמת מכירה בבעיה, באמת מכירה בכך שצריך לעשות תיקון, אבל פעם אחר פעם היא מתעלמת והיא דוחה את הדבר הזה.

אורן אסף חזן: אפקט הזמן הוא מאד מאד חשוב בנושא הזה.

אורן אסף חזן: אנחנו רואים, ואגב אני גם רואה את זה בפגישות שלנו, שלאט לאט החברים שמלווים בשנה האחרונה, אפילו מתוכם זה לאט לאט זה הולך ומצטמצם.

אורן אסף חזן: אני אתן את זכות הדיבור עכשיו ליושב ראש האופוזיציה, אני בטוח שיש לו מה - - -

יצחק הרצוג: לא, לא, אני רוצה לשמוע את האנשים.

אורן אסף חזן: אוקיי.

אורן אסף חזן: אז בכל מקרה כמו שאמרתי, אני מעדיף לשמוע אתכם ואז אנחנו נסכם שוב וכמוש אמרתי ואני אומר עוד פעם, אנחנו לא נעזוב את זה.

אורן אסף חזן: אמיתי באמת, לפחות אני, עד שנעשה תיקון לנושא הזה, גם ברמת האמנה שאז כתבנו והגשנו, אנחנו עובדים עליה כדי להפוך אותה לחוק של ממש וברגע שזה יקרה אני מאמין שאנחנו נראה תזוזה אמיתית לקידום הנושא.

אברהם נגוסה: תודה לחבר הכנסת אורן חזן.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו יושב ראש האופוזיציה, חבר הוועדה, חבר הכנסת יצחק הרצוג.

אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו, לפי רשימת הדוברים רוצים לשמוע את מנכ"ל המשרד לשוויון חברתי, מה הם עושים על מנת לקדם את הנושא הזה.

אברהם נגוסה: מר אבי כהן, בבקשה.

<אבי כהן: אז אלף תודה רבה.

<אבי כהן: אני שמח מאד להיות פה.

<אבי כהן: כמו שציין לפני כן חבר הכנסת חזן, השרה גילה גמליאל שהיא השרה לשוויון חברתי, רואה חשיבות מאד מאד גדולה בנושא הזה.

<אבי כהן: תיכף אני אפרט מספר דברים אופרטיביים שחלק מהאנשים פה כבר מכירים אותם, כי אנחנו עושים את זה בשיתוף פעולה מלא עם כל הקהילות של יוצאי יהדות ערב ואיראן.

<אבי כהן: הדבר הראשון, שדרך אגב נפגע מהחוק, חבר הכנסת חזן.

<אבי כהן: הדבר הראשון שהתחלנו בנובמבר האחרון, עשינו אירוע ממלכתי מרכזי גדול מאד, שהעלינו על נס את מורשת יהדות ערב ואיראן.

<אבי כהן: היה אירוע מרשים מאד במחלה, ביחד עם כל הקהילות.

<אבי כהן: האירוע הזה עלה לנו הרבה מאד כסף.

<אבי כהן: אנחנו הולכים להשקיע השנה יותר כסף ממה שהשקענו פעם שעברה ויהיה אירוע יותר גדול ויותר משמעותי.

<אבי כהן: זו הנקודה הראשונה.

<קריאה: מה המטרה של הארגון?

<אבי כהן: אני תיכף אפרט.

<אבי כהן: הנקודה השנייה, ותיכף אני אתייחס לשאלתך, אנחנו עושים מהלך שהוא ביחד עם המל"ל שיושב פה נציגו, במשרד החוץ, שדי מוגדר כמסווג ואני לא אפרט יותר מדי.

<אבי כהן: אנחנו משקיעים מיליונים בתהליך של השבת הרכוש מיהדות ערב ואיראן.

<אבי כהן: אני לא יכול להיכנס יותר מדי לפרטים, אבל לראשונה יש מהלך ממשלתי ביחד עם ארגונים נוספים אחרים, שהוא מעוגן בכל איפה שצריך בתהליכים הממשלתיים, להשבת הרכוש.

<אבי כהן: אני מאמין שבחודשים הקרובים גם מי שצריך יכיר את זה יותר לעומק.

<אבי כהן: יושבים פה אנשים שיכולים לאשר את זה ולאושש את זה, כי זה מהלך מאד מתקדם שבמשך שנים דיברנו עליו ולא עשו אותו ואנחנו עשינו את זה עובר לעשייתם ותוך חודש וחצי חודשיים המהלך הזה גם יבשיל ויקרום עור וגידים וייצא לפועל.

<אבי כהן: אז זו הנקודה השנייה.

<אבי כהן: הנקודה השלישית שאני רוצה לציין, ביחד עם ראש הממשלה סיכמנו שאנחנו מוציאים מהלך של פרס ראש הממשלה לחקר של מורשת ומסורת יהדות ערב ואיראן, וזה בעצם המהלך השלישי שיצטרף לכל מה שדיברתי לפני כן, כחלק מיישום החוק.

<אבי כהן: כמו שאמרתי, השרה רואה בדבר הזה חשיבות גדולה, בכל הנושא הזה, וזה המהלכים שאנחנו מקדמים בתוך המשרד.

<אבי כהן: יש פה את נציגי המשרד שיושבים פה, את לירון ובני שמקדמים את זה, ובעצם רוב מי שיושב פה מהקהילות מכיר את התחום הזה ומעורבים שותפים שלנו לאורך כל הדרך.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו גם חבר הכנסת לשעבר מר אלי גבאי.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו מגברת לבנה זמיר, יושבת ראש מרכז הארגונים של יהודי ארצות ערב והאסלאם ויושב ראש ארגון יוצאי מצרים, בבקשה.

<לבנה זמיר: כן, אוקיי.

יצחק הרצוג: גם אמא שלי חברה בארגון הזה.

<לבנה זמיר: נכון, אורה, ידידה טובה.

<לבנה זמיר: בוקר טוב לכולם ושוב תודה לחבר הכנסת חזן על התמדתו, עקשנותו, מסירותו לנושא הזה.

<לבנה זמיר: תשמע, אתה הנסיך שלנו, לא יעזור שום דבר, אוקיי?

<לבנה זמיר: זהו.

<לבנה זמיר: אמרתי את זה וגמרנו.

<לבנה זמיר: עכשיו לעניין.

<לבנה זמיר: כבוד חבר הכנסת הרצוג, יושב ראש הוועדה, חברי הכנסת, כל פעם אנחנו מתרגשים מחדש, כי מה שהאבות שלנו, הדור של אבי התחילו אותו ולא הצליחו בו, היום אתם עושים את זה.

<לבנה זמיר: זה מרגש אותי כל פעם מחדש.

<לבנה זמיר: כל פעם אני רוצה לומר שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה.

<קריאה: אמן.

<לבנה זמיר: עכשיו שני דברים קצרים מאד אני אומר.

<לבנה זמיר: באמנה שניסחנו יחד איתך, חבר הכנסת חזן, כתוב בפירוש, כי אנחנו עוברים כבר ליישום, אנחנו כבר עוברים לפעולה ברגע שאנחנו פה בוועדה ברשותך, זה אומר שאנחנו יוצאים לדרך.

<לבנה זמיר: אז באמנה כתוב במפורש וזה נקרא ליישם – תוקם קרן בינלאומית שתפצה את שתי הקבוצות של פליטים הפלסטינאים וגם היהודים מארצות ערב.

<לבנה זמיר: כמיליון יהודים.

<לבנה זמיר: אני שמחה שחבר הכנסת הרצוג, יושב ראש מפלגת העבודה נמצא פה, כי חבר הכנסת חיליק בר הוציא מצע לדרך, מפה לשלום, ובתוכה כתוב, ואנחנו מנסים להיפגש איתו והצלחנו כמעט וברגע האחרון זה התבטל פעם אצלנו, פעם אצלנו וחבל שהוא לא פה.

יצחק הרצוג: אני אדבר איתו.

<לבנה זמיר: אתה תדבר איתו ואתה באמת, אז גמרנו, אז לא צריכים להיפגש איתו כבר.

יצחק הרצוג: לא, לא, אני אדבר איתו שיבדוק.

יצחק הרצוג: התכנית שלו הרי אומצה על ידי מצענו והעניין של ההתייחסות לסוגית הפיצויים.

יצחק הרצוג: זה לא נוגע למפלגה.

יצחק הרצוג: זה נושא לאומי.

<לבנה זמיר: נכון.

<לבנה זמיר: הוא כותב כך – שהקרן הבינלאומית תפצה את הפליטים הפלסטינאים, אבל הפליטים היהודים מארצות ערב יפנו בכבוד רב לארצות ערב לבקש את כספם.

<לבנה זמיר: אני לא הבנתי עד עכשיו למה זה כך, ואנחנו או ניפגש איתו או שאתה תהיה השופר שלנו, שלא תהיה פה אפליה לטובת צד אחד.

<לבנה זמיר: סליחה, אני באמת לא מבינה מדוע.

<לבנה זמיר: קרן בינלאומית תפצה - וכך היה מתווה קלינטון - תפצה את שני הצדדים.

<לבנה זמיר: ועכשיו דבר אחר לגמרי, ופה, למרות שאנחנו מדברים רק על רכוש ולא על היסטוריה, מאד חשוב – ועדת ביטון אכזבה את גל ראשי הארגונים פה, את מרכז הארגונים ליהודי ארצות ערב והאסלאם, כי אנחנו לא רק אירן, האסלאם.

<לבנה זמיר: יש פה אפגניסטן, יש אחרים והתאכזבו.

<לבנה זמיר: יפה מורשת, יפה פיוט, יפה משורר ואם ראש הוועדה הוא משורר, אז אני לא מתפלאת על התוצאה, אבל איפה החורבן?

<לבנה זמיר: כלום על החורבן.

<לבנה זמיר: הספרים לא יכילו את החורבן.

אורן אסף חזן: אני אדבר על זה היום.

אורן אסף חזן: יש לנו הצעה בדיוק בוועדה - - -

<לבנה זמיר: מצוין.

<לבנה זמיר: יושב ראש הוועדה להיסטוריה הצטדק, שלח לי מייל וכתב – רצינו, אבל היו אילוצים מצד גורמים מסוימים שלא להיכנס לזה.

<לבנה זמיר: אני לא צריכה הרבה לנחש מי.

<לבנה זמיר: מכון בן צבי.

<לבנה זמיר: הם לא יכולים להחליט בשביל עם שלם.

<לבנה זמיר: זה לא יתכן.

<לבנה זמיר: היה חורבן.

<לבנה זמיר: הייתה טרגדיה.

<לבנה זמיר: אי אפשר להסתיר אותה, להגיד עלינו מתוך ציונות, כי זה לא נכון.

<לבנה זמיר: עובדה, חצי מהפליטים מיהודי ארצות ערב לא באו ארצה.

<לבנה זמיר: אז גורשנו וה-30 בנובמבר, שזה הדבר באמת ששמחנו בו כל כך, שבאותו יום החוק נקרא יציאה וגירוש, הופכים אותו לשבוע של לימוד על תרבות ומורשת?

<לבנה זמיר: סליחה.

<לבנה זמיר: עד כאן.

<לבנה זמיר: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: ד"ר אדי כהן.

<קריאה: אפשר לבקש, מר חבר הכנסת, להציג את שמות חברי הכנסת ולנקוב בשמותיהם בפני חבר השדולה, שנכיר אותם, לפחות את אלה שמכירים אותם מהטלוויזיה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אתה מדבר על הנוכחים פה?

אברהם נגוסה: אנחנו אמרנו את זה.

אברהם נגוסה: אולי הגעת באיחור.

<קריאה: לא, לא, באתי מוקדם.

אברהם נגוסה: אז אני אמרתי – חבר הכנסת אורן חזן פה, הוא דיבר.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יצחק הרצוג, יושב ראש האופוזיציה, חבר ועדה גם נמצא - - -

יצחק הרצוג: ויושב ראש הוועדה, אברהם נגוסה, חבר הכנסת נגוסה.

אברהם נגוסה: ואני אברהם נגוסה, יושב ראש הוועדה.

אברהם נגוסה: עכשיו ברור.

אברהם נגוסה: בבקשה, ד"ר אדי כהן, יושב ראש פורום למזרחנות ולהסברה, בבקשה.

<אדי כהן: כן, שלום לכולם.

<אדי כהן: באתי בשבילך, אורן.

<אדי כהן: קודם כל אני רוצה להודות לך על כל המאמצים, אתה ואבי נחמני, שאתם עושים.

<אדי כהן: אני רוצה להתייחס בקצרה לאלה שמתנגדים.

<אדי כהן: שמענו חיליק בר, שמענו מכון בן צבי.

<אדי כהן: אנחנו כבר לא רוצים את הפוליטקלי קורקט.

<אדי כהן: אני רוצה לראות את חבר הכנסת הרצוג מדבר על זה בתקשורת, לא רק בוועדות, בעיתונות.

<אדי כהן: לא להתבייש.

<אדי כהן: כן היה חורבן.

<אדי כהן: כן המופתי אחראי לחורבן.

<אדי כהן: מה יש לנו?

<אדי כהן: למה מתכחשים להיסטוריה?

<אדי כהן: אמין חוסייני המופתי היה הראשון שהסית נגד יהודי ארצות ערב.

<אדי כהן: אם חבר הכנסת הרצוג יגיד את זה, יתקפו אותו כולם, אבל הוא צריך להגיד את זה, כי זאת האמת.

יצחק הרצוג: אבל למה יתקפו, לא הבנתי.

יצחק הרצוג: מה הבעיה

<אדי כהן: אז למה לא שומעים אותך, חבר הכנסת?

יצחק הרצוג: ככי זה כמו כל נושא בשיח הציבורי.

יצחק הרצוג: הנושא של הפיצויים ליהודים ממדינות ערב לא עלה על הפרק כי אין עוד משא ומתן להסדר קבע באופן מלא.

יצחק הרצוג: הוא עלה בשנות ה-90, הוא עולה מפעם לפעם, הוא עלה בחוקים, הוא נמצא.

יצחק הרצוג: חברים מעלים את זה כל הזמן, גם במצע שלנו לבחירות זה הוזכר.

יצחק הרצוג: לא שמעתי אותך מברך אותנו על כך וחבל, אבל במצע שלנו לבחירות זה הוזכר בצורה מפורשת ואני חושב שזה דבר מאד מאד חשוב.

יצחק הרצוג: אין בכלל מחלוקת.

<אדי כהן: זה בהחלט.

יצחק הרצוג: על מה יתקפו?

יצחק הרצוג: המופתי איים לרצוח את סבא שלי, קרא לרציחתו.

יצחק הרצוג: מה יש לי איזה חשבון עם המופתי, הוא חשבון ארוך.

<אדי כהן: אנחנו מאד כועסים שלא נותנים לנו את הבמה.

<אדי כהן: כמו מכון בן צבי, כמו חיליק בר וכמו כל מיני הצעות הזויות.

<אדי כהן: אז לכן אני מבקש לקרוא לתינוק בשמו.

<אדי כהן: יש רכוש של יהודים בארצות הערב שנמצא בארצות ערב, צריך לקבל אותו, צריך פיצויים על כל השנים האלה שלא עשינו בו שימוש וצריך לדבר על זה בפומבי, לא רק בוועדות, אלא גם לתת לזה פומביות וזה מה שאני רוצה.

<אדי כהן: תודה רבה לכם.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך, תודה.

יצחק הרצוג: אגב, מעניין אותי עם במצב של המפלגה של אורן חזן זה מופיע.

יצחק הרצוג: אני לא בטוח.

אורן אסף חזן: עוד מעט, כשאני אהיה יושב ראש המפלגה זה בטוח יופיע שם.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: אז אנחנו נשמע עכשיו את אריה שמש והדס ממן, בבקשה.

<אריה שמש: אני אריה שמש, נציג יהדות בבל.

<אריה שמש: אני רוצה להוסיף לדבריה של ידידתנו היקרה לבנה זמיר.

<אריה שמש: המסמך של חיליק בר, בעמוד 14 בסוף הדף, שורה אחת הוא מזכיר את כל נושא יהדות ארצות ערב.

<אריה שמש: ואיך הוא אומר באנגלית – And there are some issues, few issues to be taken care of.

<אריה שמש: זה הדבר שנקרא מיליון יהודים מארצות ערב – Few issues?

<אריה שמש: Some issues?

<אריה שמש: זאת אומרת דברים של מה בכך, שצריך לפתור אותם.

<אריה שמש: הוא לא אומר שיש מאות מיליארדים של כספים קבורים בתוך ארצות הערב, לכל ארצות יהדות ערב.

<אריה שמש: אז צריך את זה לתקן.

<אריה שמש: ולמה צריך לתקן, מר הרצוג?

<אריה שמש: בגלל דבר אחד פשוט.

<אריה שמש: חיליק בר, שמעתי שהוא מרצה על זה בהרווארד, אז זה אסון.

<אריה שמש: מה אנחנו עושים?

<אריה שמש: איך הוא מפרסם דברים כאלה הזויים?

יצחק הרצוג: אז כתבתם לו?

<אריה שמש: לא הצלחנו להיפגש איתו.

אורן אסף חזן: אנחנו אליו ביחד.

יצחק הרצוג: הוא חבר טוב של אורן.

אורן אסף חזן: כן, הוא חבר טוב שלי, אנחנו נלך אליו ביחד.

<אריה שמש: אוקיי.

<אריה שמש: עכשיו, דיברתי תמיד על הזמן שהוא בעוכרינו.

<אריה שמש: אנחנו באיחור של 70 שנה.

<אריה שמש: היינו צריכים היום להיות כבר עם כספים, עם סידורים, עם תכניות לגבי הרכוש הזה ובינתיים אנחנו מאבדים כל חודש כמה מאות אנשים, מהזקנים שנותרו מהעליות של שנות ה-50, 1951, 1952, של כל יהדות ארצות ערב.

<אריה שמש: האם אנחנו מחכים שכולם יאבדו ויכרתו?

<אריה שמש: למה?

<אריה שמש: 400 מיליארד דולר נמצאים קבורים שם.

<אריה שמש: יכלו להרים את כל העדות האלה למעלה בכל התחומים.

<אריה שמש: במגורים, בהשכלה, בעסקים ולתפארת מדינת ישראל.

<אריה שמש: היום אנחנו צריכים לעשות, רבותי והבקשה מופנית למר חזן, יושב ראש השדולה.

<אריה שמש: אנחנו היום כבר צריכים למנות ועדה שתלך ותישא ותיתן עם ביל קלינטון, ושנתחיל לנקוט צעדים מעשיים כדי שנוכל להתקדם, אחרת הדבר הזה יישכח.

<אריה שמש: אחרת הדבר הזה ילך לאיבוד.

<אריה שמש: אחרת נאבד עוד אלפים של אנשים שיכלו להנות מפרי השבת הרכוש.

<אריה שמש: אני מודה לכם, תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת ד"ר ענת ברקו.

אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו נשמע את נציגת שכונות ופריפריה, גברת ג'נט דלל-גנגינה, ארגון יוצאי עיראק.

אברהם נגוסה: בבקשה.

אברהם נגוסה: אני צריך ללכת להצבעה בוועדת הכנסת ואני חוזר.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יצחק הרצוג, חבר ועדה, יחליף אוי.

אברהם נגוסה: (היו"ר יצחק הרצוג)

<ג'נט דלל-גנגינה: תודה רבה על זכות הדיבור.

<ג'נט דלל-גנגינה: אני רוצה להצטרף לכל החברים שדיברו, קודמי ומחזקת את דבריה של גברת לבנה זמיר, יושבת ראש מרכז הארגונים של היהודים יוצאי ארצות ערב והאסלאם.

<ג'נט דלל-גנגינה: אני מחזקת את דבריו של מר אריה שמש, נציג מורשת יהדות בבל, מחזקת את דבריו של ד"ר אדי כהן, שהוא חוקר את נושא המופתי וההסתה האנטישמית נגד אבותינו במזרח התיכון.

<ג'נט דלל-גנגינה: קרה דבר.

<ג'נט דלל-גנגינה: חורבן קהילות יהדות ארצות ערב.

<ג'נט דלל-גנגינה: במאה הקודמת זה קרה.

<ג'נט דלל-גנגינה: אחרי 2,600 שנים שהם מחזיקים מעמד, פתאום זה קרה.

<ג'נט דלל-גנגינה: ודבר כזה זה צריך להיות משהו גדול לעם ישראל, לא רק למשרד החינוך, לכל עם ישראל, גם בתפוצות.

<ג'נט דלל-גנגינה: נחרבו קהילות עתיקות במזרח התיכון וקם חיליק בר והולך לאוניברסיטת הרווארד על דעת עצמו, לא התייעץ עם גברת לבנה זמיר, עם אף אחד מהנוגעים בדבר והוא מייצג את הזכויות של אבותינו והוא תורם אותן.

<ג'נט דלל-גנגינה: הוא משנה את מתווה קלינטון.

<ג'נט דלל-גנגינה: למה?

<ג'נט דלל-גנגינה: תבוא, תיתן הסבר.

<ג'נט דלל-גנגינה: אתה בא מדבר באנגלית באוניברסיטת הרווארד, אנחנו גם יודעים אנגלית.

<ג'נט דלל-גנגינה: קראנו את כל מה שאמרת שם.

<ג'נט דלל-גנגינה: זה לא בסדר.

<ג'נט דלל-גנגינה: אני נציגת תושבי שכונות ופריפריה ואני אומרת לכם, התושבים האלה זה משפחות וצאצאים של הפליטים היהודים מארצות ערב.

<ג'נט דלל-גנגינה: מרביתם, הכסף והרכוש והזכויות והביטוח הסוציאלי, הכל נשאר שם במדינות ערב והם תקועים בעוני רב דורי בשכונות ובפריפריה.

<ג'נט דלל-גנגינה: שאף אחד לא יבוא ויגיד לי יש פליטים פלסטינים.

<ג'נט דלל-גנגינה: יש פליטים במדינת ישראל.

<ג'נט דלל-גנגינה: השכונות והפריפריה זה מחנות פליטים במדינת ישראל.

<ג'נט דלל-גנגינה: אני רוצה לדאוג להם, שתהיה להם מורשת אבותיהם והרכוש של אבותיהם, שיגיע אליהם.

<ג'נט דלל-גנגינה: אין פה כל אחד יקום וייצג אותם כאילו הוא עושה משהו למענם ובסוף הם נשארים תקועים בעוני רב דורי והרכוש שם.

יצחק הרצוג: תודה.

יצחק הרצוג: את צודקת.

יצחק הרצוג: לסיום.

<ג'נט דלל-גנגינה: אנחנו במתווה קלינטון.

<ג'נט דלל-גנגינה: אף אחד לא יוציא אותנו.

<ג'נט דלל-גנגינה: וחבר הכנסת חיליק בר, אנחנו כן רוצים לדבר איתו.

<ג'נט דלל-גנגינה: אנחנו לא נדלג על הדיבור איתו, יחד איתך, אין לנו בעיה.

יצחק הרצוג: אנחנו בדיוק כתבנו לו.

יצחק הרצוג: הוא יגיע.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

<ג'נט דלל-גנגינה: תודה.

יצחק הרצוג: יש פה נציש של המועצה לביטחון לאומי?

יצחק הרצוג: מה השם?

<אלוף שמחיוף: אלון שמחיוף.

יצחק הרצוג: כן, אלון, אנחנו מכירים.

יצחק הרצוג: גם היית במשרד החוץ.

<אלוף שמחיוף: אמת.

יצחק הרצוג: אז אלון, בוא תספר לנו איפה עומד הנושא הזה על סדר יומה של ממשלת ישראל.

<אלוף שמחיוף: אוקיי.

<אלוף שמחיוף: לי אין מה להוסיף מעבר לדברים שאמר מנכ"ל המשרד לשוויון חברתי.

<אלוף שמחיוף: הנושא הזה נמצא בהובלה של המשרד לשוויון חברתי.

<אלוף שמחיוף: המטה לביטחון לאומי ומשרד ראש הממשלה עוקב אחר הנושא.

<אלוף שמחיוף: במידה ויידרש סיוע מול הדרג המדיני אנחנו כמובן נעזור.

יצחק הרצוג: יש איזה מיפוי?

יצחק הרצוג: יש איסוף נתונים, יש חומרים שמישהו אוגר את המידע?

יצחק הרצוג: בזמנו היה גם במשרד המשפטים גורם שאסף את כל המידע על הרכוש.

<אלוף שמחיוף: כמו שאמר קודם המנכ"ל, יש תהליך שמתקיים, יש דברים שאי אפשר לפרט בפורום הזה.

יצחק הרצוג: אגב, למה אי אפשר לפרט?

יצחק הרצוג: אני לא כל כך מבין למה אי אפשר לפרט.

<לבנה זמיר: אני אפרט.

<לבנה זמיר: בזמן של עוזי ארד הוא היה ראש המל"ל והוא הוציא לביבי נתניהו 10 נקודות של פעולה, שאחת מהן הייתה הקמת הקרן הבינלאומי שתפצה את שני הצדדים.

<לבנה זמיר: היו עוד דברים אחרים, אבל זאת הייתה הנקודה החשובה ביותר מתוך 10 הנקודות.

<לבנה זמיר: ועוד הוא כתב – הקמת בית, בית של יהודי ארצות ערב, שידווח על החורבן.

<לבנה זמיר: זו הייתה אחת מ-10 הנקודות וזה נעצר שם.

אורן אסף חזן: חבר הכנסת חיליק בר תיכף יגיע.

יצחק הרצוג: תיכף חיליק יגיע ואנחנו נסביר לו.

יצחק הרצוג: אוקיי, ת ודה רבה.

יצחק הרצוג: הגברת הדס ממן, בבקשה.

יצחק הרצוג: מאיפה את?

<הדס ממן: פורום קדם למזרחנות והסברה, בוקר טוב.

יצחק הרצוג: שמה זה?

יצחק הרצוג: תסבירי לנו קצת.

<הדס ממן: פורום קדם למזרחנות והסברה עוסק בהסברה יום יומית בשפה הערבית, בתקשורת ערבית מקומית ובין לאומית.

<הדס ממן: נציגנו, מייסדי הפורום, ד"ר אדי כהן, מר גולן ברהום, עוסקים בהסברה יום יומית בשפה הערבית, בעימותים בתקשורת ערבית.

יצחק הרצוג: כל הכבוד.

יצחק הרצוג: אז זה עולה ברשתות?

<הדס ממן: זה עולה ברשתות, אפשר כמובן לראות גם באתר של פורום קדם במזרחנות והסברה.

<הדס ממן: אבל מה שרציתי לגעת שקשור לוועדה וקשור לנושא, במילה אחת, בימים שמדברים על יוזמה מדינית אזורית ובין לאומית, אז חשוב להעלות ולסקור את הנושא הזה וחשוב לזכור שהנושא הזה עלה גם בהסכמי השלום עם מצרים וכמובן שנזנח.

<הדס ממן: ובימים שמדברים על יוזמה מדינית, חשוב לשים את הנושא הזה - - -

יצחק הרצוג: כלומר זה מופיע גם בהסכם השלום עם מצרים.

<הדס ממן: בוודאי, בסעיף 8.

יצחק הרצוג: יפה, יפה.

יצחק הרצוג: תודה.

יצחק הרצוג: ד"ר מרים גז-אביגל, את פה?

יצחק הרצוג: בבקשה.

<מרים גז-אביגל: בוקר טוב לכולם.

יצחק הרצוג: את קשורה למטילדה גז?

יצחק הרצוג: הייתה חברת כנסת במפא"י, מאד ידועה.

<מרים גז-אביגל: זו אותה משפחה.

<מרים גז-אביגל: בוקר טוב לכולם.

יצחק הרצוג: בבקשה.

<מרים גז-אביגל: היום גם השתיקה שלי היא חלק מהדיבור.

<מרים גז-אביגל: היום הזה מצטרף לימים גדולים - - -

יצחק הרצוג: בוא חיליק, תיכף נסביר לך את הכל.

יצחק הרצוג: אתה היית פה מושא ההתקפות.

יצחק הרצוג: כאילו שכחו ש - - -

יחיאל חיליק בר: חברי הכנסת חזן וגם הרצוג הזעיקו אותי לפה.

יצחק הרצוג: שכחו ששונאי ישראל לקחו את הרכוש, הפכו אותך למי ש - - -

יחיאל חיליק בר: הלוואי והרכוש היה אצלי.

יצחק הרצוג: כן, בבקשה, ד"ר גז-אביגל.

<מרים גז-אביגל: אני אומרת שהיום הזה מצטרף לימים גדולים שהיו במהלך השנה הזו, שפשוט לא האמנו, לא האמנו שהנושא הזה אי פעם יגיע לאינסטנציות הגבוהות האלה.

<מרים גז-אביגל: דיברנו, דיברו על זה ההורים והסבים והסבתות, אבל ככל שהזמן התארך, כך התרחקנו מהנושא הזה.

<מרים גז-אביגל: והנה, קם לו חבר כנסת אורן חזן, איש יקר, בסיועו המלא של אבי נחמני, רבותי.

<מרים גז-אביגל: מי שעושה עבודה גדולה בשטח לא כל כך בולט וזה בסדר, כך טבעה של עבודה, אבל צריך להזכיר שמר אבי נחמני עושה עבודה יוצאת מן הכלל.

<מרים גז-אביגל: הוא לא נח, לא שותק, לא שקט עד שהנושא הזה בא לידי ביצוע.

יצחק הרצוג: תודה.

<מרים גז-אביגל: תודה רבה באמת למר בוז'י הרצוג, שבאיזה שהוא מקום זה חידוש בשבילי שאתה מצטרף לכאן וזה משמח אותי וזה רק מראה על איזה מעגלים זה הגיע ותודה רבה לך.

יצחק הרצוג: יש לי בית בזמאלק, מה, אני אוותר עליו?

יצחק הרצוג: את יודעת את זה?

<מרים גז-אביגל: עוד מילה אחת.

יצחק הרצוג: ב - - - מוחמד 12.

<מרים גז-אביגל: עוד מילה אחת של תודה לגברת לבנה זמיר, יושבת ראש מרכז הארגונים של היהודים יוצאי ערב ואסלאם, שאת הנושא הזה היא אוכלת לארוחת בוקר, צהריים וערב, וגם לקפה של אחר הצהריים.

<קריאה: וגם בלילה.

<מרים גז-אביגל: לענייננו, שלוש נקודות.

<מרים גז-אביגל: נקודה אחת, בהיותי יושבת ראש הפדרציה העולמית של יהדות תוניסיה, המנדט הכי חזק שלי זה יהדות תוניסיה.

<מרים גז-אביגל: ולידיעתכם, בעוד שמדינת ישראל באיזה שהוא מקום שכחה את נושא הרכוש, בתוניסיה לא שכחו.

<מרים גז-אביגל: החוק בתוניסיה אומר שניתן להפקיע רכוש עד 500 שנים מיום שבעל הרכוש לא נמצא במקום.

<מרים גז-אביגל: מה שזה אומר, אני לא רוצה לדבר בשם מדינות אחרות כי אינני יודעת, אני מדברת על מה שאני יודעת.

<מרים גז-אביגל: בתוניסיה החוק ממתין למדינת ישראל שתתבע את הרכוש.

<מרים גז-אביגל: רבותי, זה חידוש.

<מרים גז-אביגל: עכשיו מאיפה אני יודעת את הדברים האלה?

<מרים גז-אביגל: מענייני אני, אנחנו.

<מרים גז-אביגל: לנו יש חצי עיר, עיר חוף, עיר קיט, שיש לנו בבית תיק של טאבו והלכנו לשם ואמרו לנו הרכוש שלכם שמור.

<מרים גז-אביגל: אז רבותי, מדינת ישראל, אני לא מאשימה, אני לא רוצה שיובן מהדברים שלי שאני מאשימה, אינני מאשימה.

<מרים גז-אביגל: מדינת ישראל עסקה בדיני נפשות.

יצחק הרצוג: תודה.

יצחק הרצוג: לסיום, בבקשה.

<מרים גז-אביגל: ועוד נקודה אחת.

<מרים גז-אביגל: חברים, אנחנו יושבים כאן, מתרגשים, מתפעלים אבל אף אחד לא יודע מה נעשה פה.

<מרים גז-אביגל: מה שאני מבקש, אני מבקשת זמן תקשורת.

<מרים גז-אביגל: זמן טלוויזיה.

<מרים גז-אביגל: רבותי, להשחיל מאמר בעיתון, צריך להיות - - -

יצחק הרצוג: אוקיי, תודה, בואו, אנחנו לא עוסקים בייעוץ תקשורתי עכשיו.

יצחק הרצוג: יש לנו פה דיון.

<מרים גז-אביגל: אבל הנושא הזה חייב להגיע לתקשורת.

יצחק הרצוג: מאה אחוז.

<מרים גז-אביגל: הוא חייב להגיע לידיעת הציבור.

יצחק הרצוג: אוקיי.

יצחק הרצוג: לפני שאני אעביר לחבר הכנסת חיליק בר, אלי כהן, שתי דקות.

אלי כהן: תודה רבה לך.

יצחק הרצוג: רק תציג את עצמך.

אלי כהן: אני גם כן יוצא ארצות ערב בעיראק, יליד בגדד.

אלי כהן: אני רוצה לדבר על דבר שכרגע הוא מאד חשוב.

אלי כהן: בכל הסכם עתידי שיהיה עם כל מדינות ערב שנוגעות בדבר, חייב להיות ברור שהסעיף הזה של עניין השבת הרכוש יהיה חלק בלתי נפרד של כל הסכם שלום עם כל מדינה שאנחנו נעשה בעתיד איתה ואני מקווה שזה יבוא לידי ביטוי.

<קריאה: כל הסכם.

<קריאה: לא רק הסכם שלום.

אלי כהן: כל הסכם, זה מה שאמרתי.

אלי כהן: כל הסכם, שלום או כל הסכם אחר שקשור לרכוש.

אלי כהן: קודם כל לברך גם בהזדמנות זו את חבר הכנסת אורן חזן ואת כל הארגונים שנגעו בדבר, שהגענו עד הלום.

אלי כהן: זה למעשה מפנה היסטורי מאד חשוב.

אלי כהן: כפי שאמרה הגברת בצדק יהודים גורשו, נרצחו, נשדדו.

אלי כהן: רכושם של היהודים לא מוזכר ואני שומע שמזכירים השכם והערב, בכל פעם מזכירים את העניין של הפליטים הערבים, שגורשו מהארץ אבל למעשה הם ברחו, זה על דעת עצמם, אבל זה עניין להיסטוריה.

יצחק הרצוג: טוב, תודה.

אלי כהן: בכל אופן, יש עוד נקודה אחת ובזה אני מסיים.

יצחק הרצוג: אחרונה.

יצחק הרצוג: קצר.

אלי כהן: לגבי הנושא של הרכוש הרוחני, לא דובר עליו.

אלי כהן: כל הזמן מדברים על עניין הרכוש הפיזי והרכוש הרוחני – יצירות, ספרות, הגות – איפה כל הדברים האלה נמצאים, במרתפים, במוזיאונים, וגם זה צריך לבוא לידי ביטוי.

יצחק הרצוג: טוב, תודה.

יצחק הרצוג: אנחנו ביקשנו, אני פניתי לחבר הכנסת בר בהמשך להערות שנשמעו כאן, אז אני רק אגיד לחיליק, ידידי היקר, שעושה מלאכת קודש בקידום התהליך, כי בלי תהליך לא יהיו פיצויים, שהועלו שלוש טענות.

יצחק הרצוג: אחת, שבתכנית המדינית שאתה מציג ברחבי העולם, הנושא הזה לא מועלה כשווה ערך לרכוש ולפיצויים לפלסטינים.

יצחק הרצוג: שתיים, שאתה לא פגשת את הארגון שלבנה עומדת בראשו.

יצחק הרצוג: הם ביקשו ולא הצליחו; והדבר השלישי זה כמובן, אני כתבתי לך פה, על ההופעה בהרווארד.

יצחק הרצוג: זה אותו דבר כאילו, אבל אני ראיתי הופעות שלך, הן מצוינות.

יצחק הרצוג: אז בא קודם כל תציג את העמדה, כי אני חושב שכולנו באותה סירה.

יצחק הרצוג: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: קודם כל תודה שהזעקתם אותי.

יחיאל חיליק בר: קודם כל תודה לידידי וחברי הקרוב אורן חזן וליושב ראש המפלגה שלי, הרצוג, על המאמצים לדבר על הנושא הזה.

יחיאל חיליק בר: חבל שלא הוזמנתי לוועדה כמי שמטפל ודוחף בנושא זה גם מהכנסת הקודמת.

<קריאה: לא נתבקשתי.

יחיאל חיליק בר: נכון.

יחיאל חיליק בר: אבל כמה דברים.

יחיאל חיליק בר: קודם כל הגברת לבנה זמיר, כבודה יודעת שפעמיים קבענו פגישה.

יחיאל חיליק בר: הראשונה נדחתה לבקשתך, לא אני ביטלתי אותה, והשנייה באמת אני ביטלתי.

יחיאל חיליק בר: נמצא פה גם עידן אורון שאותו הזעקתי, שנמצא איתך בקשר שבוע-שבועי, כדי לנסות למצוא מועד.

<לבנה זמיר: חצי שנה.

יחיאל חיליק בר: לא, לא, ממש לא.

יחיאל חיליק בר: אולי חודש.

אורן אסף חזן: לא נורא, מה שהיה היה.

יחיאל חיליק בר: אבל לא, לבנה, אל תשכחי, עוד פעם, פגישה ראשונה ביקשתי, ביטלת אותה ביוזמתך, אני לא יודע למה והשנייה.

יחיאל חיליק בר: אז בואו, אנחנו מנסים לקבוע ונקבע - - -

<מרים גז-אביגל: אני רק אגיד, הבקשה הייתה להיפגש איתך לפני שיצאת לאוניברסיטת הרווארד.

יחיאל חיליק בר: לא, אני יצאתי לאוניברסיטת הרווארד לפני כמעט שנה.

יחיאל חיליק בר: לבנה דיברה איתי בפעם הראשונה אולי לפני חודשיים וחצי.

יחיאל חיליק בר: בואו רק נדייק.

יחיאל חיליק בר: אם אני אשם במשהו, אני אקח גם את האשמה, אבל בואי רק נדייק.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, אני רוצה להגיד לגבי התכנית המדינית.

יחיאל חיליק בר: אורן, חשוב שגם אתה תדע, כי הרצוג יודע.

יחיאל חיליק בר: אני, לא בגלל שחלילה הייתי חייב, כי אף אחד לא עשה את זה לפני ובטח לא בגלל שאבא שלי עלה ממרוקו, אני היחידי בהיסטוריה של כל התכניות המדיניות שהיו, בכל מפלגה, מעולם לא היה, שעל סעיף רשמי – שלחתי את הצילום לבוז'י אבל יש לי אותו.

יחיאל חיליק בר: הבאת את התכנית?

יחיאל חיליק בר: סעיף רשמי, סעיף 9, לא סעיף 750 בצד, מדובר על הכרה מלאה קודם כל בפליטות של היהודים ממדינות ערב וכתוב שם גם פיצוי, שמתי אמנם בסוגריים, במקרים שיוכח שצריך.

יחיאל חיליק בר: לא כל מי שעלה.

יחיאל חיליק בר: למשל, אבא שלי עלה ממרוקו, אני לא יודע אם הוא צריך להיות מפוצה.

יחיאל חיליק בר: הוא עלה.

יחיאל חיליק בר: הם בחרו לעלות, לא לקחו, אבל מישהו אחר - - -

אורן אסף חזן: אני רק אגיד - - -

יחיאל חיליק בר: רגע, רגע, אורן, שנייה.

יחיאל חיליק בר: מישהו אחר עלה ומגיע לו, לכן אמרתי גם, כדי להיות הוגן, במקרים שמגיע – מגיע.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, אני את התכנית הזאת, כולל הטענה של הרווארד, שהיא לא נכונה ואני אשמח לבקש את הסרטון ולהעביר לכם.

יחיאל חיליק בר: אין מקום שאני מציג בו את התכנית שלי והנושא הזה לא עולה, פשוט כי הוא כתוב בתכנית.

יחיאל חיליק בר: אז מי שאמר, ואני אגיד לך, אני לא הבאתי את זה רק להרווארד, הבאתי את זה לאוניברסיטאות אחרות כמו ברקלי.

יחיאל חיליק בר: מזמינים אותי עכשיו לקיימבריג'.

יחיאל חיליק בר: הצגתי את זה באיחוד האירופי, במליאת האיחוד האירופי, מול 210 חברי פרלמנט באיחוד ודיברתי על פיצוי והכרה.

יחיאל חיליק בר: ואגב, אני שם את זה במקביל לפליטות הפלסטינית וכועסים עלי בגלל זה ואומרים לי - הפלסטינים - אומרים לי למה אתה בכלל משווה.

יחיאל חיליק בר: אמרתי להם אני לא משווה.

<מרים גז-אביגל: מה הקשר?

יחיאל חיליק בר: אני שם את שני הדברים בתכנית, כמו שאתם - --

<מרים גז-אביגל: לא, לא, לא.

<מרים גז-אביגל: פיצוי בקרן בינלאומית לפלסטינאים ואנחנו שנפנה לארצות ערב.

<מרים גז-אביגל: כך כתוב מפורשות.

יחיאל חיליק בר: אני אגיד לך למה - - -

<מרים גז-אביגל: זו אפליה.

יחיאל חיליק בר: השאלה היא מי מפצה, מתי מפצה ומה אנחנו דורשים.

יחיאל חיליק בר: אני, אחרי התייעצויות שאני עשיתי, גם עם גורמים אמריקאים, גם עם גורמים אירופאים וגם עם גורמים ממדינות ערב, הנושא הישראלי פלסטיני הוא נושא שצריך להיפתר ולכן הקהילה הבינלאומית התנדבה, מה שאמרה לי, היא תתנדב להקים קרן שתפצה פלסטינים.

יחיאל חיליק בר: אני אשמח להיות מאלה שמביאים את הקהילייה הבינלאומית להקים קרן גם לסיפור הזה, אבל תביני דבר אחד.

יחיאל חיליק בר: כדי לבנות בית צריך קודם כל את היסודות.

יחיאל חיליק בר: עד היום, חוץ מחיליק, אף אחד מעולם לא דיבר על תכנית רשמית.

יחיאל חיליק בר: אני קודם כל מציף את זה.

יחיאל חיליק בר: קודם כל שם את זה.

יחיאל חיליק בר: הלוואי, לבנה יקירתי, שנגיע ליום שבו אנחנו מתווכחים אם הפיצוי, וקודם כל שתהיה הכרה, דרך אגב.

יחיאל חיליק בר: זה הכי חשוב.

יחיאל חיליק בר: ההכרה היא הכי חשובה.

<לבנה זמיר: יש.

יחיאל חיליק בר: לא, על ידי כל העולם.

<לבנה זמיר: יש את מתווה קלינטון.

יצחק הרצוג: אכן זה מופיע במתווה קלינטון.

יחיאל חיליק בר: עכשיו אני רוצה לסכם, כי אני אגב גם התפרצתי טיפה, כי ידעתי שיש דיון חשוב.

יחיאל חיליק בר: בכבוד, הנושא הזה הוא באמת-.

יחיאל חיליק בר: ואגב, אני בכנסת הקודמת הייתי מאלה שקידמו, ביחד עם ניסים זאב, אתה עוד לא היית - - -

אורן אסף חזן: אני מנסה להשחיל מילה לטובתך, אבל אתה כל כך בלהט הדברים.

יחיאל חיליק בר: לא, אני לשרותך בנושא הזה.

יחיאל חיליק בר: נפגשתי איתך בלונדון ודיברנו על הדברים האלה.

יחיאל חיליק בר: מה שלומך, מה שוקר?

יחיאל חיליק בר: זה באמת בדמי.

יחיאל חיליק בר: זה לא מס שפתיים.

יחיאל חיליק בר: מכירים אותי פה אנשים לא מעט זמן.

יחיאל חיליק בר: אני לרשות

יחיאל חיליק בר: כם בדבר הזה.

יחיאל חיליק בר: אני בא גם ושוב פעם, זה לא חלילה איזה אינטרס של אבא שלי.

יחיאל חיליק בר: אבא שלי הוא כנראה מאלה שלא יקבלו פיצויים ולא צריכים לקבל פיצויים.

יחיאל חיליק בר: זה בליבי.

<אדי כהן: אבל במסמך שלך יש בעיה.

יחיאל חיליק בר: מה הבעיה?

<אדי כהן: בדף 14 של המסמך כתוב שאתה רוצה לדבר על לפתור את בעיית הכספים של הפליטים.

<אדי כהן: אז איך כתוב?

<אדי כהן: כתוב בצורה שממעיטה ולא מגדילה.

<אדי כהן: מה כתוב?

<אדי כהן: And there are some issues to be taken care of.

<אדי כהן: מה הכוונה?

<אדי כהן: הכוונה שיש איזה שתיים-שלוש - - -

יחיאל חיליק בר: איפה?

יחיאל חיליק בר: יקירתי, זה לא כתוב.

יחיאל חיליק בר: אין דבר כזה.

<אדי כהן: אתה תראה את זה בסוף הפרק.

יחיאל חיליק בר: עידן, תביא לי לראות את התכנית.

יחיאל חיליק בר: לא, זה לא נכון.

יחיאל חיליק בר: אני יודע מה - - -

אורן אסף חזן: אני רוצה רגע להתפרץ בבקשה.

יחיאל חיליק בר: חברה, אמרתי, אני מוכן לקחת אשמה על דברים שמגיע לי, לא על דברים שלא מגיע לי.

אורן אסף חזן: רק מילה.

אורן אסף חזן: אנחנו לא פה כדי לעשות משפט לחיליק בר.

אורן אסף חזן: אני לא אקח בזה יד.

אורן אסף חזן: סליחה, אני רוצה להגיד יותר מזה, שבשנה האחרונה, כל פעם שהייתי צריך את חיליק לנושא הזה, הרי בסוף, כדי לקדם נושאים בכנסת אתה צריך גם גב, אתה צריך חברי כנסת שידחפו ושיחתמו לידך ושיגידו אנחנו נמצאים שם וחיליק תמיד שם.

אורן אסף חזן: לא סתם ציין חבר הכנסת הרצוג שאנחנו חברים.

אורן אסף חזן: אז קודם כל שלא יהיו לכם ספקות, הוא חצי מרוקאי והוא מכיר את הדברים וגם אצלו במשפחה יש.

אורן אסף חזן: כך שאם יש פה מישהו שחושב שאיכפת לו פחות או שזה לא מכבודו או מרצונו, הוא טועה.

אורן אסף חזן: יכול להיות שהוא כרגע שם פחות דגש והוא אומר דבר יפה ואני מצדיע לו על זה.

אורן אסף חזן: בדיוק כמו שאני באמנה כתבתי שצריך לפצות את הפלסטינים וקיבלתי על זה המון המון ביקורת, אבל אמרתי – עדיף שיהיה 50% ממשהו מאשר 100% מכלום.

אורן אסף חזן: חיליק עושה את אותו דבר מהצד השני.

אורן אסף חזן: צריך להגיד תודה.

אורן אסף חזן: אם יש ויכוח על הנוסח ועל הניסוח ועל איך להציף את זה, זה בסדר, אבל הוא לא האויב שלנו.

אורן אסף חזן: להיפך, הוא שותף שלנו לדבר הזה ואני דווקא כן רוצה להגיד - - -

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: אני אסכם במשפט.

יחיאל חיליק בר: קודם כל אני לא חושב שאף אחד פה חלילה רואה בי אויב ואני גם לא מרגיש ככה.

יחיאל חיליק בר: אני חושב שיש, ואגב, ויכוחים על הנוסח ועל הדרך וכו' הם חשובים.

יחיאל חיליק בר: לבנה, ניפגש.

יחיאל חיליק בר: אני אגב נפגש בין החברה הירושלמים, אזי נגן שמשגע אותי על הדברים האלה.

יחיאל חיליק בר: אני באמת עוסק בזה.

יחיאל חיליק בר: עכשיו לך, רק משפט.

יחיאל חיליק בר: הדבר שאני כתבתי זה – ישראל תעלה מול מדינות ערב דרישה להכרה ופיצוי במקרים מסוימים בפליטים יהודים מארצות ערב, נקודה.

יחיאל חיליק בר: שום קייסס ושום בטיח.

יחיאל חיליק בר: אני לא יודע מאיפה הבאת.

<אדי כהן: בדף 1.

<מרים גז-אביגל: באנגלית.

<אדי כהן: בעמוד 14 אתה מסיים את הפרק.

יחיאל חיליק בר: תראה לי.

יחיאל חיליק בר: בכל מקרה אני אגיד לכם משהו אחד לסיום.

<אדי כהן: אני אראה לך בארבע עיניים.

יחיאל חיליק בר: אני, אחרי העבודה שעשיתי על כל הנושאים האחרים, הולך לשדרג ולהוציא נוסח חדש של התכנית.

יחיאל חיליק בר: אני מבטיח לכם שהנוסח החדש שלי לא ייצא בלי שאני יושב עם לבנה ועם כל אחד ואחת מכאן, חד משמעית, ונכניס את כל הדברים האלה לתכנית הרשמית.

<לבנה זמיר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: אני מצטער שגזלתי זמן.

יחיאל חיליק בר: (היו"ר אברהם נגוסה)

יצחק הרצוג: זה בסדר.

יצחק הרצוג: חכה, אני יוצא איתך.

יצחק הרצוג: אני רק רוצה לומר את דבריי.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת הרצוג, בבקשה.

יצחק הרצוג: אני חושב שהדיון הזה הוא מאד חשוב.

יצחק הרצוג: הנושא הזה, נאמר נכון, הוא לא נמצא בליבת השיח הציבורי בגלל שיש תחושה גם שאין יכולת לממש הסדר עם הפלסטינים בעת הזאת.

יצחק הרצוג: אם תהיה התקדמות למהלך אזורי דרמטי, שאני מאמין שהוא קיים.

יצחק הרצוג: לצערי יכולנו להגיע אליו כבר לפני כמה חודשים וזה פוצץ מסיבות שהובילו אותנו לאן שהובילו אותנו, אבל היום אני חושב שההזדמנות הזאת בהחלט קיימת והביקור של שר חוץ המצרי היה עוד דוגמא לפוטנציאל.

יצחק הרצוג: אז אין ספק שהנושא הזה חייב לעלות על סדר היום, גם לאור החוק וגם לאור המחויבות ההיסטורית וזה טוב שהשדולה עובדת ולוחצת ודורשת וגם תעיר לכל מי שכותב תכנית מדינית, להזכיר את הנושא הזה.

יצחק הרצוג: לא חסרים הרבה גורמים שצריכים מדי פעם תזכורת בעניין הזה.

יצחק הרצוג: אני חושב שחיליק עושה עבודה מאד חשובה, כשהוא שם את הסוגיה בכללותה על סדר היום הציבורי בכל העולם ועכשיו אני חושב שאחרי שהוא שמע גם את ההערות, הוא יחדד את זה יותר.

יצחק הרצוג: אז תודה רבה לכם.

אברהם נגוסה: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה חברה, תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אורן אסף חזן: אני גם רוצה להודות לכם.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: עורך הדין דוד נאוי, דיברת?

אברהם נגוסה: בבקשה.

<דוד נאוי: אני מבקש לעמוד ולדבר שלוש דקות, לא הרבה.

<דוד נאוי: כבוד יושב הראש, ד"ר אברהם נגוסה, כבוד חבר הכנסת אורן חזן ומר אבי נחמני, חברי כנסת, כבוד יושבי ראש הארגונים ובראשם הגברת לבנה זמיר, אני מבקש להגיד שהנשיא קלינטון, לפני כ-12 שנה, הציע להקים קרן בין לאומית, אם ממדינות ערב כסף לא יתקבל.

<דוד נאוי: אנחנו רואים מה שנעשה במדינות ערב.

<דוד נאוי: הוא הציע להקים קרן בינלאומית שתשלם לכולם פיצויים.

<דוד נאוי: עם הקרן הבין לאומית, הוא הלך למדינות אירופה, אנגליה, צרפת, גרמניה ואיטליה הסכימו לתרום 6 מיליארד דולר כל אחת.

<דוד נאוי: יפן – 10 מיליארד דולר.

<דוד נאוי: סעודיה – 11 מיליארד דולר.

<דוד נאוי: ארצות הברית תשלים את הקרן ל-60 מיליארד דולר ויפצו את כולם.

<דוד נאוי: ברגע שיהיה פיצוי – כבר לא תהיה זכות שיבה לארץ, כי 90% שנמצאים בפזורה בירדן, בסעודיה ובכל מקום, לא ירצו לחזור לארץ.

<דוד נאוי: זה הבית שלהם כבר 50 שנה ויהיה פיצוי.

<דוד נאוי: ולכן, מה אני מבקש?

<דוד נאוי: השדולה צריכה אך ורק דבר אחד ויחיד, להקים את הקרן הבינלאומית הזאת והיא אשר תביא לנו הסכם עם כל העולם.

<דוד נאוי: היום יש תזוזה וזה זמן יקר מפז.

<דוד נאוי: יקר מפז הזמן הזה, כי אם תוקם הקרן, ממילא זה יזיז תהליך של הסדר מדיני.

<דוד נאוי: עכשיו יש לי הערה קצרה.

<דוד נאוי: עם כל הכבוד ליושב הראש, אנחנו לא עזבנו רכוש בשום מקום.

<דוד נאוי: הרכוש נגזל, הולאם, נשדד וכו' במדינות ערב.

<דוד נאוי: תודה רבה לכם.

<דוד נאוי: אנא הקימו את הקרן.

<דוד נאוי: זה בידיכם.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני מקבל מה שאתה אומר, זה היה גזול, בסדר.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת לשעבר, מר אלי גבאי, בבקשה.

<אלי גבאי: דיונים כאלה כבר מתקיימים לא 10 ולא 15 ולא 20 שנה.

<אלי גבאי: אני זוכר עוד שבן פורת וד"ר יעקב צמח עליו השלום, לפני כ-30 שנה ויותר, הדיונים האלה התקיימו על הרכוש ועל הגירוש של יהדות ארצות ערב.

<אלי גבאי: אבל לצערי, כל ממשלות ישראל לדורותיהן, לעולם לא רצו להציף דבר מול דבר.

<אלי גבאי: מה הכוונה?

<אלי גבאי: הערבים שיחקו על המגרש הזה - פליטים.

<אלי גבאי: מדינת ישראל לא השתמשה בזה כקלף וזה קלף חשוב בכל משא ומתן.

<אלי גבאי: אנחנו רואים את זה בכל מיני מובנים, שהחמאס יכול לבקר את השבויים שלו, אנחנו לא.

<אלי גבאי: כל מיני דברים.

<אלי גבאי: כלומר, אין הדדיות בכל דבר שקורה לנו עם ארצות ערב.

<אלי גבאי: הם מדברים על הפליטים, אנחנו לא מדברים.

<אלי גבאי: עכשיו התעוררנו לדבר על הרכוש.

<אלי גבאי: רבותי, אם היינו מציגים את העניין כפליטים, לא רק כרכוש, אז העסק הזה היה מקבל מימד אחר

ענת ברקו: קודם כל כפליטים.

ענת ברקו: אי אפשר שיהיה רכוש בלי שנהיית פליט.

<אלי גבאי: קודם כל הפליטים, בדיוק.

<אלי גבאי: קודם כל להציג את בעיית הפליטים.

<אלי גבאי: מרגע שהאו"ם תומך בפליטים של ארצות ערב, המאבק שישראל היה צריך להיות כדי לקבל הכרה שהשארנו רכוש.

<אלי גבאי: כדי לקבל הכרה אתה צריך לקבל הכרה שישנם כאן פליטים.

<אלי גבאי: בלי לקבל הכרה שישנם כאן פליטים, אין על מה לדבר.

<אלי גבאי: אז לכן המאבק הוא מאבק מדיני של ממשלת ישראל.

<אלי גבאי: כשמנסים לממש את זה, לדבר רק על הרכוש, זה מקטין את החשיבות של זה.

<אלי גבאי: כשאתה על פליטים, זה משהו גדול.

<אלי גבאי: כשאתה מדבר על רכוש, אתה מוריד את זה לרמה נמוכה.

<אלי גבאי: הרכוש יכול לבוא עם הטיעון של הפליטים.

<אלי גבאי: לכן, אם היינו אומרים כמו שהאו"ם נותן תקציב לפליטים הערבים, בבקשה שייתן תקציב לפליטים היהודים דרך ממשלת ישראל.

<אלי גבאי: אם יש דבר כזה זה יוצר מקבילה, ולכן המקבילה הזאת היא הבסיס גם להשבת הרכוש.

<אלי גבאי: אפשר להגיע למצב כזה שהרכוש שהפליטים הערבים השאירו כאן הוא בידי מדינת ישראל, בבקשה.

<אלי גבאי: תמכרו אותו, תשתמשו בזה ליישובם של יהדות ארצות ערב ותפצו אותם.

<אלי גבאי: באותה מידה גם זה אפשר להשתמש בזה.

<אלי גבאי: מה, הם לא השאירו רכוש?

<אלי גבאי: מה המדינה מחזיקה אותו?

<אלי גבאי: שהם יחזרו, יבקשו אותו?

<אלי גבאי: הרי זה לא קיים.

<אלי גבאי: לכן העניין הוא מדיני בהיררכיה הגבוהה ביותר, אם ממשלת ישראל רוצה להוביל מהלכים.

<אלי גבאי: ואני חושב שאם השדולה תהווה לחץ ולא תתפזר, כמו שהיו שדולות והתעייפו כבר וכל אחד הלך לדרכו, אז אולי אולי, מדינת ישראל תשים את זה על סדר היום שלה.

<אלי גבאי: אחרת, בלי בעיית פליטים ממשית, גם רכוש לא יהיה.

<אלי גבאי: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת קסניה סבטלובנה, חברת ועדה.

<אלי גבאי: אגב, רק עוד משפט אחד, סליחה.

<אלי גבאי: אני גם מארצות ערב, מבגדד, והרכוש שם הופקע, כפי שאמר ידידי לפני זה.

<אלי גבאי: קראו לזה הפקעת הרכוש של כל אלה והצהירו הלאמה, וגם את האזרחות ביטלו וקראו לזה בערבית – רוחה בלא רג'אע.

אברהם נגוסה: תודה, תודה.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת ענת ברקו, בבקשה.

ענת ברקו: תודה אדוני יושב הראש.

ענת ברקו: בוקר טוב לכולם.

ענת ברקו: אני מה זה שמחה להיות כאן.

ענת ברקו: חסרה לי קצת איזה קובה במיה או סאמק מזבוח הדווין, אבל בפעם הבאה.

ענת ברקו: טוב, מה אני אומר לכם?

ענת ברקו: אני חוזרת מכנס מאירופה עכשיו, כנס בגיאוגרפיה - - -

<לבנה זמיר: בנושא?

ענת ברקו: לא קשור.

ענת ברקו: נושאים ביטחוניים.

ענת ברקו: אני ראש משלחת שעוסקת בנושאים ביטחוניים, שעוסקים בהם פרלמנטאריים.

ענת ברקו: והנושא הכי בוער היום באירופה הוא נושא הפליטים.

ענת ברקו: יש פליטים, יש טרור, יש אונס, יש רצח, יש עלייה באלימות – הם חוששים.

ענת ברקו: ואני אומרת רגע, יש לכם כאן פליטים, אני חושבת שאתם צריכים להכיר בהם כפליטים, בבניהם כפליטים, בהוריהם כפליטים ויש לכם לנצח פליטים.

ענת ברקו: בדיוק מה שעשיתם עם הפליטים הפלסטינים.

ענת ברקו: אם אתם לא רוצים לעשות את זה, תתכבדו ותעשו חוק אחד לכולם.

ענת ברקו: אני רוצה להראות לכם בניינים של 10 קומות, אפילו בשועפאט כאן, מחנה פליטים, So Called מחנה פליטים, לעומת מחנות פליטים.

ענת ברקו: וזה מה שהיום צריך להפיק לעולם, מהסיבה הפשוטה שאין פליטים עם דם כחול.

ענת ברקו: תעודת הזהות שלי והצגת העצמי שלי היא קודם כל אני בת למשפחת פליטים מבגדד.

ענת ברקו: כך אני מציגה את עצמי.

ענת ברקו: בכל מקום שאני נמצאת, השפה הראשונה ששמעתי הייתה השפה הערבית היהודית בבית, אדוני יושב הראש, לא עברית, ערבית יהודית.

ענת ברקו: ההורים שלי דיברו ערבית יהודית.

ענת ברקו: זאת אומרת שגם אם הערבית שלי קצת מקסרא, לפחות קיבלתי משהו.

ענת ברקו: אנא מניחא.

ענת ברקו: בכל מקרה, מה שמאד מצער אותי הם שני דברים.

ענת ברקו: א', היום כשמשתמשים בכל הפלטפורמה של אונר"א כדי לפגוע במדינת ישאל, צריך לבוא ולהגיד – יש מיליונים של פליטים באזור, פליטים אמיתיים.

ענת ברקו: זאת הנקודה.

ענת ברקו: אמיתיים שברחו מאזורי הקרבות, מהתעללות, מרדיפות, מרצח ומאונס.

ענת ברקו: מסחר בבני אדם, מסחר בילדים.

ענת ברקו: לכו אליהם ותגידו הנה, אתם רוצים את המשאבים שלכם להמשיך ולשרוף?

ענת ברקו: בבקשה.

ענת ברקו: הדבר השני שאני מאד אוהבת לעשות, זה לקחת את התמונות.

ענת ברקו: אמא שלי גדלה בבית מאד מיוחס, והיה להם בית, יש לי תמונה בבית של בית של שלוש קומות, מעליוויא, ומכונית סיטרואן ככה בכניסה לבית, בשנות ה-40.

ענת ברקו: אני תמיד אוהבת להראות את התמונה הזאת ואני תמיד אוהבת להגיד – זה לא בפוטומק, זה לא בבוורלי הילס, את זה לקחו להם בבגדד, כשזרקו אותם אחרי 2,000 שנה בלי תעודות זהות, בלי אזרחות, בלי כלום.

ענת ברקו: אל תדברו איתי על פליטים אחרי 70 שנה.

ענת ברקו: אני חושבת שזאת הנקודה שצריכה להיות ואני חושבת שהיום בשלה העת, חבר הכנסת חזן וחברתי חברת הכנסת סבטלובה, שגם עושים עבודה יוצאת מן הכלל, באמת, בהובלה שלך, בשלה העת כי אין יותר משאבים גם לאירופה לשרוף על העניין הזה.

ענת ברקו: היה לנו דיון עם הגרמנים והם אומרים – לאן הולך הכסף?

ענת ברקו: כמה כסף כבר שמנו על הרש"פ?

ענת ברקו: כמה כסף שמנו על עזה?

ענת ברקו: כמה כסף שמנו?

ענת ברקו: לאן הולך הכסף.

ענת ברקו: אני אומרת להם – בטוח לא לאן שאתם רוצים.

<קריאה: למחבלים.

<קריאה: נשק.

ענת ברקו: לנשק, לטרור.

ענת ברקו: צריך להגיד את האמת, לטרור.

אורן אסף חזן: או לכיסים פרטיים.

ענת ברקו: וכמובן שחיתות, שכל אחד מהם יש להם שורת וילות בירדן.

ענת ברקו: כולם דרך אגב, הבכירים של הרשות הפלסטינית, כולם אזרחים ירדנים.

<קריאה: גם האלמנה של ערפאת.

ענת ברקו: היא בכלל לדעתי צרפתייה, לא?

קסניה סבטלובה: אם היא נולדה ברמאללה היא לא צרפתייה.

קסניה סבטלובה: צרפתייה היא לא.

ענת ברקו: לא, אני יודעת שהיא נולדה ברמאללה, אבל מתוקף זה שהיא חיה שם הרבה מאד שנים, לזאת הייתה הכוונה.

<קריאה: היא גרה בפריז.

ענת ברקו: אני יודעת, היא נוצרייה, טוויל.

ענת ברקו: אני מכירה את המשפחה, רמאללה.

ענת ברקו: את לא מחדשת לי בעניין.

אברהם נגוסה: הנושא הוא אחר לגמרי.

ענת ברקו: בכל אופן היא צרפתייה מתוקף זה שהיא עושה הרבה קניות בפריז, עם הרבה כסף שהיא לקחה מכל מיני מקומות.

ענת ברקו: אז בכל מקרה, מה שאני חושבת שנקודת הזמן הזאת, הטיימינג הוא מעולה.

ענת ברקו: מעולה.

ענת ברקו: כי אין סבלנות יותר לשמוע את סיפור הפליטים.

ענת ברקו: אתה שומע, אדווין, צריך להרים את הכפפה ברמה הבינלאומית.

ענת ברקו: להקים את הקרן, לקחת מישהו, - - - יהודים יעשו אותה, ולהתחיל להריץ את זה.

ענת ברקו: מספיק דיונים, דיברנו הרבה ואתה יודע, זה לא-.

ענת ברקו: אנחנו יכולים כולנו לפתוח שולחן וליילל כל היום.

ענת ברקו: זה הזמן למעשים.

ענת ברקו: מעשים זה אומר לפתוח את הקרן ותוך כדי תנועה, אני מביאה את זה מהצבא, את המונח הזה, תוך כדי תנועה הכל יסתדר.

ענת ברקו: זה מה שצריך לעשות, זה מה שאני מציעה.

ענת ברקו: אני מודה לכם מאד.

ענת ברקו: אני מודה לך, אדוני יושב הראש, אני פשוט רצה לוועדה אחרת.

ענת ברקו: היה חשוב לי להגיע כי באמת אני יודעת שאתה עושה את הדברים כמו שצריך ואני מודה לך.

ענת ברקו: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה.

קסניה סבטלובה: תודה כבוד יושב הראש, תודה לך חבר הכנסת חזן, תמיד נעים להיפגש ותמיד המפגשים האלה הם מרתקים, אבל גם כואבים כאחד.

קסניה סבטלובה: אנחנו עסקנו בעניין הזה של השבת הרכוש היהודי הגזול גם בשדולה שהקמתי אותה, של שימור וטיפוח של מורשת ותרבות יהדות ארצות ערב ואסלאם.

קסניה סבטלובה: ואני אמרתי עוד אז, כשהוקמה השדולה ונאמתי בפעם הראשונה בפניכם ואמרתי שאני לפני השדולה התכוננתי.

קסניה סבטלובה: אני עברתי על האינטרנט בערבית וכתבתי שם על פדיאת אל-ז'עין – בעיית הפליטים.

קסניה סבטלובה: בעשרה עמודים ראשונים של גוגל אין שום התייחסות לנושא של הפליטים היהודים.

קסניה סבטלובה: זה פשוט לא קיים.

קסניה סבטלובה: אז אתם יודעים מה, אז אני לא אדבר איתכם על הסבל, כי אתם יודעים את זה הרבה יותר טוב ממני.

קסניה סבטלובה: אני לא אדבר איתכם על הגזל, כי אתם יודעים את כל הדברים האלה.

קסניה סבטלובה: אני לא אחזור על הכאב האמיתי של אותם האנשים שזרקו אותם, נתנו להם תעודת פליט ואחרי שנתיים אמרו להם – ווואלה, אתם לא פליטים.

קסניה סבטלובה: כאילו, התחרטנו.

קסניה סבטלובה: תעודת הפליט שיש לי עותק ממנה ונתנה לי אותה גברת לבנה זמיר, אז היא שמורה אצלי בלשכה, היא תלויה אצלי על הקיר.

קסניה סבטלובה: ואני אומרת לכל אורח שבא – תסתכלו על זה.

קסניה סבטלובה: תסתכלו.

קסניה סבטלובה: למה?

קסניה סבטלובה: בעצם אחריותו של מי?

קסניה סבטלובה: אם לא הפליטים עצמם, אם לא המדינה עצמה, שכרגע אמורה לייצג את הפליטים, שהנושאים האלה יועלו בצורה רצינית, קודם כל בזירה שאנחנו נלחמים בה כל הזמן, הרי היא האינטרנט.

קסניה סבטלובה: מי אשם בזה שאנחנו שנים אחרי שנים מדברים על כך, אתם מדברים על זה, אנחנו בכנסת מדברים על זה, אבל המצב לא משתנה בפועל.

קסניה סבטלובה: ואני יודעת שיש ארגונים נפלאים שעושים את העבודה שלהם ורושמים את השמות של אותם אנשים שזכאים לפיצויים גדולים על רכוש שלהם שאבד להם והיורשים להם וכו', אבל מדוע אין ביטוי?

קסניה סבטלובה: מדוע אין ביטוי?

קסניה סבטלובה: אני אומר שזה נכון שזה מאמץ שצריך להיות מובל מהממשלה, ופה יש לנו נציג של אותה ממשלה שנבחרה ואנחנו מאמינים שהיא באמת צריכה לקדם את העניין הזה וכמובן להזכיר בכל פורום בינלאומי, בין אם מגיע שר החוץ המצרי ואנחנו יש לנו עניין עם המצרים.

קסניה סבטלובה: יש פה נציגה של הקהילה המצרית, נציגה גאה שתשמח לספר לו בעצמה על החוויה שלה של הגירוש.

קסניה סבטלובה: בכל פורום, בכל פגישה עם כל שר, חייבים להעלות את הנושא הזה.

קסניה סבטלובה: זה כל כך פשוט.

קסניה סבטלובה: לא פשוט להשיג את הכסף, אבל להעלות את הנושא למודעות – זה כן פשוט.

קסניה סבטלובה: אז אני מבקשת מכולכם, נבחרי הציבור שנמצאים פה איתנו.

קסניה סבטלובה: אני כמובן עוסקת בזה.

קסניה סבטלובה: אורן, אני יודעת שאתה לא שותק, כאשר צריך לדבר אתה אומר את הדברים, אפילו שזה לא קל וסופגים לפעמים ביקורת.

קסניה סבטלובה: אנחנו חייבים להתעקש על העניין הזה, להעלות את זה למודעות.

קסניה סבטלובה: במישור השני, יש גם את המישור של הארגונים הבינלאומיים, כמובן אנחנו זוכרים את הפרמטרים של קלינטון.

קסניה סבטלובה: למה אנחנו כל פעם צריכים לחזור לפתרון?

קסניה סבטלובה: יש פתרון.

קסניה סבטלובה: יש פתרון נפלא שהומצא על ידי קלינטון והוצג והתקבל.

קסניה סבטלובה: אנחנו חייבים גם לשמר אותו בתודעה.

קסניה סבטלובה: אז אני יכולה להגיד לכם שאני פניתי לאדון טוני בלייר שמבקר אצלנו כאן תכופות והיה בפעם האחרונה רק לפני מספר ימים.

קסניה סבטלובה: פניתי אליו בבקשה, כי הוא היה נציג של הקוורטט המזרח תיכוני מה שנקרא, שבו היו חברים גם האיחוד האירופי, רוסיה, האו"ם וארצות הברית, שיעזור לנו להוציא גם מהקוורטט המזרח תיכוני נייר עמדה שלהם בנושא הזה, שהוא כל כך חשוב.

קסניה סבטלובה: ואז כמובן שאם אנחנו מתי שהוא נגיע לאותו משא ומתן עם הפלסטינים, שלצערי יש לי פה חברים שאני שותפה איתם בהרבה דברים, אבל בזה הם חולקים עלי קצת.

קסניה סבטלובה: אבל אני אומרת שבלי הפתרון של הפליטים הפלסטינים לא יהיה גם פתרון של הפליטים היהודים, לצערי הרב.

קסניה סבטלובה: הלוואי שזה לא היה ככה, אבל אני אומרת בסדר.

אורן אסף חזן: אבל על זה אנחנו לא חולקים.

אורן אסף חזן: כתבנו את זה.

קסניה סבטלובה: כתבנו, אבל אני אומרת שכרגע הרי אנחנו יודעים שלא מעט אנשים בתוך הממשלה מתנגדים לעצם קיומו של משא ומתן.

קסניה סבטלובה: אני אומרת, אני מקווה, תקוותי היא שהמשא ומתן הזה כן יתקדם ובכל פעם שיוזכר הנושא של אל-ז'עין, אותם הפליטים, גם יוזכר כמובן הנושא של הפליטים היהודים.

קסניה סבטלובה: וזו אחריות של אלה שנותנים ונושאים, כמובן כמו עורך הדין יצחק מולכו, שהוא ככה שר חוץ לא רשמי של מדינת ישראל, שהוא הולך לרשות הפלסטינית ולירדנים ולמצרים, ומדברים על דברים חשובים שכמובן חייבים לדון בהם – גבולות וביטחון ומה יהיה ומה לא יהיה.

קסניה סבטלובה: הנושא שהוא כל כך חשוב לכל כך הרבה ישראלים, שאני אומרת שזה לא רק נושא של קהילות יהודיות של יהודי המזרח, זה נושא שחייב לעניין כל ישראלי.

קסניה סבטלובה: כי כל ישראלי בא ממשפחה יהודית, שבשלב כזה או אחר חוותה את הנישול, חוותה את הגירוש, חוותה את הטראומה האיומה של הניתוק הזה, וגם של חורבן הקהילות.

קסניה סבטלובה: חורבן הקהילות שהחל לדעתי עוד לפני הפרהוד, אבל כמובן שהפרהוד היה נקודת הציון שבאמת ככה ממנה אפשר לספור לאחור את החורבן של קהילת יהודי עיראק.

קסניה סבטלובה: אנחנו כולנו צריכים להיות מאוחדים, אם זה יהודים אשכנזים, יהודים מזרחיים, יהודים ממוצא אתיופי – כולם מקשה אחת וכולנו חייבים להרים את הנושא הזה.

קסניה סבטלובה: אני מציעה לחברי, חבר הכנסת חזן, ביום שישי הקרוב, כאשר יש נאומים בני דקה, להקדיש את כל הנאומים בני הדקה, אתה תגייס במחנה שלך, אני אגייס במחנה שלי, שנקדיש את הנאומים בני הדקה לנושא הזה של הפליטים היהודים והרכוש שלהם שמגיע להם בצדק.

אורן אסף חזן: אני רוצה רק להיות חצוף ולבקש ביום שלישי שאחרי, כי שלישי הבא אני לא כאן, כי יש לי את המשפט דיבה שתבעתי, הוציאו דיברתי.

קסניה סבטלובה: קיבלתי.

אורן אסף חזן: אנחנו נעשה את זה.

קסניה סבטלובה: קיבלתי.

קסניה סבטלובה: יום שלישי שאחריו, בסוף הדיונים של הכנסת, אנחנו נתעקש על הדבר הזה.

אברהם נגוסה: טוב.

אברהם נגוסה: סיימת?

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני מבקש עכשיו מכל מי שידבר, אני רואה שיש רשימה לא קצרה, אז אני מבקש לדבר בתמצית, כי בשעה 11, לפי הנוהל צריכים לנעול את הישיבה.

אברהם נגוסה: בבקשה, מר זאב בן יוסף.

<זאב בן יוסף: שלום.

<זאב בן יוסף: אני חבר בשדולה ורציתי להעיר רק הערה אחת, כי מהמוסיקה שאני שומע פה, ואני אומר המוסיקה, לא כל הפרטים, אנחנו שומעים כאילו שהרבה מאד תלוי בהסכם שלנו, בהסכם עם ערביי ארץ ישראל שנקראים לפעמים פלסטינאים, על שם שהקנה לארץ הזאת הקיסר אדריאנוס כדי להשכיח את הקשר בין היהודים לבין ארץ ישראל.

<זאב בן יוסף: התלות הזאת של כל הנושא של השבת הרכוש עם ההסכם הזה, היא בעייתית לדעתי, משום שאנחנו לא יודעים.

<זאב בן יוסף: אנחנו מקווים שיהיה הסכם כזה אולי בקרוב, אבל אנחנו יודעים יפה לגבי הצד השני, שהוא לא ממש מתלהב בכלל להגיע להסכם.

<זאב בן יוסף: לכן מי יודע כמה עוד שנים, או אולי אפילו כמה דורות, הסכם כזה באמת יתממש בפועל.

<זאב בן יוסף: ולכן אסור בשום פנים להזכיר אפילו שכל העניין, למרות שישנו באמת העניין של מתווה קלינטון, ששם כן זה קשור להסכם, אז לכן גם צריך לנתק עד כמה שאפשר את העניין של ההסכם עם ערביי ארץ ישראל ולנסות בכל דרך שהיא, בצינורות שאני יודע שישנם גם צינורות חסויים שאי אפשר לדבר עליהם, אבל יש קשר עם ארצות ערב ועם כל ארצות ערב, או רובן לפחות, ולכן צריך בצינורות האלה לנסות ולהגיע להסכמים או להסדרים ולא להיות תלויים בהסכם הזה עם ערביי ארץ ישראל.

<זאב בן יוסף: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: גברת הילה סולימני, בבקשה.

<הילה סולימני: תודה רבה.

<הילה סולימני: אני מדברת בשם יהודי איראן.

<הילה סולימני: אני צעירה, לא עליתי מאיראן, אבל ההורים שלי, כל משפחתי ורוב הדברים כבר נאמרו, אז אני רק אציין שכל הזמן יש כאן איזה שיח כזה שבסוף אנחנו יהודי ערב ואיראן נצטרך לדרוש את הרכוש ואת השווי שלו מהמדינות עצמן.

<הילה סולימני: וצריך לזכור שיש כאן מדינות שהן מדינות אויב.

<הילה סולימני: על זה מדברים.

<הילה סולימני: שאנחנו נצטרך.

אורן אסף חזן: אבל אנחנו - - -

<הילה סולימני: אז לזכור שיש כאן אנשים שבאים ממדינות אויב, ולגבי מדינות אויב, אני לא יכולה ללכת לאף נשיא איראן ולבקש את כל האדמות שסבא שלי משכיר.

<הילה סולימני: אז נשמח גם בזה לדעת שאנחנו לא תלויים ביחסי שלום עם מדינות שכנראה כבר לא יהיה איתן את היחסים האלה.

אורן אסף חזן: אני רק אגיד לך דבר אחד.

אורן אסף חזן: באמנה שכתבנו אנחנו דיברנו על כך שאנחנו נרצה, הרי לא סתם מדברים פה על הקמת קרן בינלאומית, כי בסוף יש מדינות שהן מדינות אויב ויש גם מדינות שפשוט אין להן, ולכן אני לא שם מבטחי לא באויבי ולא באלה שלא רוצים את טובתי.

אורן אסף חזן: אז הסירי דאגה מליבך, הכוונה היא באמת לפעול ברמה הבינלאומית, וסוף סוף אחרי 15 שנים להביא לכדי ביצוע את אותן התחייבויות של מדינות אירופה, חלקן המתועשות – יפן, ארצות הברית ואפילו ישראל.

אורן אסף חזן: אני חושב שאם אני מסתכל על הדברים שנאמרים פה ועל כל השנה האחרונה, אני רוצה לגלות לכם סוד, אני מבין שהבעיה היא אצלנו, היא לא בשום מקום אחר בעולם.

אורן אסף חזן: אם מישהו בארץ ישראל, במדינת ישראל היה לוקח את הדבר הזה ומאותו רגע שבו דובר על הקמת קרן, שבה קלינטון בשעתו התווה דרך שהוא גייס אליה אנשים, היה מישהו מכאן שממשיך את התהליך, היום לא היינו יושבים בחדר הזה ודנים על זה.

<הילה סולימני: אני רק אציין שזה גם תלוי בשיח בינינו, כי כל אחד כאן אומר אני עליתי מזה.

<הילה סולימני: אני מציינת שההורים שלי גורשו מאיראן אחרי המהפכה.

אורן אסף חזן: זה גם, נכון.

<הילה סולימני: אז גם בשיח הזה אנחנו צריכים להגיד אנחנו לא עולים.

<הילה סולימני: כל מי ששואל אותי המשפחה שלך עלתה, אני אומרת לו – היא גורשה.

אורן אסף חזן: צודקת.

<הילה סולימני: אז גם בשיח שלנו לעשות את זה קצת אחרת, כדי שיכירו בנו, כמו הפליטים הערבים שנמצאים כאן.

<הילה סולימני: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אדווין שוקר, בבקשה.

<אדווין שוקר: אני אדבר בעברית הקלה שלי במקום באנגלית.

<אדווין שוקר: אנחנו פה בכנסת, אז תסלחו לי אם השפה לא כל כך חזקה.

<אדווין שוקר: אני רוצה להגיד, וא' לברך שהחיינו שאנחנו כשהתחלנו את המאבק בשנות ה-90, לא היה לנו חברים פה בכנסת כמו שיש לנו היום.

<אדווין שוקר: היום אנחנו רואים את קסניה ואורן וענת וכו', וחיליק.

<אדווין שוקר: אז זאת התקדמות יוצאת מהכלל.

<אדווין שוקר: יש פה כמה דברים שאנחנו מעבירים ביחד.

<אדווין שוקר: יש הכרה, יש הסברה ויש מעשים.

<אדווין שוקר: כל דבר יש לו את הכוח שלו ואת המסלול שלו ואחד לא צריך לפסול את השני.

<אדווין שוקר: אני עכשיו אדבר על המסלול המעשי.

<אדווין שוקר: אם אנחנו היום הולכים לקרן קלינטון, הולכים לסנט או לקונגרס, אנחנו צריכים להגיש הצעה בנויה כמו עסק.

<אדווין שוקר: אני איש עסקים, אני לא הולך היום לדבר איתם סתם בזיכרונות של אבא שלי וסבא שלי.

<אדווין שוקר: את הדו"ח הזה צריך לקיים היום בן אדם אחד, משרד אחד, ועד אחד שיתעסק לא בהסברה ולא בהכרה, אך ורק בהכנת דו"ח מעשי, שניקח אותו בינלאומית לאו"ם ולקלינטון.

אורן אסף חזן: זה מה שעושים.

אורן אסף חזן: זה מה שאמר המנכ"ל למשרד לשוויון חברתי, ברשותך.

אורן אסף חזן: זה בדיוק מה שהם עושים היום.

<אדווין שוקר: אני מייצג את יהדות הגולה ואני מוכן לשבת איתך ולתת לך ראשי פרקים איך אנחנו מצפים לקבל את התכנית הזאת.

<אדווין שוקר: לא מחכים ליום שאנחנו יושבים איתם, שהיה פעם לפני שנתיים עם הקונגרס היהודי העולמי, פגישה עם שר החוץ האמריקאי.

<אדווין שוקר: אמרו תן לנו דו"ח שנדע מה אנחנו נבקש.

<אדווין שוקר: 5 מיליון, 50 מיליון, 500 מיליון ועל סמך מה.

<אדווין שוקר: זה א'.

<אדווין שוקר: ב', אני מהשטח, אני רוצה להגיד לכם מה שקורה היום רק מהמומחיות שלי לגבי עיראק.

<אדווין שוקר: עד שנת 2003 כל מה שאתם יודעים זה נכון.

<אדווין שוקר: היה מוקפא, השמות היו שם ואני רוצה להגיד לכם, בארץ ישראל, במשרד המשפטים יש העתקים של כל הרכוש שהלך מעיראק מאנשים פרטיים ולקהילה היום, שלא נגעה בו הממשלה, יש 54 בתי כנסת, יש בתי קברות, יש שישה מקומות של נביאים – יחזקאל, עזרא, דניאל, יונה, כל אלה מחכים לנו.

<אדווין שוקר: רק צריך לשבת ולהפריד גם בין מדינה למדינה.

<אדווין שוקר: מה שהלך במרוקו זה לא מה שהלך בעיראק.

<אדווין שוקר: זאת אומרת אנחנו צריכים לדבר כעסק פה על עניין הרכוש ועל עניין הזה.

<אדווין שוקר: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: מר אבי נחמני, מנהל השדולה להשבת הרכוש היהודי, בבקשה.

<אבי נחמני: חברים, הגענו לשלב הסיכומים של שנה שלמה של עבודה מאד מאד קשה.

<אבי נחמני: אני רוצה להקריא בפניכם כמה דברים בשלב הברכות והסיכומים.

<אבי נחמני: ברשות חברי הכנסת, ראשי הארגונים, חברים, חברות יקרים בוקר טוב ונפלא.

<אבי נחמני: בראשית דברי אני מתכבד לברך ולהודות באופן אישי לראש השדולה, חבר הכנסת אורן חזן, חבר יקר.

<אבי נחמני: ללא מאמצים והשתדלותו הרבה, לא הייתה קמה השדולה להשבת הרכוש היהודי.

<אבי נחמני: הוא ניחן בראייה למרחקים ואמונה בצדקת הדרך והגענו עד הלום.

<אבי נחמני: אורן נרתם לפרויקט הזה באמונה ובאחריות.

<אבי נחמני: היה המנוע שדחף להביא את הנושא הזה לקדמת הבמה ובמאמצים ובעבודה קשה והיד עוד נטויה – אני קצת מתרגש – ועל כך מגיע שאפו גדול.

אורן אסף חזן: אני חושב ששאפו מגיע לכם, לא לי.

אורן אסף חזן: אני בסך הכל משרת.

<אבי נחמני: ברצוני להודות לכל ראשי הארגונים, כל אחד ואחת בשמו, שנרתמו בהתלהבות וחדורי אמונה ליטול חלק בפרויקט החשובים הזה, היו שותפים נאמנים ונדבך חשוב בהארת עינינו ובמסירת מידע חשוב.

<אבי נחמני: היו קרן אור באפילה להצלחת המשימה ועל כך תבורכו.

<אבי נחמני: אני רוצה להודות ליושב ראש ועדת הקליטה והתפוצות, ד"ר אברהם נגוסה, על שיתוף פעולה.

<אבי נחמני: כשישבתי איתך שמעתי כמה שאתה באמת קרוב לנושא ואתה מוכן להושיט יד ככל שנדרש ועל כך מגיע לך גם תודה ושאפו גדול.

<אבי נחמני: לסיום, אני שמח שהבאנו נושא כאוב זה לסיומו, כמובן בעבודה קשה.

<קריאה: לתחילתו.

<אבי נחמני: לתחילתו.

<אבי נחמני: בחלק העבודה של השנה אני מדבר.

<אבי נחמני: בעבודה קשה, מאומצת, רבת מכשולים ודיונים רבים בוועדות הכנסת.

<אבי נחמני: יש עוד משוכה קשה בוועדת שרים לחקיקה ולאחר מכן זה יעבור למליאת הכנסת.

<אבי נחמני: כולי תקווה שהעניין הזה לא יאריך ימים.

<אבי נחמני: זמן רב כמובן בשנים הקודמות ובעזרת השם העוול הזה יבוא לתיקונו ובא לציון גואל.

<אבי נחמני: ושוב תודה רבה לכולכם.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה, תודה.

אברהם נגוסה: נחליאל דיסון, בבקשה.

<נחליאל דיסון: כן, אני מייצג את ארגון איל"ר – ארגון יהודי עולמי להשבת רכוש.

<נחליאל דיסון: רציתי להזכיר קודם כל שהנושא הזה הוא חלק מהנושא הכולל של השבת רכוש ליהודים, פליטים, שהגיעו לישראל ולא רק לישראל, לכל העולם.

<נחליאל דיסון: בארצות ערב היו בסביבות מיליון יהודים, בארצות אירופה היו 10 מיליון, אולי מישהו יתקן אותי, אבל הבעיה היא גם בארצות אירופה – הבעיה גדולה ורצינית.

<נחליאל דיסון: אנחנו מקבלים במשרד שלנו כל יום פניות מאנשים שמבקשים שנעזור להם לקבל חזרה את הרכוש, בעיקר אנחנו מקבלים מארצות אירופה – מליטא, מפולין, מרומניה, מסרביה, ממקומות כאלה, אבל גם אנחנו מקבלים פניות מאנשים שפונים מארצות ערב ומבקשים שנסייע להם בנושא הזה.

<נחליאל דיסון: אז אנחנו כמובן מוגבלים באפשרות שלנו.

<נחליאל דיסון: יש לנו פעילות באירופה, פעילות די רצינית להשבת רכוש קהילתי ורכוש פרטי, אבל מה שאנחנו צריכים זה מה שדווקא קורה פה ועל זה אני מאד שמח, שיש התגייסות של חברי הכנסת להעלות את הנושא ואת המודעות לעניין.

<נחליאל דיסון: אני חושב, וחבר הכנסת חזן והאחרים, הנושא של השבת הרכוש הוא מאד חשוב בנושא של מדינות ערב וארצות האסלאם, אבל אני מצפה שאותו להט יהיה גם לרכוש שהושאר או לאנשים שמצפים לרכוש שהושאר בארצות אירופה ואני חושב שלמרות שלא תמיד זה מסתדר עם מדיניות החוץ של ישראל, צריך שיהיה פה הד ציבורי ואני אשמח שזה יקרה.

<נחליאל דיסון: אני מזמין את כולכם.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: גברת פנינה עתיר, בבקשה.

<פנינה עתיר: כן, שמי פנינה עתיר ואני בוועד של ארגון יוצאי מצרים.

<פנינה עתיר: רציתי לספר את המקרה הפרטי שלי.

<פנינה עתיר: אבי היה בפורט סעיד.

<פנינה עתיר: היה לו בניין משרדים גדול מאד של שלוש קומות, שיש את שם המשפחה עליו עד היום.

<פנינה עתיר: היה לו פורד על יד הבית, הוא היה איש עסקים מוצלח ובשנת 1948 עצרו אותו לשלוש שנים כיהודי ובתום שלוש השנים נתנו לו 24 שעות לעזוב את המדינה.

<פנינה עתיר: מזלי שהוא היה אדם מסודר.

<פנינה עתיר: יש לי גם את התמונות וגם מסמך שפורסם בעיתון הממשלתי של מצרים, שמציין שהרכוש הוחרם.

<פנינה עתיר: לכן אני מרגישה, כמו שאמרה חברת הכנסת ענת ברקו, בסך הכל אני גם מסתובבת עם התמונות של המכונית ושל הבית ואני אומרת – אני פליטה לא פחות מאשר הפליטים הערבים.

<לבנה זמיר: כל הכבוד.

<לבנה זמיר: כל הכבוד.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: מר שלום שאלתיאל, בבקשה.

<שלום שאלתיאל: במקורותינו אומרים שאין אומרים שבחו של אדם בפניו, אבל מעט.

<שלום שאלתיאל: אני רוצה לציין את שבחה, מקצת משבחה של המכובדת לבנה זמיר, שהיא ממש לבנה כירח והשם זמיר הוא לא שאני הכרתי כיושב ראש ועד הקהילות הספרדיות לתל אביב והמחוז.

<שלום שאלתיאל: רבים דיברו כבר על זה, ואני ידעתי את כל הבעיות שהיו.

<שלום שאלתיאל: אני חושב, גם כדי לציין שאני עליתי מגלות תימן, אני לא אוהב לשמוע שאומרים תימני.

<שלום שאלתיאל: תימני זה תן כסף.

<שלום שאלתיאל: אלא מגלות תימן, כשהגעתי בגיל רך בעלייה הראשונה שהייתה על כנפי נשרים.

<שלום שאלתיאל: אני רק מציין כעובדה.

<שלום שאלתיאל: אני אומר לכם, חשבתי על כל מה שמדברים כאן חברי השדולה, מה צריך להיות במשרד ראש הממשלה?

<שלום שאלתיאל: לבוא ולומר המוטו הוא שהיהודים היו כמו שנאמר על אברהם אבינו ונברכו בך.

<שלום שאלתיאל: אנחנו בגלות הזאת שהייתה אצל הערבים, אנחנו רק עשינו הרבה בשבילם לקדם דברים.

<שלום שאלתיאל: זה צריך לבוא, המוטו הזה לבוא.

<שלום שאלתיאל: רבותי, מה אנחנו עשינו?

<שלום שאלתיאל: אלה שבאו, היום כבר, כמו שהוגדר, קוראים להם היום פלסטינאים.

<שלום שאלתיאל: איפה הם היו?

<שלום שאלתיאל: אנחנו צריכים לבוא ולומר א', יש לנו הזכות לבוא ולומר אנחנו עשינו הרבה בארצות שהיינו, היהודים, בגלות.

<שלום שאלתיאל: זה צריך לבוא מטעם משרד ראש הממשלה.

<שלום שאלתיאל: והיום כמו שנאמר, יש לנו חברי כנסת והנה חבר הכנסת הנכבד חזן.

<שלום שאלתיאל: הוא כמו תלמיד חכם, הוא רק חזן, אז כך שיעשה גם משהו.

<קריאה: הוא דווקא עושה.

אורן אסף חזן: אם הייתי יכול לעשות יותר, הייתי עושה יותר.

<שלום שאלתיאל: ולומר את הדברים כהא לישנה – יהודים רק עשו הרבה דברים בארצות ערב וקידמו אותן בחכמה שלהם.

<שלום שאלתיאל: יושב הראש מסמן לי ככה, הוא מזכיר לי כמו שוטר שתופס נהג שעבר את ה-100 קמ"ש.

אברהם נגוסה: אני מסתכל על השעה.

<שלום שאלתיאל: אני מסיים.

<שלום שאלתיאל: כמו שוטר שתפס נהג ואומר לו עברת את המהירות.

<שלום שאלתיאל: הוא אומר נסעת מעל 60, הוא אומר מה אתה רוצה, אני נסעתי 5 קילומטרים, לא יותר.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך, תודה.

אברהם נגוסה: בבקשה, דרורה קלמנט.

<דרורה קלמנט: תודה רבה כבוד יושב הראש.

אברהם נגוסה: אני מבקש לקצר.

<דרורה קלמנט: חבר הכנסת אורן חזן.

<דרורה קלמנט: ההערות שלי הן מאד קטנות.

<דרורה קלמנט: אני מייצגת בין היתר פה את אלי הרץ, שעוסק בנושא של מיתוסים ואמיתויות.

<דרורה קלמנט: אני מייצגת אותו פה בארץ והנקודה פה היא מאד חשובה, וזה לחזק את ידיו של זאב ושל אנשים אחרים שהביאו את זה.

<דרורה קלמנט: ההתניה שלנו והתלות שלנו עם הסכם שלו, אינו דבר מבורך.

<דרורה קלמנט: אין כל קשר.

<דרורה קלמנט: פשוט צריך להבהיר את זה בצורה מאד ברורה וזה היה קצת מציק לי וקצת קשה לי לשבת בשקט, כשהיו פה החברים ממפלגת העבודה.

<דרורה קלמנט: אין שום קשר בין מה שקרה והפיצויים שחייבים להינתן לאנשים שהגיעו מעיראק או מכל ארץ ערבית אחרת, לבין הסכם שלום.

<דרורה קלמנט: ההתניה הזו - - -

אורן אסף חזן: סליחה שאני קוטע אותך, אבל אני חושב שהם מסתכלים על זה אחרת.

אורן אסף חזן: כי מהצד שלהם, שבראש מעייניהם זה להגיע להסדר עם אלה שקוראים לעצמם פלסטינים, שהם באים ואומרים אנחנו לא נתקדם בלי שתהיה התייחסות לפליטים יהודים, אז זה הישג ענק.

אורן אסף חזן: אל תסתכלו על זה שעד שלא יהיה הסכם לא נתקדם.

אורן אסף חזן: להיפך, הם אומרים לא יהיה הסכם אם לא תפתרו את הבעיה.

<דרורה קלמנט: לא, לא, אבל הבעיה פה - - -

אברהם נגוסה: אין לנו זמן להיכנס עכשיו לוויכוח הזה.

<קריאה: אורן, היא צודקת.

<קריאה: הם מתנים את זה בפלסטינים.

אברהם נגוסה: מה שחשוב זה שעכשיו האופוזיציה והקואליציה הולכים ביחד ועל כל צריך לברך.

<דרורה קלמנט: אני מבינה, צריך לברך, אבל הנקודה העיקרית שלי פה היא שיש פה נתק.

<דרורה קלמנט: האנשים פה חיכו שנים רבות ועכשיו מתנים את זה בהסכם שלום שייתכן כן ולא יהיה וזה אחד הפרקים שלו.

אורן אסף חזן: לא, חבל לדבר על זה.

אורן אסף חזן: זה לא מתאים.

אורן אסף חזן: זה לא תנאי.

אברהם נגוסה: תודה, תודה.

אורן אסף חזן: אפילו באמנה שלנו כתוב ש - - -

אברהם נגוסה: אתה תיכנס בסיכום.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: גברת אתי גואטה, בבקשה, בקיצור.

אברהם נגוסה: כבר 11:00.

<אתי גואטה: שמי אתי גואטה ואני היחידה פה מלוב, מטריפולי, נולדתי שם ויש גם 50% את חזן, שאימו טריפוליטאית, נהדרת, מדהימה.

<אתי גואטה: ראשית, איפה היית כל השנים חברת הכנסת חזן?

<אתי גואטה: היינו צריכים אותך הרבה הרבה שנים.

אברהם נגוסה: הוא רק שנה פה, אני צריך להזכיר לך.

<אתי גואטה: אז ככה, אני אקצר רק בסיפור אחד.

<אתי גואטה: אבי זיכרונו לברכה סיפר לנו שהוא היה - - -

<קריאה: נזמין אתכם לישיבת סיעה של הליכוד.

<אתי גואטה: אני מסיעת הליכוד.

<אתי גואטה: הוא היה מיליונר בחוץ לארץ, בטריפולי והוא אומר שערב אחד הוא יוצא, חוזר הביתה מסגירת החנויות ובא אליו ערבי ושפך בפנים שלו פלפל אדום והוא אמר לו – יא יהודי.

<אתי גואטה: והם היו חיים יפה עם הערבים.

<אתי גואטה: חזר הביתה, בבוקר בא אליו אחד השייחים שלהם, אומר לו רחמים, באו אליך ממזרים אתמול עם הפלפל?

<אתי גואטה: הוא אומר לו כן.

<אתי גואטה: הוא אומר לו חוד זרררק, רוח אל פלסטין, צ'עקום, תוך שבוע ימים, אחרת יהרגו אותך.

<קריאה: קח את הילדים ותברח.

<אתי גואטה: ואז הוא אסף מזוודות, כי אנחנו היינו שבעה ילדים ובאנו הביתה לארץ ישראל.

<אתי גואטה: וככה גורשנו.

<אתי גואטה: אנחנו עלינו לכאן ציונים, אבל ממש גורשנו תוך שבוע ימים והוא השאיר את הכל שם.

<אתי גואטה: מה שכן, כשאני מספרת שנקבל פיצויים, השבת רכוש, בלוב אין שום דבר שם.

<אתי גואטה: לא מדינה, ולא נשיא ולא ראש ממשלה.

<אתי גואטה: אני לא יודעת אם אנחנו נגיע למשהו.

<קריאה: גם בעיראק.

אברהם נגוסה: תודה.

<אתי גואטה: טוב, ותודה לכולכם ואני מודה לכם במיוחד שנתתם לי עוד כמה דקות בסוף, לקראת הסוף.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: עכשיו אנחנו מסיימים עם רשימת הדוברים.

אברהם נגוסה: אני נותן את רשות הדיבור לחבר הכנסת חזן, היוזם של הדיון לסכם את העניין ואז אני אנעל את הישיבה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

אורן אסף חזן: טוב, אני אשתדל לקצר.

אורן אסף חזן: שיהיה ברור, אני אמרתי לאורך כל הדרך שהנכבה היחידה שאני מכיר זה הנכבדה היהודית.

אורן אסף חזן: מדובר פה בגירוש ברוטאלי, אכזרי והכאב הכי עמוק שבו שעד לימים אלה אין הכרה של ממש במדינת ישראל בסיפור הזה.

אורן אסף חזן: זה הכאב שלי, בתור איש צעיר, בחור צעיר, בן למשפחה טריפוליטאית לובית, מרוקאית ותוניסאית.

אורן אסף חזן: יש אצלי הרבה מהכל.

אורן אסף חזן: וכשאני מסתכל גם על הישיבה הזאת וגם על המפגשים הקודמים שלנו ואני רואה את הפנים שלכם ואני לא רואה כמעט צעירים, זה לא כי זה לא מעניין אותם.

אורן אסף חזן: כי הם פשוט לא מכירים, כי הם פשוט לא מבינים.

אורן אסף חזן: כי הם לא מרגישים את מה שאתם חוויתם על בשרכם שלכם ועל ההורים שלכם.

אורן אסף חזן: אז שיהיה ברור, אני אומר את זה בצורה ברורה – פליטים יהודים, נכבה, כאב, עצבות, ואת זה צריך לתקן.

אורן אסף חזן: פעם שנייה אני אומר עוד פעם, אני לא שם מבטחי לא במדינות ערב, אלה שאין להן, שאני בטוח שהם לא רוצים בטובתי, ולא במדינות ערב אלה שיש להן, ויש להן הרבה שאני יודע שהם לא רוצים בטובתי - בטובתי הכוונה טובת מדינת ישראל - אלא אך ורק בנו ובעולם שכל כך מתהדר בכמה שהוא רוצה לעזור לנו.

אורן אסף חזן: נאמרו פה הרבה דברים על ידי הרבה חברי כנסת, בין אם לגבי מצב הפליטות היום, בין אם המאבק בטרור, בין אם ההכרה בשם אלה שמכנים את עצמם פלסטינים.

אורן אסף חזן: אין קשר בין הדברים.

אורן אסף חזן: גם באמנה שכתבנו נכתב.

אורן אסף חזן: אפילו אני, איש ליכוד, איש ארץ ישראל השלמה, מי שמאמין בזכותנו הברורה על הארץ מהירדן ועד לים, מהחרמון ועד אילת, אמרתי – אם יש כאלה המכנים את עצמם פלסטינים והם גורשו מבתיהם, אז חלק מכספי הקרן יועברו אליהם.

אורן אסף חזן: אנחנו מדברים על הזמן - - -

<קריאה: הם ברחו.

<קריאה: הם לא גורשו.

<קריאה: תנאי מלחמה.

אורן אסף חזן: אם יש כאלה, אנחנו תמיד אומרים שעדיף שיהיה לנו 50% ממשהו מאשר 100% מכלום.

אורן אסף חזן: אנחנו לא נרפה בדבר הזה.

אורן אסף חזן: אני זרקתי לאוויר מקודם את העובדה שמדברים פה הרבה על הקרן.

אורן אסף חזן: מדינת ישראל הייתה צריכה להרים את הדבר הזה.

אורן אסף חזן: רק מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: זכינו שהיום יש לנו שרה שלקחה את הנושא לידיה ואני בטוח שאני והיא נמשיך לשתף פעולה כדי להוציא את זה לפועל.

אורן אסף חזן: מצביעה עלי לבנה ואומרת – אתה, אתה.

אורן אסף חזן: אני אעשה כל שניתן כדי שזה יקום.

אורן אסף חזן: אני פתחתי בפתח דברי בישיבה שהגלגלים פה מתגלגלים לאט, אבל עובדה שהגענו גם לשלב הזה.

אורן אסף חזן: והשלב הבא יגיע הרבה יותר מהר ממה שצפוי.

אורן אסף חזן: אנחנו לא מגיעים פה בישיבה הזאת למסקנות ולא קובעים עובדות ולא נועלים אותה.

אורן אסף חזן: אני בטוח שיושב הראש יסכים איתי שתהיה ישיבה נוספת, ששם גם נבוא עם דברים לידי ביצוע.

אורן אסף חזן: אני רוצה להגיד תודה לכולם, מבלי להיכנס לשמות, כי כולכם חברי ומכם אני לומד הרבה.

אורן אסף חזן: אנחנו נעשה את הכל עד אשר פעם אחת ברמה החינוכית, לימודית, היסטורית - כולם יבינו מה באמת קרה ופעם שנייה שתגיעו לטיפה עדנה ומנוחה, שנזכה בעזרת באמת קרן בינלאומית שהתחייבו אליה, להביא לאיזו שהיא תשובה אמיתית ופיצוי הולם והוגן למי שנפגע מהסיפור הזה.

אורן אסף חזן: תודה רבה לכולם על הדרך, שהיא עוד ארוכה, ואנחנו נצעד בה ביחד.

אורן אסף חזן: תודה רבה כמו שאמרתי.

אורן אסף חזן: יסכם גם יושב הראש.

אברהם נגוסה: אני רוצה באמת לסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: אין לי באמת מה להוסיף.

אברהם נגוסה: אני מסכים איתו בכל מילה ואני איתו ואנחנו נוביל ביחד את הנושא הזה.

אברהם נגוסה: מה שחשוב, גם אם יש דברים מאד קטנים, הבדלים בין מה שחבר הכנסת חזן מוביל וחיליק בר וכל השאר, אני חושב שזה שהאופוזיציה גם תומכת והולכת איתנו, זה כלי חשוב מאד להצלחה.

אברהם נגוסה: ולכן אנחנו נלך ביחד והוא יוביל אותנו.

אברהם נגוסה: הוועדה תמיד מתי שצריך תחזור ותקיים דיונים לפי הצורך.

אברהם נגוסה: אני מאד מברך ומודה לכל המשתתפים.

אברהם נגוסה: הישיבה נעולה.