ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 228, 2016-07-11 10:15

דוד אמסלם: רבותי, בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא "בחינת ההחלטה על הקמת יישובים חדשים בנגב".

דוד אמסלם: קודם כול, אני מתנצל על האיחור, פשוט היה לנו דיון למעלה בנושא של המבחנות, אז התעכבנו טיפה, עוד עשר דקות.

דוד אמסלם: רבותי, קבעתי את הדיון בעקבות פנייה שקיבלתי מראש עיריית דימונה, בני ביטון, חברי ורעי, בנושא הזה.

דוד אמסלם: הייתי מציע שאני אתן לבני להציג את הנושא ואחרי זה אנחנו נפתח את הדיון ואת ההתייחסויות.

דוד אמסלם: בבקשה.

<בני ביטון: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש - - -

דוד אמסלם: לכל אחינו הערבים והמוסלמים חג שמח.

אוסאמה סעדי: אחרי החג אתה אומר את זה?

דוד אמסלם: בחג חיפשתי אתכם, לא הייתם פה, אז אני אגיד אחרי החג.

<בני ביטון: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת דודי אמסלם, חברי הכנסת, תרשו לי להגיד גם ראש עיריית דימונה ושר הרווחה לשעבר מאיר כהן, ידידנו ובן דימונה, העליתי את הסוגיה הזאת של הקמת יישובים נוספים בנגב.

<בני ביטון: אתם יודעים שהנגב נמצא היום באחת התקופות היפות ביותר.

<בני ביטון: דימונה מתפתחת, ירוחם מתפתחת, אפשר להגיד גם ערד ומצפה, ובכלל כל האזורים בנגב, ופתאום אני שומע שהנה, בסכום של 300,000 שקל הולכים להקים - - -

מאיר כהן: מיליון שקל.

<בני ביטון: מילון שקל, סליחה.

<בני ביטון: ב-300 מיליון שקל הולכים להקים לנו יישובים חדשים בנגב.

<בני ביטון: אני אדבר ברשותכם רק על דימונה.

<בני ביטון: לדימונה יש את שטח השיפוט בין הגדולים ביותר במדינת ישראל, 178,000 דונם.

<בני ביטון: אני בונה כרגע בדימונה 12,000 בתי אב.

<בני ביטון: דימונה נמצאת עם 12,000 בתי אב.

<בני ביטון: אנחנו כרגע בחתימה של הסכם גג.

<בני ביטון: אמרתי את זה לחברי וידידי שר השיכון וגם לראש ממשלת ישראל, שהם בעד הקמת היישובים.

<בני ביטון: קל לי לדבר כרגע, אני מדבר כאיש ליכוד – אני אומר לך, דודי – ואני בניגוד לתפיסת הליכוד חושב שקודם כול צריך לחזק את היישובים הקיימים בנגב, רבותי.

<בני ביטון: חייבים לחזק.

<בני ביטון: אומר את זה גם ראש עיריית באר-שבע, רוביק דנילוביץ.

<בני ביטון: תתנו את 300 מיליוני השקלים לירוחם, לדימונה, לערד ולמצפה, ואל תקימו לנו יישובים חדשים.

<בני ביטון: (מחיאות כפיים)

דוד אמסלם: חבר'ה.

דוד אמסלם: מי מחא כפיים?

איתן ברושי: תפסו זבובים...

דב חנין: העם מוחא כפיים.

דוד אמסלם: חבר'ה, פה לא מוחאים כפיים, אנחנו לא נמצאים בתיאטרון.

<בני ביטון: שימו לב.

<בני ביטון: בואו תקימו את היישובים האלה – אני מוכן לתת לכם באזורים שלנו, יש לנו את שכונת השחר שאנחנו בונים 3,200 יחידות דיור – אני מוכן להקצות לכם כמה שאתם רוצים להקים.

<בני ביטון: שימו לב מה הפרדוקס.

<בני ביטון: הקימו רק את כרמים ליד מיתר.

<בני ביטון: אתם יודעים כמה משפחות מדימונה הלכו לשם?

<בני ביטון: 32 משפחות מדימונה הלכו לנו לכרמים.

<בני ביטון: כל השופרא דשופרא, הילדים הטובים שלנו, ומאיר יכול לחזק את הדברים האלה כמנהל בית ספר שחינך את הילדים שלי וחינך עשרות ילדים בדימונה וכראש עיריית דימונה.

<בני ביטון: יש לנו נוער יוצא מן הכלל בדימונה.

<בני ביטון: אנחנו נלחמים כרגע נגד ההגירה השלילית.

<בני ביטון: בדימונה בשנתיים האחרונות נעצרה ההגירה.

<בני ביטון: מה אנחנו רוצים?

<בני ביטון: להחזיר חזרה את הדברים האלה ושיקימו לנו חמישה-שישה ואפילו מדברים על עשרה יישובים?

<בני ביטון: אז אומרים לי: מה אתה נבהל, עוד עשר שנים לא תהיה ראש עיריית דימונה.

<בני ביטון: אמרתי להם: עוד 30 שנה אני אהיה, אני עד לפנסיה.

<בני ביטון: אין לי יומרות, לא להיות חבר כנסת, לא שר, לא כלום.

<בני ביטון: יש לי יומרות לחזק את כל היישובים בנגב.

<בני ביטון: הראייה שלי היא ראייה באמת-באמת אזורית.

<בני ביטון: הראייה שלי היא פיתוחו של הנגב, וזה אפשרי, אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, רבותי.

<בני ביטון: אני חושב שזו שעה היסטורית, 300 מיליון שקל שיחולקו בין ירוחם, דימונה, ערד, מצפה.

<בני ביטון: איך אמר ראש עיריית באר-שבע?

<בני ביטון: אני חוזר בפעם השנייה – אני מוכן לוותר על הכסף הזה ושזה יגיע אלינו.

<בני ביטון: אני מבקש מכם להוריד את ההצעה הזאת מסדר היום ולא להקים את היישובים הנוספים והחדשים בנגב.

<בני ביטון: תודה רבה.

דוד אמסלם: דרך אגב, זו לא הצעה של הכנסת, זו הצעה של הממשלה.

דוד אמסלם: אנחנו לא יכולים להוריד אותה, אנחנו יכולים להמליץ.

<בני ביטון: להמליץ.

דוד אמסלם: אחלה.

אוסאמה סעדי: פנית לראש הממשלה?

<בני ביטון: פניתי גם לראש הממשלה.

אוסאמה סעדי: נו, מה התשובה שלו?

<בני ביטון: פניתי גם לשר גלנט ואמרתי להם: רבותי, אנחנו לא נקים יישובים.

<בני ביטון: אם נצטרך לחסום ואם נצטרך להפגין, אנחנו יודעים לעשות את זה.

<בני ביטון: הנגב נמצא בתקופה הטובה ביותר.

<בני ביטון: פה גם מגיעה לממשלת ישראל מילה טובה.

<בני ביטון: הנה, אני אומר מילה טובה: אני, כראש עיר, בשנתיים וחצי הבאתי לעיר דימונה 750 מיליון שקל.

<בני ביטון: רוביק דנילוביץ הביא קרוב ל-4 מיליארד שקל לבאר-שבע.

<בני ביטון: מי שנתן זו ממשלת ישראל.

<בני ביטון: יש פיתוח אדיר.

<בני ביטון: הצבא עולה לנגב.

טלב אבו עראר: רהט - - -

<בני ביטון: רהט גם קיבלה, אל תדאג.

<בני ביטון: גם טלאל קיבל.

אוסאמה סעדי: הבטיחו לנו 20 מיליון לבריכה הראשונה ברהט...

<בני ביטון: אנחנו ראשי הערים היום – לא שתו לי, לא אכלו לי ולא בכו לי.

<בני ביטון: אנחנו מנצחים היום.

<בני ביטון: יש חינוך טוב בעיירות הפיתוח, יש דיור ויש תרבות.

<בני ביטון: מצוין היום בעיירות הפיתוח.

<בני ביטון: אנחנו רוצים שלא יקימו לנו יישובים חדשים.

דוד אמסלם: תודה, בני.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: שלום חברים.

מאיר כהן: שלום לכולם.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה שנֵאוֹתָ לקיים את הדיון הזה של בני, הוא דיון חשוב מאוד.

מאיר כהן: אנחנו גרים בנגב, ואני רוצה לחזק את הדברים.

מאיר כהן: אני מבין שכשיושבים סביב השולחן, אדוני היושב-ראש, יש תמימות דעים משתי קצוות.

מאיר כהן: כלומר, מצד אחד נמצאים כאן חברי כנסת בדואים, וטוב נעשה אם נעשה את המתווה הזה - - -

אוסאמה סעדי: מה זה?

אוסאמה סעדי: חברי כנסת בדואים?

מאיר כהן: גם חברי כנסת בדואים שגרים - - -

תמר זנדברג: כמה כאלה יש?

מאיר כהן: אתה רוצה שנקרא להם ערבים?

מאיר כהן: נקרא להם ערבים.

אוסאמה סעדי: מה זה בדואי?

דוד אמסלם: נסעתי לכפר שלו, בדקתי, הוא בדואי.

דוד אמסלם: ..

מאיר כהן: הוא בדואי.

מאיר כהן: מה אתה רוצה?

דוד אמסלם: היינו אצלך או לא?

טלב אבו עראר: כן.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: הוא בדואי גאה.

אוסאמה סעדי: הוא מסכים, אז אני שותק.

מאיר כהן: אוי ואבוי שלא נגיד לטלב בדואי.

מאיר כהן: אין דבר יותר מיותר מאשר היום להקים בנגב עוד חמישה או שישה "יישובי שינה", ככה אני קורא לזה.

מאיר כהן: צודק בני בגישתו, ככה הייתי נוהג לו הייתי ראש העיר, וכך צריכים לנהוג כל ראשי היישובים בנגב.

מאיר כהן: אין שום סיבה שבעולם להרבות בעומר, בלהבים, בכרמים וכהנה וכהנה דברים.

מאיר כהן: יש תהליך יוצא מן הכלל של התפתחות בתוך היישובים.

מאיר כהן: צריך לחזק את היישובים האלה.

מאיר כהן: אלא מאי?

מאיר כהן: הייתי מוסיף.

מאיר כהן: כאדם שגר בנגב הייתי מחלק את 300 מיליון השקלים גם ליישובים הבדואים, גם לרהט, גם לערוער וגם לכסייפה.

מאיר כהן: במשך שנים סירבתי לחתום על הסכם חלוקה של ארנונה עד שלא כללו בהסכם החלוקה את היישובים הבדואים.

מאיר כהן: כדאי שנדע שבנוסף להתנגדותי הנחרצת להקמת היישובים האלה אני מהתומכים הגדולים, וטוב שהדיון הזה זה יהיה שזור בפתרון האמיתי של ההתיישבות של הבדואים בנגב, ההסדרה של ההתיישבות הבדואית בנגב, כי אני מבין שיושבים כאן אנשים שחושבים שהקמת היישובים היא בכדי להדיר את רגליהם של הבדואים מהנגב ובכדי לשלוט על השטחים.

מאיר כהן: דיברתי עם שרי הממשלה, זאת לא הכוונה.

מאיר כהן: אני חייב לתקן, גם אם מישהו יחלוק עלי.

טלב אבו עראר: זו הכוונה.

מאיר כהן: שנייה.

טלב אבו עראר: זו הכוונה.

מאיר כהן: טלב, הכוונה היא ברורה, הכוונה היא שיווקית.

מאיר כהן: היום על כל יישוב כזה, כמו שבני אמר, ברגע שיבואו בין דימונה לבאר-שבע וייבנו עוד עומר קטנה אנשים יעזבו וילכו לשם, ושכרנו יצא בהפסדנו.

מאיר כהן: לכן ההמלצה צריכה להיות בדיוק הדברים שבני אמר ושל ועדת הפנים של הכנסת וראשי הרשויות, שמתנגדים להוספת היישובים האלה.

מאיר כהן: זו ברכה לבטלה.

מאיר כהן: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה, חבר הכנסת מאיר כהן.

דוד אמסלם: חבר הכנסת אבו עראר, בבקשה.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, אני אתחיל מהמשפט שבו סיים מכובדי, חברי, מאיר כהן, שהוא גם שכן שלי, שהכוונה של הממשלה שבניית היישובים החדשים לא תבוא על חשבונם של הבדואים.

טלב אבו עראר: זו בדיוק המטרה.

טלב אבו עראר: עובדה שהולכים להקים לדוגמה את היישוב "עומרית" במקום היישוב "אבו בדר".

טלב אבו עראר: מה אתה בא לכאן להטעות את הציבור, את הנוכחים כאן, את המשתתפים?

טלב אבו עראר: החלטת הממשלה, שנתניהו רואה בא חזון מתממש היא להקים – הרי יש שם כרגע מיליון אזרחי מדינת ישראל שהם ערבים בדואים, אני חושב שהיתה החלטת הממשלה נכונה אם היו חושבים על חיזוק והרחבת היישובים, כל יישובי הנגב, יהודיים וערביים, ובמיוחד הערביים שמאז שהוקמו היישובים האלה לא הורחבו.

טלב אבו עראר: לדוגמה ערערה בנגב – תחפש מגרש אחד לזוג צעיר.

טלב אבו עראר: אין.

טלב אבו עראר: היא לא הורחבה.

מאיר כהן: זה לא נכון, מה שאתה אומר.

טלב אבו עראר: מה יש לך?

טלב אבו עראר: כאילו שאתה לא שם.

מאיר כהן: אתה יכול לגור עד מחר שם - - -

טלב אבו עראר: לא נכון.

טלב אבו עראר: אתה לא צודק.

מאיר כהן: הייתי אצל ראש העיר ועשיתי אתו סיור בעוד 250 מגרשים בפיתוח - - -

דוד אמסלם: מאיר, מאיר.

מאיר כהן: אתה נותן נתונים לא נכונים.

טלב אבו עראר: אני מזמין את הוועדה לבקר בשכונות שם, שהתחילו לבנות חמש קומות בגלל מחסור במגרשים.

טלב אבו עראר: אני מרמה את הנוכחים כאן?

טלב אבו עראר: זו עובדה.

טלב אבו עראר: זו המציאות, מה זאת אומרת.

טלב אבו עראר: בייחוד לך ללקייה.

מאיר כהן: בלקייה יש בעיה, אבל בערערה - - -

טלב אבו עראר: גם בערערה יש.

טלב אבו עראר: אדוני, אני גר שם, לא אתה.

טלב אבו עראר: אתה גר בדימונה.

טלב אבו עראר: תעזוב, באמת.

טלב אבו עראר: הבדואים שם הם בני-אדם.

טלב אבו עראר: הם בני-אדם, צריך לדאוג להם.

טלב אבו עראר: צריך לחשוב על שינוי מדיניות.

טלב אבו עראר: הם סובלים מקום המדינה עד היום מאפליה.

טלב אבו עראר: אפילו זכויות בסיסיות שהכי חיוניות שם שוללת מהם המדינה כדי ללחוץ עליהם להכיר ביישובים.

טלב אבו עראר: היישובים המוכרים, דיברנו עליהם.

טלב אבו עראר: הרי היישובים הבלתי מוכרים, כ-80,000 תושבים לא מוכרים שם, לא מוכרים גם בזכויות יסוד, שהם בניגוד מוחלט למה שהחוק הישראלי - - -

דוד אמסלם: טלב, לא הבנתי את הטענה הבסיסית.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין את הטענה הבסיסית שלך ברשותך.

דוד אמסלם: הטענה הבסיסית שלך שאתה בעמדה שצריך להקים בנגב יישובים לבדואים ולרכז אותם ביישובים?

טלב אבו עראר: תקשיב, הכוונה - - -

דוד אמסלם: אני שואל אם זאת הכוונה.

טלב אבו עראר: הרי יש כ-30 יישובים בלתי מוכרים, 35 - - -

אכרם חסון: 34.

טלב אבו עראר: 34 יישובים בלתי מוכרים.

טלב אבו עראר: יותר מ-80,000 בני-אדם שם.

טלב אבו עראר: אני חושב שהגיע הזמן שהממשלה תכיר בתושבים האלה, ביישובים שלהם, בזכויות שלהם לחיות שם בכבוד כאזרחים שווים.

טלב אבו עראר: למה כל הזמן המחשבה והרעיון - - -

דוד אמסלם: טלב, תענה לשאלה שלי.

דוד אמסלם: אני רוצה לחדד.

דוד אמסלם: טלב, אני בדרך כלל לא נוהג להתערב בדברי הדוברים, גם כשהם אומרים דברים לא נכונים - - -

טלב אבו עראר: לא, הדברים נכונים.

דוד אמסלם: ברוב אני לא מתערב, אף פעם, אבל כאן אני רוצה לחדד את העניין שאתה מעלה, שהוא חשוב - -

מאיר כהן: אתה יודע שזה לא נכון.

דוד אמסלם: אתה מעלה שיעור שחשוב לי בהבנה.

דוד אמסלם: אני שואל אותך שאלה.

דוד אמסלם: טלב, אתה הרי נציג אותנטי של האנשים הבדואים שגרים בנגב.

דוד אמסלם: האם לפי הבנתך צריך לרכז את כל הבדואים ביישובים כמו ביישובים יהודיים, להקים כמה ערים, ורק שם?

דוד אמסלם: לא שכל אחד מביא לי פחון פה, פחון שם.

דוד אמסלם: רק שם, בלי קשר לתביעת בעלות על הקרקע.

טלב אבו עראר: מדובר כאן בבדואים שלא מרוכזים, אלא נמצאים ביישובים.

טלב אבו עראר: אנחנו לא מדברים על הכרה ביישוב של עשרה איש או 20 או 50, מדובר כאן באלפים.

טלב אבו עראר: כל יישוב שיש בו פחות מ-1,000, 2,000, לא רוצים יישוב, בסדר?

דוד אמסלם: ברהט יש מגרשים - - -

טלב אבו עראר: גם ריכוז הבדואים - - -

דוד אמסלם: ברהט - - -

טלב אבו עראר: תן להשלים.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין, עשיתי סיור במקום.

דוד אמסלם: ברהט יש מגרשים שכבר העמידו עם כל התשתיות בראש המגרש, שנים הם כבר עומדים ככה.

דוד אמסלם: כל התשתיות נהרסו, אף אחד לא רוצה לבנות שם, בגלל תביעות בעלות של הבדואים.

טלב אבו עראר: ברהט?

טלב אבו עראר: דווקא אין תביעות בעלות שם.

דוד אמסלם: הייתי שם.

דוד אמסלם: אני.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה.

דוד אמסלם: אם אתה רוצה לנגח את הממשלה, בלי קשר לעובדות, זה בסדר, טוב, תגיד מה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: תגיד שראש הממשלה ככה, הממשלה ככה.

דוד אמסלם: אין קשר.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: תגיד.

דוד אמסלם: אם אתה באמת רוצה לפתור את העניין, אז דבר אתי עניינית, למה אני בן-אדם תכליתי.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה, האם אתה רוצה שאני אעשה דיון על הנושא של האוכלוסייה בדואית בדרום כדי ליישב אותם כמו שמיישבים כל יישוב יהודי, בלי קשר לתביעת בעלות?

דוד אמסלם: עזוב, אחרי זה מי שיתבע את הקרקע, לא יתבע, פיצויים, לא קשור.

דוד אמסלם: זאת השאלה.

דוד אמסלם: אם אתה רוצה אני אעשה דיון כזה.

טלב אבו עראר: אני שואל שאלה.

טלב אבו עראר: אני שואל שאלה באמת בתשובה לשאלתך, למה מגרשים את התושבים הבדואים כדי ליישב במקומם תושבים יהודים?

דוד אמסלם: טוב.

דוד אמסלם: טוב.

טלב אבו עראר: תענה לי.

טלב אבו עראר: אתה מתחמק.

טלב אבו עראר: תענה.

טלב אבו עראר: זו דמוקרטיה?

טלב אבו עראר: למה האזרחים לא שווים?

דוד אמסלם: טלב.

דוד אמסלם: טלב.

טלב אבו עראר: זה לא אישית מולך.

טלב אבו עראר: תן לי משפט.

דוד אמסלם: טלב.

דוד אמסלם: טלב.

טלב אבו עראר: קשה לי לדבר.

טלב אבו עראר: אתה הפרעת לי.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: אני עכשיו לא אפריע לך.

דוד אמסלם: דבר מה שאתה רוצה.

טלב אבו עראר: אני מאמין שממשלת ישראל צריכה לדאוג לכל האזרחים, לכל התושבים כאחד, ערבים ויהודים.

טלב אבו עראר: הכוונות כאן להמשיך בייהוד הנגב.

טלב אבו עראר: היום האוכלוסייה הבדואית מגיעה לכ-40% מאוכלוסיית הנגב.

טלב אבו עראר: אני מזמין אותך לבקר שם ולראות.

טלב אבו עראר: למה 80,000-90,000 בני-אדם ללא הכרה?

טלב אבו עראר: ללא הכרה ביישובים, ללא הכרה בזכויות יסוד, אפילו ברווחה, בחינוך – בכל התחומים?

טלב אבו עראר: בכל התחומים אין שוויון זכויות שם.

טלב אבו עראר: כאן הכוונה – לא חסר ליהודים בצפון או במרכז איפה לגור, אלא להעביר כמה שיותר יהודים לנגב, כדי לצמצם - - -

דוד אמסלם: יש לך בעיה עם זה?

טלב אבו עראר: שנייה.

טלב אבו עראר: אני אגיד לך.

דוד אמסלם: כן?

דוד אמסלם: מה?

טלב אבו עראר: אם זה לא על חשבוני, אין לי בעיה.

דוד אמסלם: שאלתי אם יש לך בעיה שמדינת ישראל מיישבת - - -

טלב אבו עראר: לא, אין לי בעיה.

טלב אבו עראר: שיגורו בשמים, אין לי בעיה.

דוד אמסלם: לא בשמים - - -

טלב אבו עראר: אין לי בעיה.

טלב אבו עראר: אדוני, אין לי בעיה.

טלב אבו עראר: יש לי בעיה של הבדואים.

טלב אבו עראר: אתה בא ומיישב את היהודים על חשבון הבדואים.

טלב אבו עראר: זו הבעיה.

דוד אמסלם: טלב, אני אשאל שאלה, בלי להתרגז.

דוד אמסלם: אני שואל עוד פעם את השאלה.

טלב אבו עראר: אתם יודעים את כל התשובות, למה אתה שואל?

דוד אמסלם: אתה יודע מה, דבר.

טלב אבו עראר: היישוב אום אל חיראן - -

דוד אמסלם: דבר.

טלב אבו עראר: - - כשאתה עוקר יישוב בדואי ובמקומו אתה מקים שם יישוב יהודי – זו דמוקרטיה?

טלב אבו עראר: תגיד את האמת.

דוד אמסלם: אני לא עונה.

טלב אבו עראר: אפילו שכונה לתושבי אום אל חיראן – לא הסכימה הממשלה ליישב אותם שם.

טלב אבו עראר: למה?

טלב אבו עראר: רק יהודים נטו.

טלב אבו עראר: למה?

טלב אבו עראר: למה?

טלב אבו עראר: מי שיעבור לשם הוא אורח – אני שם, אני הייתי שם קודם.

טלב אבו עראר: במקום להכיר ולהקים יישובים חדשים ליהודים למה לא להכיר קודם כול ביישובים של האזרחים הבדואים?

דוד אמסלם: טלב, בגדול, תגיד לי כמה אנשים יש בפזורה הבדואית בדרום?

טלב אבו עראר: מה שאישרו?

טלב אבו עראר: מוכרים?

דוד אמסלם: שלא מוכרים והמוכרים.

טלב אבו עראר: 85,000 תושבים.

דוד אמסלם: כמה עשרות אלפי דונמים הם מחזיקים, אותם 85,000?

טלב אבו עראר: כמה עשרות אלפי דונמים.

דוד אמסלם: אני שואל.

דוד אמסלם: שואל כמה.

דוד אמסלם: אני גר בבניין שכולו חצי דונם, יושבים שם 20 איש.

טלב אבו עראר: אולי כ-2% משטח הנגב, אלה שלא מוכרים.

טלב אבו עראר: מה אתה אומר?

דוד אמסלם: תודה.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה לדבר, אני רק רוצה להבין על מה מדובר.

איימן עודה: על איזה יישובים שיושבים שם?

דוד אמסלם: אני אוהב את טלב, בגלל זה נתתי לו לדבר.

דוד אמסלם: זה לא הנושא.

דוד אמסלם: הנושא זה יישובים חדשים שמוקמים בנגב.

איימן עודה: איפה?

איימן עודה: מה?

דוד אמסלם: לא קשור.

<בני ביטון: אתה הכנת, אדוני - - -

טלב אבו עראר: על חשבון הבדואים.

דוד אמסלם: לא נכנסתי לעניין כרגע.

טלב אבו עראר: בכביש 25, אני יודע.

טלב אבו עראר: אני יודע את זה.

טלב אבו עראר: "עומרית", איפה ש"אבו תלול", איפה שיושב "אבו בדר".

טלב אבו עראר: "אבו בדר" שם.

מאיר כהן: זה לא על חשבון - - -

טלב אבו עראר: אדוני, מאיר, אתה בממשלה היום?

מאיר כהן: לא, אבל - - -

דוד אמסלם: טלב, טלב - - -

מאיר כהן: אני רוצה להגיד - - -

איימן עודה: חשוב להבין ממך - - -

דוד אמסלם: לא חכה.

איימן עודה: - - - להבין ממך.

דוד אמסלם: אני אסביר.

דוד אמסלם: אתה איחרת לדיון.

מאיר כהן: זה שאתם לא באים עם - - -

דוד אמסלם: מאיר.

דוד אמסלם: מאיר.

דוד אמסלם: מאיר, אנחנו מפספסים את הדיון.

איימן עודה: אנחנו רק רוצים להבין.

דוד אמסלם: אני לא הולך לשם.

דוד אמסלם: הסיפור הוא לא הסיפור של הבדואים.

דוד אמסלם: טלב העלה את הנושא הזה, זה בסדר, אני מכבד אותו, אין שום בעיה.

דוד אמסלם: הנושא הוא הקמת יישובים חדשים בנגב.

דוד אמסלם: זה הסיפור.

דוד אמסלם: כרגע לא משנה איפה, למה וכמה.

דוד אמסלם: לא שם הדיון.

דוד אמסלם: הדיון הוא ברמה העקרונית.

דוד אמסלם: אתה יודע מה, לא בנגב – בגליל.

דוד אמסלם: האם יש עניין לחזק את היישובים הקיימים או להקים חדשים.

דוד אמסלם: זה הסיפור.

טלב אבו עראר: לחזק את הקיימים.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: עכשיו דיברת לעניין - -

<בני ביטון: בדיוק.

דוד אמסלם: - - של הישיבה.

טלב אבו עראר: זה המשפט הראשון שאמרתי.

דוד אמסלם: היית צריך לעצור אחרי המשפט הראשון.

טלב אבו עראר: זהו?

דוד אמסלם: זהו.

דוד אמסלם: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני בעד הקמת יישובים.

איתן ברושי: כמי שהיה ראש רשות בצפון אני מכיר את הדיון הזה בצפון.

איתן ברושי: כשהוקמו המצפים בגליל היה הדיון הזה, יש תוכנית עוד מתקופת לוי אשכול, קראו לה "סו"ס" – סוף כל סוף – של אזור מעלות.

איתן ברושי: הדיון הזה הוא עתיק כמו ההתיישבות והציונות, מה תורם, מה מחזק.

איתן ברושי: הדיון הזה הוא גם לא על נקודה א' או ב', אלא יש פה אמירה כללית של ראשי רשויות, כמו ראש עיריית דימונה וראש העיר הקודם, חבר הכנסת מאיר כהן, שחושבים שהקמת יישובים באזור שהם מייצגים מחליש את היישובים, ואני חושב שזה מחזק את היישובים הקיימים ולא מחליש.

איתן ברושי: כמובן העניין הוא של מינון.

יוסי יונה: איך?

יוסי יונה: איך?

יוסי יונה: איך?

דוד אמסלם: לא, לא, לא.

איתן ברושי: לא כתבתי על זה.

יוסי יונה: - - -

דוד אמסלם: לא, יוסי.

דוד אמסלם: לא, לא, חבר'ה.

דוד אמסלם: רק שנייה, ברושי, אני אעשה פה סדר עכשיו.

דוד אמסלם: יש פה 15 דוברים, הדיון הוא עוד 40 דקות.

דוד אמסלם: אני מניח שבסוף אנשים פה ישאלו - - -

איתן ברושי: השאלה היא כמובן - - -

דוד אמסלם: שנייה, ברושי.

דוד אמסלם: יש לך שתי דקות, תגיד מה שאתה רוצה, ואף אחד לא מפריע לו פה ולא שואלים שאלות.

זוהיר בהלול: הוא הסוס הטרויאני...

איתן ברושי: והוא חופש הביטוי...

איתן ברושי: אני רוצה לומר שלא כתבתי על זה מחקרים, עשיתי את זה.

איתן ברושי: אין פה מקום לפגוע בזכויות ובחשיבות של ההתיישבות של הבדואים.

איתן ברושי: שום דוח, כולל של השופט גולדברג, לא כתב שאסור להקים יישובים יהודיים בנגב.

איתן ברושי: צריך לפתור את בעיית הבדואים, הנגב גדול מספיק לכולם, אפילו למחנות צה"ל, שגם הם סוג של התיישבות.

איתן ברושי: לסיכום, אני חושב, חברי ראש העיר – ראיתי את זה גם בצפון, אני מכיר.

איתן ברושי: כשאני הקמתי את שמשית, מנחם אריאב שיחיה הפגין נגד כשהנחנו שם את היסודות – אני רוצה לומר שההוכחה היא שזה גם וגם.

איתן ברושי: יש מקום בהחלט להתיישבות הזאת שהיא בפריסה גיאוגרפית, יש מקום לחיזוק הנגב ותפיסה דמוגרפית, שזה ערים.

איתן ברושי: והחיבור ביניהם של היישובים הקהילתיים והערים בסביבה מפרה אחד את השני.

איתן ברושי: יש כאלה שאולי היו עוזבים את דימונה אם לא היתה לידם אפשרות להתיישב, יש כאלה שבאים ליד דימונה, כי יש לידם יישוב, ובסופו של דבר מדובר פה על מרחב גדול של אפשרויות, שיש בהן גם מגורים בעיר וגם מגורים בכפר, גם פריסה דמוגרפית – חיזוק הערים – גם פריסה גיאוגרפית וגם הסדרת הבדואים.

איתן ברושי: חברי הבדואים או בכלל, אם לא יסדירו את עניין הבדואים, שום דבר לא יקרה.

איתן ברושי: לא יהיו מחנות צה"ל, לא יישובים.

איתן ברושי: הסדרת עניין הבדואים זה לא טובה לבדואים, זה קודם כול זכות שצריך לממש, וכן זה תנאי לחיזוק הנגב.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: תודה, ברושי.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אחד המשפטים הכי מפורסמים של בן-גוריון הוא "בנגב ייבחן העם בישראל ומדינתו".

תמר זנדברג: יש לנו כאן מבחן, מבחן מאוד-מאוד גדול, והנגב זה אחד המקומות במדינת ישראל שבהם יש פוטנציאל לבחון הלכה למעשה, באופן אמיתי, לא בדיבורים ובסיסמאות, חיים משותפים.

תמר זנדברג: ונשאלת השאלה האם אנחנו, כל אזרחי ואזרחיות מדינת ישראל גם אל מול האוכלוסיות המעורבות שיש שם בנגב וגם אל מול החזון שאנחנו רואים לאן מדינת ישראל הולכת מבחינת היצע ופתרונות הדיור שלה – מה אנחנו נעשה אל מול המשבר הזה.

תמר זנדברג: קודם כול, אני רוצה לומר עובדה שלא ידעתם.

תמר זנדברג: מדינת ישראל היא שיאנית העולם במספר היישובים לנפש.

תמר זנדברג: אין שום מדינה בעולם שיש בה מספר יישובים לנפש שבכלל מתקרב למה שמדינת ישראל מציעה.

תמר זנדברג: רק בנגב בשנים האחרונות – עכשיו נאמר כאן שאנחנו מדברים על חמישה יישובים חדשים שאושרו על-ידי הממשלה בסוף 2015, בהחלטת ממשלה, בנובמבר אם אינני טועה – בשנים האחרונות כבר אושרו בין 20 ל-30 יישובים חדשים שנבנים בימים אלה.

תמר זנדברג: לפי מרכז המחקר והמידע של הכנסת, נייר מדצמבר 2015 במחוז הדרום, מחוז דרום של מינהל התכנון, יש 251 יישובים, מתוכם 28 יישובים עירוניים ו-223 יישובים פרבריים וכפריים.

תמר זנדברג: חברות וחברים, בניית יישובים חדשים, שכולם באופי פרברי, תוך כילוי השטחים הפתוחים, השחתת משאבים ועלויות בנייה שגבוהות במאות אחוזים ליחידת בנייה מיחידת בנייה ביישוב קיים זה הרס היישובים הקיימים, המרקם בין אוכלוסיות והעתיד המקיים לנגב בישראל.

תמר זנדברג: נשאלת השאלה, למה עושים את הדבר הזה.

תמר זנדברג: אני באמת נוטה לחשוב שכולנו רוצים רק טוב, אין לנו כוונת זדון, לאף אחד.

תמר זנדברג: האם מישהו יכול להסביר למה ליהודי במדינת ישראל, בנגב, בגליל, בכל מקום שיהיה, יש אפשרויות התיישבות כדלקמן: יישוב עירוני, יישוב כפרי, מושב, קיבוץ, חוות בודדים שבנגב שעוד לא דיברנו עליהן – כל האפשרויות האלה פתוחות; איזה אפשרויות מדינת ישראל מציעה - - -

איתן ברושי: יישוב בדואי.

תמר זנדברג: זהו, איזה אפשרויות מדינת ישראל מציעה להתיישבות הבדואית, למשל בנגב?

<דב ליטבינוף: את כל הנגב.

תמר זנדברג: אוקיי.

תמר זנדברג: יש יאמרו: את כל הנגב, יש שיאמרו: אפשרויות אחרות.

תמר זנדברג: יש אופציה אחת, והיא אורבניזציה כפויה לתוך יישובים שנידונים מראש להיות יישובים נחשלים ועניים.

תמר זנדברג: זה המצב כרגע.

תמר זנדברג: ואז אנחנו באים ורואים את הדוגמה למשל של אום אל חיראן - - -

דוד אמסלם: תמר, 30 שניות.

דוד אמסלם: תגמרי את הטיעון.

תמר זנדברג: ואז אנחנו רואים דוגמה למשל, כמו אום אל חיראן.

תמר זנדברג: אנחנו רואים יישוב בדואי שמפונה מתושביו, אזרחי מדינת ישראל, ומיושב ביהודים אזרחי מדינת ישראל.

תמר זנדברג: ואז אנחנו מתחילים לשאול, איפה החזון לנגב?

תמר זנדברג: איפה חיזוק היישובים הקיימים?

תמר זנדברג: איפה זעקת דימונה, ירוחם, נתיבות, ערד, באר-שבע – כל הערים בנגב שהולכות ומרוקנות דווקא מהאוכלוסיות החזקות ביותר ליישובים פרבריים יקרים, שמכלים את השטחים הפתוחים ופוגעים במרקם היחסים ביניהם?

דוד אמסלם: תודה רבה, חברת הכנסת זנדברג.

תמר זנדברג: יש כאן אינטרס משותף - - -

דוד אמסלם: תודה.

תמר זנדברג: המשפט האחרון שלי.

תמר זנדברג: חילוקי הדברים שנשמעו כאן לדעתי הם לא במקום.

תמר זנדברג: יש כאן אינטרס משותף, ולפי ההנהונים מכל הצדדים, שלא נרשמים בפרוטוקול, אני חושבת שאנחנו צריכים חשיבה אחרת לנגב שתיתן מענים לכל האוכלוסיות.

תמר זנדברג: הנגב גדול מספיק ואפשר לעשות את זה.

תמר זנדברג: תודה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת אכרם חסון, בבקשה.

אכרם חסון: בוקר טוב, כמובן אנחנו לומדים שהממשלה רוצה להקים 15 כפרים בנגב.

אכרם חסון: אין אזרח במדינת ישראל שלא רוצה לחזק את הנגב ורוצה לפתח אותו, לקדם אותו כל הזמן.

אכרם חסון: דיברנו על הפריפריה, על המצב הסוציו-אקונומי הנמוך, שיש הבדל בין המרכז לפריפריה, וזה חשוב מאוד.

אכרם חסון: אבל כמובן אני נגד בסוגיה הזאת מכמה טעמים.

אכרם חסון: קודם כול, יש היום חמישה יישובים בהקמה.

אכרם חסון: בשביל מה להקים עוד עשרה יישובים כאשר המצב הסוציו-אקונומי ביישובים האלה הוא חלש מאוד?

אכרם חסון: דבר שני, לא ראיתי סקר או עבודה רצינית של הממשלה שאמרה: ככה אנחנו מפתחים, ככה אנחנו מחזקים את הנגב וככה אנחנו מחזקים את היישובים הקיימים.

אכרם חסון: ולכן בכל פעם שבא פוליטיקאי כלשהו, מציע הצעה לראש הממשלה או לשרים, לוקחים החלטה בלי לבדוק.

אכרם חסון: זה קרה גם עם הדרוזים, כשרצו להקים יישוב חדש, כאשר כל הכפרים שלנו, אין להם היתרי בנייה, אין להם תוכניות מתאר, אין להם מפעלים, אין להם תעסוקה, 60% חיים ממשכורת אחת.

אכרם חסון: אותו דבר בדרום.

אכרם חסון: מה מצב היישובים?

אכרם חסון: צריך לבוא ולחזק אותם ולהרים אותם ממצב סוציו-אקונומי 4 ל-9 ולהביא עוד תשתיות.

אכרם חסון: ככה מחזקים את הנגב, לא מחזקים אותו בהקמת עוד יישובים, משאירים את העניים מתוסכלים ומאוכזבים כשאנחנו גורמים לעוד נזק.

אכרם חסון: מצד שני, אתה מסתכל על עוד אוכלוסייה שהם השכנים שלך.

אכרם חסון: ברגע שהשכן שלך עני או שהוא יגנוב לך או שהוא יעשה לך צרות או שאתה תישאר כל הזמן מודאג כמוהו.

אכרם חסון: יש 35 יישובים בדואים, שרובם הוקמו לפני קום המדינה, והם היום מונים כ-80,000 איש, בכל יישוב כזה יותר מ-2,500 איש.

אכרם חסון: אני בדעה שלך, צריך לרכז אותם בשניים-שלושה מקומות, להקים שתי ערים קטנות, שני יישובים מכובדים ולעשות הכול.

אכרם חסון: אבל איך אפשר שיישובים שקמו לפני קום המדינה – אתה בא היום להקים עוד 15 יישובים שם ואתה מסתכל על האוכלוסייה הזאת, אתה לא סופר אותה – אתה לא מתחשב בהם, כאילו שהם לא קיימים.

אכרם חסון: לכן אני אומר כאן שיש תוכנית מוצעת שהיא לא תוכנית עניינית, שאף אחד לא בדק אותה ואף אחד לא ידע לקראת מה אנחנו הולכים, לכן הכול נעשה חפיף כזה, חצי פוליטי, חצי מעשי.

אכרם חסון: אני לא יודע.

אכרם חסון: אני אומר שזאת טעות, צריך לחזק את כל היישובים הקיימים בדרום, את הערים שנמצאות שם, לקדם אותן, לפתח אותן ואז לחשוב איך לקדם את הנגב ולהקים עוד יישובים.

אכרם חסון: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה, חבר הכנסת אכרם חסון.

דוד אמסלם: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש העיר, קודם כול אני משבח את העבודה של ראשי הרשויות בדרום שהתמודדו ומתמודדים בתנאים לא פשוטים ולא אובייקטיביים כמו ערים אחרות ובאמת מצליחים מאוד.

יעקב אשר: אני גם מצטרף – זאת דעתי מאז ומעולם – שיש יתרון לגודל, יש יתרון לאיגום משאבים, בטח כשמדובר בעיר.

יעקב אשר: עיר ככל שהיא גדולה יותר היא הטרוגנית, היא מכילה בתוכה קבוצות שונות.

יעקב אשר: אי-אפשר לתכנן עיר לאוכלוסייה חזקה או לא חזקה – אני כופר בעניין הזה, אני חושב שהיו הרבה מקומות שחשבו שייבנו ערים רק עם בניינים של חמישה חדרים או צמודי קרקע, וככה זה יהפוך להיות מקום יותר חזק מבחינה כלכלית, זה התברר כלא נכון.

יעקב אשר: אני בהחלט חושב שאין מקום, לא לחמישה יישובים ולא לעשרה יישובים.

יעקב אשר: אני רוצה להתייחס גם מנקודת המבט של הציבור החרדי ולשאול גם את ראש עיריית דימונה.

יעקב אשר: אני יודע שהיה מדובר – אני לא יודע אם זה אחד היישובים האלה – דובר על היישוב כסיף.

יעקב אשר: אחד הפתרונות שהמדינה הוציאה באיזה צורה, אני לא יודע באיזה הליך זה נמצא כרגע בדיוק - - -

דב חנין: זה נמצא בתוך שדה פוספטים מתוכנן.

דב חנין: ..

<בני ביטון: בדיוק.

<בני ביטון: שדה בריר.

יעקב אשר: אני יודע.

יעקב אשר: מאחר שאני רגיל להצעות ה"טובות" האלה אז אני גם לא נעלב מזה.

דב חנין: הטענה להפך, שהפוספטים מועילים בריאות שם...

יעקב אשר: אני יודע שהממשלה הוציאה כספים, עדיין מוציאה כספים על בחינת ההיתכנות וכו', ומדובר על עיר של 10,000 יחידות דיור, עיר חרדית וכו'.

יעקב אשר: ואני שואל שאלה אחת, באותה מסגרת – אני רוצה לשאול אותך בכנות, אדוני ראש העיר – האם בחזון שלך כשאתה רואה ואתה אומר:

יעקב אשר: אני רוצה ערים גדולות, אני רוצה את דימונה גדולה, אני רוצה את ירוחם גדולה, את באר-שבע עוד יותר גדולה, וזה בסדר – האם אתם רואים במקום הזה גם שכונות עבור הציבור החרדי?

יעקב אשר: ואני אסביר למה צריך שכונות.

יעקב אשר: תגידו: בואו, למה לא, הכול בסדר, אבל משרד הפנים וועדות התכנון מדברות כבר שנים - - -

דוד אמסלם: יעקב, אתה מבין שזה לא קשור לנושא.

יעקב אשר: דקה.

יעקב אשר: אני תיכף קושר את זה.

יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, הכול כלול.

דוד אמסלם: ודאי.

דוד אמסלם: אני מבטיח לך שבהשתלשלות בסוף נדון על גידול חסה בירח, זה גם כלול.

יעקב אשר: דיברת על פוספטים ונמשיך הלאה על גידול חסה בירח - - -

דוד אמסלם: בוא נתקדם.

יעקב אשר: אני אצמצם.

יעקב אשר: תן לי להגיע לפואנטה.

יעקב אשר: אני שואל ומבקש מראשי העיר, שהמפתח בידיים שלהם, שכונות חרדיות היום לפי החוק צריך לתכנן, כי יש ילדים וצריך יותר שטחים חומים וכו',האם בתוך אותם 10,000 או 12,000 יחידות דיור שאתה מדבר עליהם, האם אתה בא ואומר גם לאוכלוסייה הזאת לתת פתרון?

יעקב אשר: ואני אגיד על מה.

יעקב אשר: אני לא בא עכשיו לעשות תוכנית כבקשתך, אדוני היושב-ראש.

יעקב אשר: אם לא, אז צריך להקים יישובים נפרדים לכל מיני סוגים של אנשים.

דוד אמסלם: הבנתי שתסגור את זה במשפט הזה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: בפעם הבאה תפתח - - -

יעקב אשר: עם השאלה הזאת.

דוד אמסלם: תגיד: זה לא הדיון.

דוד אמסלם: נתחיל בזה.

דוד אמסלם: הדיון הוא על השכונות החרדיות.

דוד אמסלם: תודה.

יעקב אשר: זה הדיון אם הולכים לבנות את כסיף או לא הולכים.

יעקב אשר: אם המדינה בימים אלה מוציאה מיליוני שקלים על בדיקות בתוכניות או לא.

יעקב אשר: אני מבקש תשובה מראש העיר אחר-כך.

<בני ביטון: אני אעשה.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: חברת הכנסת יעל כהן פארן, בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: קודם כול, אני מברכת את אדוני היושב-ראש על קיום הדיון הזה, החשוב מאוד, ואני מצטרפת לדברים שנאמרו לפני על-ידי מרבית הדוברים, למעט דווקא חבר סיעתי, שיצא מהחדר לצערי, כי הוא לא ישמע את דברי.

יעל כהן-פארן: אתו אני לא מסכימה.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שליישובים החדשים יש השלכות חברתיות, השלכות סביבתיות, השלכות על ההתיישבות הבדואית בנגב.

יעל כהן-פארן: אין על כך עוררין שיש כאן בעיה מאוד קשה מכל זווית שתסתכל עליה.

יעל כהן-פארן: חזון הציונות של הקמת ההתיישבות, "נלבישך שלמת בטון ומלט", אני לא מתנגדת לו, אבל הוא היה נכון לזמנו.

יעל כהן-פארן: אני מתנגדת לו היום.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שהציונות של היום, צריך לעדכן אותה.

יעל כהן-פארן: אני ציונית, שיהיה ברור, אבל העדכון שלה צריך להיות איזה חיים אנחנו רוצים שיהיו לנו כאן ואיך אנחנו שומרים אותם לטווח ארוך.

יעל כהן-פארן: אני עכשיו לא נכנסת לסוגיות הפוליטיות שהן כמובן רלוונטיות מאוד, אבל דווקא פה, שזה לא פוליטיקה, אולי פוליטיקה אבל של אדמה שאין לנו ויכוח באיזה מדינה היא תהיה קיימת, אני חושבת שאנחנו צריכים לשים את זה על השולחן שהמשך בניית יישובים חדשים לשם העיקרון של בניית יישובים חדשים זה פשוט לא נכון.

יעל כהן-פארן: זה משהו שצריך להעביר את כל הדיון על זה.

יעל כהן-פארן: קיימות ומה אנחנו משאירים לעתיד לנו ולילדינו, זאת השאלה.

יעל כהן-פארן: וכל יישוב חדש יש בו פגיעה סביבתית.

יעל כהן-פארן: כל יישוב חדש מייצר סביבו הרס סביבתי שאי-אפשר להחזיר אותו לאחור.

יעל כהן-פארן: אתם יכולים לבוא היום ולהגיד: מה יש בו במדבר הזה, ממילא אין בו כלום, אז אני מזמינה את כל חברי הבית – ואני יודעת שדווקא השבוע יש סיור באזור אחר, אבל אולי כל חברי הוועדה ירדו גם לנגב, גם לסיור לילה, כדי להבין את הערך הסביבתי - - -

דוד אמסלם: דחינו את הסיור השבוע.

יעל כהן-פארן: אבל הוא לא לנגב.

זוהיר בהלול: בתנאי, יעל, שנבין מה זו הציונות החדשה, שנתעדכן, ואז נבוא לסיור.

דוד אמסלם: את המחנה הציוני נשלח לשבת גיבוש שתשלימו עם ברושי.

יעל כהן-פארן: בוא לא נדבר על הסיעה שלנו.

יעל כהן-פארן: אני זוכרת את דבריו של שאול גולדשטיין מכנס שערכתי כאן לא מזמן, שרק כשהוא ירד לחולות סמר וישן שם לילה הוא הבין בשביל מה חשוב לשמור את חולות סמר.

יעל כהן-פארן: הנושא של עשרה-חמישה, הרי התוכנית תתרחב.

יעל כהן-פארן: יישובים חדשים צריכים להיות משהו שאנחנו לא מדברים עליו יותר, נקודה.

יעל כהן-פארן: כי כל יישוב חדש מייצר סביבו רמת פיתוח כזאת מעבר לעלויות הכלכליות שלו - -

דוד אמסלם: זה הבנו.

יעל כהן-פארן: - - זה פשוט הרס מיותר.

דוד אמסלם: תודה.

יעל כהן-פארן: אני רק אסיים בנושא התכנוני.

יעל כהן-פארן: אני רוצה שייאמר כאן בצורה ברורה שלה

יעל כהן-פארן: ערכתי כל יישוב חדש ייתקל בכאלה התנגדויות מפה ועד הירח, ואנחנו שומעים אותן כאן, שאני באמת פונה מהבמה - - -

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: משפט אחרון.

דוד אמסלם: לא, את אומרת משפט ומרצה עוד עשר דקות.

יעל כהן-פארן: משפט.

דוד אמסלם: תמיד יש לך את זה.

דוד אמסלם: כשאני אומר לך להפסיק, להפסיק.

יעל כהן-פארן: בבקשה, משפט.

יעל כהן-פארן: אני פונה למינהל התכנון שיפנים את זה שהדרך הקצרה תהיה ארוכה יותר.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש, הדיון מבורך מאוד בלי להיכנס לכל ההיבטים וכל הוויכוחים שיש.

עבדאללה אבו מערוף: אי-אפשר לדבר על תוכנית בניית יישובים חדשים.

עבדאללה אבו מערוף: העובדה שיש בנגב אזרחים שחיים שם מאות שנים – הבדואים.

עבדאללה אבו מערוף: אי-אפשר.

עבדאללה אבו מערוף: התוכנית מלכתחילה היא תוכנית פסולה ולא נכונה, בלי שום קשר לזה, אפילו לדבר על מה שהדיון, מה שיושב-ראש הוועדה עכשיו רוצה לדבר, רק על העניין של חמישה יישובים.

עבדאללה אבו מערוף: בכל זאת אני מצטרף לחברים, ההצעה, ההחלטה לא נכונה, לא ראויה, ילדותית.

עבדאללה אבו מערוף: אכן יש לחזק את היושבים שם, כמובן בקו הראשון יושבים הבדואים, ולעשות את הדבר הנכון והטוב.

עבדאללה אבו מערוף: להשקיע 300 מיליון שקל זה מעט.

עבדאללה אבו מערוף: צריך להשקיע ביישובים, לחזק אותם, את כל הכפרים שם וכל הערים.

עבדאללה אבו מערוף: עוד 300 מיליון שקל.

עבדאללה אבו מערוף: יש כסף, יש הרבה כסף.

עבדאללה אבו מערוף: כמה עולה יישוב שצריך להקים, אם יקימו אותו?

עבדאללה אבו מערוף: אני לא אדבר עכשיו על פוליטיקה, אבל כמה יעלה יישוב אחד?

עבדאללה אבו מערוף: הוא יעלה יותר.

עבדאללה אבו מערוף: לכן ההחלטה וההצעה הזאת היא הצעה ילדותית, לא נכונה, הוועדה צריכה לדחות אותה, להחזיר אותה, לדחות אותה על הסף ולא לאשר אותה בכלל.

דוד אמסלם: תודה, עבדאללה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: בדיון הזה אני חושב שאחד הדברים המעניינים זו העובדה שמכיוונים מאוד שונים חברי הכנסת מגיעים לאותה מסקנה.

דב חנין: זו המסקנה שהציג בדברי הפתיחה ראש עיריית דימונה.

דב חנין: הנגב יקר לכולנו, בוודאי מי שגר בנגב זה יקר לו במיוחד, אבל אנחנו נמצאים ברגע היסטורי שבו אנחנו עומדים בפני צומת, ובצומת הזה אסור לנו לעשות את הפנייה הלוא נכונה.

דב חנין: אמרתי שזה מצב מאוד מיוחד שחברי כנסת מכיוונים כל-כך שונים מגיעים לאותה מסקנה, כי השאלה שבפנינו, או ההחלטה שעומדים לקבל, היא כל-כך אבסורדית, היא כל-כך מוטעית והיא כל-כך מקוממת, שפשוט קשה להבין אותה.

דב חנין: צריך להתחיל קודם כול בעניין היישובים הקיימים.

דב חנין: כשאני מדבר על היישובים הקיימים אני מתחיל קודם כול ב-35 יישובים ערבים-בדואים, שהם לא יישובים חדשים, הם יישובים קיימים פיזית, שבסך-הכול צריך להסדיר אותם, לאפשר לאנשים לחיות שם בצורה ראויה וטובה.

דב חנין: לפני שאנחנו מדברים על תוספת יישובים, בואו נדבר על זה שאנשים שחיים שם ביישובים קיימים יחיו ביישובים מוכרים.

דב חנין: הלאה.

דב חנין: ערים קיימות בנגב: דימונה, ערד, ירוחם, מצפה רמון – למה לא לפתח אותן?

דב חנין: למה לא להרחיב אותן?

דב חנין: למה לא להוסיף שם שכונות לטובת כל האוכלוסיות, יהודים, ערבים, חרדים?

דב חנין: יש מקום בסך-הכול בנגב.

דב חנין: למה לא לפתח?

דב חנין: התוצאה של ההחלטה הזאת של הקמת היישובים החדשים היא בעייתית בשלושה מישורים: במישור הכלכלי, קודם כול, אנחנו מדברים על עלויות עצומות.

דב חנין: כל יחידה ביישוב חדש יכולה לעלות בין פי שניים לפי ארבעה לעומת יישוב קיים.

דב חנין: אנחנו מדברים על שימוש בעתודות קרקע, שהן נכס של כולנו לטובת מעטים שיגורו בשטחים האלה.

דב חנין: אנחנו מדברים על השלכות חברתיות.

דב חנין: דיברתי על היישובים הערביים הלוא מוכרים, דיברתי על הערים הקיימות.

דב חנין: התופעה שדיבר עליה ראש עיריית דימונה מאוד-מאוד מדאיגה, הרי למי היישובים האלה מיועדים?

דב חנין: למה שנקרא "שמנת", ואז אתה גורף החוצה את השמנת, שהיא יכולה לבוא לנגב ואולי תגור בדימונה או בערד, אתה גורף את השמנת מתוך היישובים הקיימים.

דב חנין: אגב, גם על חשבון יישובים עירוניים קיימים, וגם, ידידי ראש מועצת תמר, גם על חשבון היישובים הכפריים הקיימים.

דב חנין: הרי גם במקום שיבואו לעין גדי מחר יבואו ליישוב חדש, לכן גם היישובים שלכם ייפגעו מזה.

דב חנין: אנחנו מדברים על יצירה בתוך הנגב עצמו – זה מופיע בנייר של מגמה ירוקה, ותודה לכל הנאבקים בתחום הזה – של אפקט של שוליות כפולה.

דב חנין: לא רק שהנגב צריך להתמודד מול המרכז – פריפריה מול מרכז – תהיה תחרות דרום-דרום.

דב חנין: זה מין קניבליזציה של הנגב ושל העתיד שלו.

דב חנין: וכמובן, אדוני היושב-ראש, ההיבט הסביבתי, דיברה על זה חברת הכנסת כהן פארן.

דב חנין: אפשר לייצר בנגב הרבה, אבל גם לנגב יש סוף, ואנחנו רוצים שהנגב יישאר אזור מיוחד, ייחודי, גם עם אזורי טבע וסביבה מיוחדים.

דב חנין: תודה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה.

חיים ילין: יש לנו תמיד נטייה דרך איזה נושא לפתור את כל הבעיות של מדינת ישראל.

חיים ילין: הנגב כל-כך יפה וכל-כך פתוח, הייתי לוקח את שרת התרבות ואת מבקר הסרטים בגלי-צה"ל, שם אותם בנגב ל"ויה פסאנה", יהיו שבוע שם, בואו נראה, אפשר לפתור גם את הבעיה הזאת של הגזענות על-ידי זה, אפשר גם לפתור את הבעיה של הבדואים, אפשר לפתור את הבעיה של הכסף – אפשר לפתור את כל הבעיות, חבר'ה.

חיים ילין: הקמתי שלושה יישובים, "בני נצרים", "נווה" ו"שלומית", על גבול מצרים.

חיים ילין: במה ריבונו של עולם זה סיכן את דימונה?

חיים ילין: מי הגיע מדימונה לשם?

חיים ילין: מה אתם מקשקשים בכלל?

חיים ילין: מי מתיישב על גבול מצרים?

יוסי יונה: - - -

דוד אמסלם: לא להפריע.

דוד אמסלם: יוסי.

חיים ילין: מי מתיישב על גבול מצרים?

חיים ילין: על מה אתם מדברים בכלל?

חיים ילין: אני מקבל שחוששים שייבנו יישוב ליד עיר, לזה אני מתנגד.

חיים ילין: בכל תוקף אני מתנגד לזה.

חיים ילין: אני חושב שצריך לפתח את הערים, והיישובים וההתיישבות צריכים להיות במקומות שהמדינה רוצה ביטחונית שיתיישבו שם, נקודה.

חיים ילין: אף אחד לא מתחרה עם אף אחד, מה הריב הזה?

חיים ילין: כל הזמן רבים, זה כל מה שעושים בכנסת, אחד נגד השני.

חיים ילין: תקשיבו, חמישה היישובים האלה לא יעשו כלום להתיישבות הבדואית.

חיים ילין: אתה יודע יפה מאוד כמה פעמים אפשר היה להקים אותם.

חיים ילין: מי מביא למחוזי את הערעורים מולכם כל הזמן?

חיים ילין: הייתי שם.

חיים ילין: הבדואים, החברים שלכם מביאים את הערעור על הרחבת היישובים או על כבישים, כי זו קרקע פרטית.

חיים ילין: חבר'ה, בואו ביושר נבוא ונשים את הדיון על השולחן.

חיים ילין: הפזורה הבדואית חייבת פתרון וכמה שיותר כסף.

חיים ילין: זה דבר אחד.

חיים ילין: דבר שני, ההתיישבות לא צריכה לגעת כהוא זה בכל פיתוח הערים.

חיים ילין: דבר שלישי, אף אחד לא יתיישב על גבול מצרים.

חיים ילין: אף אחד גם לא דן על איזה יישובים.

חיים ילין: היישוב דניאל בא לפתור בעיה אקוטית של רופאים, אחיות ועובדים סוציאלית, במרחבים ב"עלה נגב", בבית חולים שצריך להתפתח, להיות בית החולים הקהילתי המתקדם ביותר של אוטיסטים במדינת ישראל, ורוצים שאנשים יחיו ליד.

חיים ילין: תעברו יישוב-יישוב ותראו איפה הם נמצאים.

חיים ילין: ברמת נגב יש סמל כמו באשכול על גבול מצרים של עוד שני יישובים, לכן אל תפסלו כל דבר.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: חיים, תודה.

חיים ילין: משפט אחרון.

חיים ילין: נכון, להקים יישוב הרבה יותר יקר מאשר לפתח שכונה בעיר, אין ספק בכלל בדבר הזה, אבל אין תחליף להתיישבות ולביטחון על גבולות מדינת ישראל, וזה לא מתחרה עם שום עיר, תאמינו לי.

חיים ילין: בסוף צריך להתאחד, אסור להמשיך את המלחמות האלה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני מודה לראש עיריית דימונה על שפנה וביקש את הדיון הזה ויזם את הדיון הזה.

אוסאמה סעדי: זה לא במקרה וכנראה לא צירוף מקרים, אדוני היושב-ראש, שדווקא ביום שוועדת הפנים מקיימת דיון על החלטת הממשלה ועל הקמת יישובים חדשים, כנראה שאותה ממשלה מתכננת לעקור יישוב על כל תושביו ביום הזה, ויכול להיות שהיום או מחר – אני מדבר על אום אל חיראן ועתיר, שאנחנו מקבלים אותות מצוקה ובקשות עזרה מהתושבים שם שממשלת ישראל ומשטרת ישראל מרכזים כוחות של אלפי שוטרים על מנת לעקור את היישוב.

אוסאמה סעדי: זה במקום לדבר על הקמת יישובים חדשים בנגב.

אוסאמה סעדי: התקציב שמיועד לזה הוא תקציב שמעיד על הרצינות ועל הכוונות של ממשלת ישראל – אי-אפשר להקים חמישה יישובים בכמה מאות מיליוני שקלים, אי-אפשר, ולפתח תשתיות ויישובים חדשים בתקציב הזה.

אוסאמה סעדי: זו החלטה פופוליסטית על מנת להגיד שאנחנו רוצים להשקיע בנגב ורוצים לפתח את הנגב, אבל האמת, נאדה, אין דברים כאלה.

אוסאמה סעדי: אנחנו מזהירים, אדוני היושב-ראש, לא לפגוע באום אל חיראן ועתיר, זה בשבילנו קו אדום ואי-אפשר לחצות אותו.

אוסאמה סעדי: אני מסכים עם כל הדוברים וגם עם ראש עיריית דימונה.

אוסאמה סעדי: במקום לבוא ולתת החלטה על הקמת יישובים חדשים כן לחזק את היישובים הקיימים, להפנות את התקציבים שנועדו לפיתוח שכונות חדשות, זה גם זול יותר וגם העלויות קטנות יותר ולהכיר ביישובים הקיימים הבדואים.

אוסאמה סעדי: תודה.

דוד אמסלם: תודה רבה, אוסאמה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, נאמרו כאן דברים, והחשיבות בכך שאני מדבר לתת הד לדברים שנאמרו כאן על-ידי חברי וחברותי לפני כן.

יוסי יונה: מה שעולה מהתוכניות הללו שאנחנו עוקבים אחריהן מספר חודשים שמדובר פה באיוולת שלטונית ותכנונית.

יוסי יונה: אף אחד כאן לא מתנגד להתיישבות בנגב.

יוסי יונה: בנגב יש עתודות אדמה בוודאי רבות, ואני חושב שמוסכם על כולנו שאם נחזק את ההתיישבות בנגב זה דווקא יכול להיות טוב לכולם, גם למרכז הארץ בגלל הצפיפות שקיימת במרכז הארץ, לכן נוריד מהשולחן את העניין שיש פה מתנגדים לחיזוק ההתיישבות בנגב.

יוסי יונה: השאלה היא לא אם אנחנו רוצים התיישבות בנגב, אלא איפה מחזקים.

יוסי יונה: בני ביטון הציג כאן את הדברים הללו.

יוסי יונה: אני חושב שחברי חבר הכנסת חיים ילין דיבר דברים בעלמא.

יוסי יונה: לבוא לכאן ולהפריח סיסמאות ולהגיד שזה לא פוגע זה דבר אחד, ולהביא נתונים ולהראות שאכן קיימת הגירה שלילית – חבר'ה, קיימת הגירה שלילית, בואו נדבר על כך באופן חד-משמעי וברור.

יוסי יונה: אנחנו יודעים, כאשר מסתכלים על היישובים הקהילתיים היהודיים שמוקמים בנגב אנחנו רואים שיש בריחה של אוכלוסיות חזקות מהיישובים הגדולים אל היישובים הללו.

יוסי יונה: אלה עובדות, אלה נתונים, לא סיסמאות.

יוסי יונה: אני מצר על כך, כפי שחברתי יעל פארן שהלכה מכאן, שדווקא חברי מהסיעה תומך במגמה הזאת, שאני קורא לה "מגמה של יצירת בידול אתנו-מעמדי בנגב" על-ידי כך שאנחנו לוקחים אוכלוסיות חזקות מהיישובים הקיימים ובונים עוד ועוד יישובים קהילתיים, כפי שגם חברתי תמר אמרה כאן.

יוסי יונה: דרך אגב, באופן ספציפי, אדוני היושב-ראש, באשר ליישובים קהילתיים, אין מדינה אחרת בעולם עם מספר כל-כך גדול של יישובים קהילתיים ללא שום היגיון תכנוני, ללא שום היגיון דמוגרפי.

יוסי יונה: לכן אני מקווה שמהוועדה הזאת תצא קריאה, אדוני היושב-ראש: בואו נבחן את זה מחדש.

יוסי יונה: זו איוולת שלטונית, זו איוולת תכנונית, העלות שלה היא עלות אסטרונומית, לא הגיונית, המשמעויות הדמוגרפיות שלה הן נוראיות, אקולוגית, כפי שנאמר כאן.

יוסי יונה: זה יכול להיות בכייה לדורות.

יוסי יונה: בואו נחשוב בחוכמה ובתבונה.

יוסי יונה: יש אלה שרואים קשר – אדוני היושב-ראש, למרות שאמרת שנדבר רק על הנושא הזה והעניין של הבדואים לא קשור, במובן כזה או אחר הוא קשר.

יוסי יונה: תתכבד המדינה, תהיה נדיבה כלפי הציבור הבדואי, במקרים כאלה ואחרים תכיר ביישובים הקיימים, במקרים אחרים תרכז את האוכלוסייה.

יוסי יונה: אבל חייבים לציין שאנחנו רואים מה קורה ביישובים הקיימים, חלקם זה סלאמס.

יוסי יונה: ירצו לרכז את הבדואים ביישובים הבה ויביאו תוכניות חכמות ונבונות כדי ליצור יישובים חזקים ולא יישובי סלאמס.

דוד אמסלם: תודה, יוסי.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני מסכם ואומר במשפט אחד: בוא נבחן את זה מחדש, זו איוולת שלטונית ותכנונית, זה לא עושה טוב לאף אחד, למעט אנשים שאולי ירצו בסופו של יום להגיד שהוקמו יישובים על שמם.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, יש משהו אבסורד בדיון הזה, קראתי את הכותרת וכתוב כך, "בחינת ההחלטה על הקמת יישובים חדשים בנגב".

איימן עודה: שאלתי את אדוני: מה הסיפור?

איימן עודה: למה צריך להקים יישובים?

איימן עודה: למי צריך להקים יישובים?

איימן עודה: איפה צריך להקים יישובים?

איימן עודה: והתשובה היא "לא יודעים".

איימן עודה: אנחנו פה אמורים לדון על סוגיה שאנחנו לא יודעים מה התוכן שלה.

דוד אמסלם: הגדרתי את הדיון.

דוד אמסלם: איחרת בכניסה שלך לדיון.

דוד אמסלם: הגדרנו מלכתחילה.

דוד אמסלם: הרי ברור לך שלא פתחתי, קראתי ואמרתי "בואו תדברו".

דוד אמסלם: בגדול, ראש העיר פתח והסביר את העניין שיש פה שאלה עקרונית.

דוד אמסלם: הוא מעלה כאן שאלה עקרונית, הוא לא מעלה שאלה ספציפית לגבי יישוב כזה או אוכלוסייה כזאת וכזאת.

דוד אמסלם: הוא שואל האם צריך בכלל לפתח עוד יישובים חזקים או לחזק את היישובים הקיימים.

דוד אמסלם: זאת השאלה.

איימן עודה: שאלה כל-כך פתוחה, אבל בכל זאת, אז גם אני אשיב מהמקום העקרוני.

איימן עודה: צריך לחזק את הנגב, לטובת היהודים והערבים כאחד, והאינטרסים של שני העמים שם הם אינטרסים משותפים.

איימן עודה: כאשר השכן שלך עני, זה יפגע בך בוודאי.

איימן עודה: כאשר יש מקומות עניים כמו המקומות של עיירות הפיתוח זה פוגע בכולם, וודאי הכפרים הבלתי מוכרים, שזה הסיפור הגדול ביותר בנגב.

איימן עודה: מהן החששות?

איימן עודה: המדינה מאז 48' עד עכשיו בנתה 700 יישובים חדשים, כולם ליהודים ואפס לערבים.

איימן עודה: אנחנו מדברים בצל הסיפור של אום אל חיראן, שרוצים להוציא את התושבים הערבים ולהקים במקום יישוב של תושבים יהודים.

איימן עודה: בצל תוכנית פראוור מה יקרה?

איימן עודה: האם בתוכנית פראוור עושים כל מיני תוכניות קטנות?

איימן עודה: האם מקדמים אותה או לא?

איימן עודה: החששות ששמענו הם חששות מוצדקים.

איימן עודה: מה צריך לעשות בנגב?

איימן עודה: צריך לשתף את התושבים.

איימן עודה: צריך לשתף את התושבים בשאלה איך לפתח יחד את הנגב לטובת כל אזרחיו, יהודים וערבים.

איימן עודה: תודה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת זוהיר בהלול, בבקשה.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, בניגוד לכל הדוברים, יש לי רק דברי תשבחות לראש הממשלה ולממשלתו.

זוהיר בהלול: שישה נימוקים והמילה בדואי תבוא רק בסיפה של הדברים.

זוהיר בהלול: כולם דיברו על הבדואים, אני רק מילה אחת בסוף.

זוהיר בהלול: נימוק ראשון וברכה ראשונה - - -

דוד אמסלם: אתה משאיר את אבו עראר במתח, אתה יודע...

זוהיר בהלול: הברכה הראשונה לממשלתו של בנימין נתניהו שהוא ממשיך להפריח את השממה בנגב, אחד מהנדבכים החשובים של הציונות, אז אי-אפשר שלא לברך אותו על ביצורה של הציונות בארץ-ישראל.

זוהיר בהלול: הברכה השנייה לראש הממשלה שהוא דואג לעשירים, כהרגלו בקודש.

זוהיר בהלול: הניאו-ליברליזם הכלכלי וכו' וכו'.

זוהיר בהלול: כאן באמת יש דאגה מאוד מוחצנת כלפי עשירי המדינה, שירצו לראות בעיני רוחם ערים חדשות, לבוא לערים האלה שנהנות מכלל החידושים והתשתיות.

זוהיר בהלול: הדאגה לעשירים ממשיכה לפרוח ולנסוק מעלה-מעלה תחת כנפיו של בנימין נתניהו.

זוהיר בהלול: הברכה השלישית לממשלתו של בנימין נתניהו נעוצה ביכולתו למתוח פנים – מתיחת פנים לנגב.

זוהיר בהלול: מה רע, חברים?

זוהיר בהלול: למה לבקר?

זוהיר בהלול: למה לנעוץ סכינים בממשלתו של בנימין נתניהו?

זוהיר בהלול: הוא מותח מתיחת פנים מדהימה לנגב.

זוהיר בהלול: אני מציע לבנימין נתניהו לגייס את רונית רפאל למתיחת הפנים הזאת כדי שהערים האלה יהיו ערים לתפארת.

זוהיר בהלול: ואגב, אם אנחנו מדברים, אדוני בני ביטון, על מתיחת פנים, היא באה להסתיר קמטים, שהקמטים ייוותרו מתחת למתיחת הפנים הזאת ודימונה תמשיך לדשדש ולהתבוסס בבוץ.

זוהיר בהלול: למה לא?

זוהיר בהלול: אם יש מתיחת פנים, אז אף אחד לא ידאג לקמטים.

זוהיר בהלול: הברכה הרביעית היא היכולת התכנונית המדהימה של ממשלתו של בנימין נתניהו.

זוהיר בהלול: יש לממשלה הזאת יכולת פנומנלית לתכנן, אבל אין לה יכולת בסיסית לתחזק.

זוהיר בהלול: מי צריך לעזאזל, לכל הרוחות, לתחזק את הערים ההולכות ומתדלדלות מהנכסים האמיתיים שלהן?

זוהיר בהלול: והברכה החמישית היא שבירת השיאים.

זוהיר בהלול: דיברה כאן חברת הכנסת זנדברג על כך שמדינת ישראל היא השיאנית העולמית במספר היישובים עלי אדמות, בפלנטה.

זוהיר בהלול: אנחנו מספר אחת.

זוהיר בהלול: מה רע בזה שבנימין נתניהו שובר שיאים?

זוהיר בהלול: עכשיו יש אולימפיאדה, בחודש אוגוסט.

זוהיר בהלול: תמצית הווייתה של האולימפיאדה זה לשבור שיאים.

זוהיר בהלול: כאן אנחנו שוברים שיאים באמצעותו של בנימין נתניהו.

זוהיר בהלול: והברכה השישית היא לבדואים.

דוד אמסלם: או, עכשיו התחלת לדבר.

דוד אמסלם: עד עכשיו דיברת על נתניהו.

דוד אמסלם: אני לא יודע מה זה קשור, אבל עכשיו תדבר על הבדואים.

זוהיר בהלול: הכול קשור.

זוהיר בהלול: האינטלקט שלך הוא בשמים.

דוד אמסלם: אני כבר רגיל שמאשימים את ראש הממשלה בכל דבר שקורה במרחב.

זוהיר בהלול: הכול קשור, דודי.

זוהיר בהלול: מי אני שאסבר לך את האוזן?

דוד אמסלם: מזג האוויר זה גם לא הוא.

זוהיר בהלול: והבדואים שימשיכו להריח ולא לטעום.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת באסל גטאס, בבקשה.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, גם אני מצטרף לברכות על קיום הדיון.

באסל גטאס: אני חושב שהדיון בהיותו כללי דווקא יכול לרכז ולהביא אותנו למחשבה אסטרטגית בעניין.

באסל גטאס: כמובן אני לא מתפלא על ההחלטה של הממשלה.

באסל גטאס: חברי דב חנין החמיץ בכל התיאור שלו נקודה מרכזית אחת, שהתכנון הוא כלי, התכנון המרכזי בישראל הוא כלי ליישום הפרויקט הציוני הקולוניאלי, אבל בתוך התכנון הזה – ואני מביא לכם דוגמאות מ-48' עד היום – בתוך התכנון הזה תמיד הממשלה הכניעה את שיקולי התכנון הכלליים, שהיא קבעה בתמ"אות השונות, לשיקולים רגעיים של החלטות ממשלה.

באסל גטאס: לדוגמה רק מהעשור לפני האחרון.

באסל גטאס: תמ"א 35 גם דיברה על חיזוק המרקם העירוני הקיים על חשבון להתרחק או לעשות יישובים חדשים.

באסל גטאס: מאז כמה החלטות ממשלה דווקא הקימו יישובים חדשים.

באסל גטאס: אם זה תוכנית הכוכבים של אריק שרון בזמנו והחלטות הממשלה הנוכחיות.

באסל גטאס: למה?

באסל גטאס: לא בגלל שתמ"א 35 היא אנטי ציונית או לא משרתת את הרעיון של חיזוק ההתיישבות היהודית, אלא שהשיקול המרכזי היום הוא השיקול הדמוגרפי, איך ליצור רוב יהודי במקום מסוים.

באסל גטאס: אדוני, מדיניות יהוד הגליל הביאה עד כדי אבסורד.

באסל גטאס: אנשים שכבר נהנו וקיבלו הטבות המדינה לעבור נגיד מהמרכז לכרמיאל, ולקחו את כל ההטבות, והמדינה עודדה אותם לעבור מכרמיאל לגבעות של היישובים במשגב וליהנות עוד פעם מאותן הטבות.

באסל גטאס: כמובן מי שטוען שזה לא קשור לשאלה איך היישובים החדשים קשורים לעניין הבדואי, אני מפנה את תשומת לבו לזה ששני יישובים מהיישובים החדשים, אדוני, שלא לדבר גם על אום אל חיראן, שמתכננים ממש לעשות לה טיהור אתני ולהקים במקומה יישוב יהודי, חיראן, אלא שני יישובים חדשים, נווה גוריון, שיוקם על שטח מוניציפלי במקום היישוב הקיים ביר הדאג' - - -

דוד אמסלם: זה בנגב?

באסל גטאס: כן בנגב.

באסל גטאס: זה בדרך לדימונה.

באסל גטאס: עוד יישוב שיקום, יישוב דיה על שטח היישוב הבדואי הבלתי מוכר ליד ערערה.

באסל גטאס: כלומר, מפנים ערבים מיישובים בלתי מוכרים ומתכננים להביא במקומם יהודים.

באסל גטאס: כלומר, כשהעניין הוא בין ערבים ליהודים ולהביא יהודים על חשבון ערבים, מותר להחליש את דימונה ומותר להכניע את השיקולים הגדולים לשיקולים המידיים.

באסל גטאס: תודה.

דוד אמסלם: סיימת, זה טוב, אבל כאן אתה עושה עוול לעניין.

דוד אמסלם: הרי הגדרתי את הדיון.

דוד אמסלם: אם הדיון היה האם מדינת ישראל פינתה עכשיו בדואים ויישבה יהודים, זה דיון אחר.

באסל גטאס: אני מדבר על התוכנית הזאת בתוך הממשלה הזאת.

דוד אמסלם: אמרתי שזה דיון אחר.

דוד אמסלם: נבוא לבעלות על הקרקע, מי מחזיק בקרקע, איזה התפשטות יש בקרקע, מי האזרחים הישראלים שעוברים שם על החוק.

דוד אמסלם: זה דיון אחר, אני לא רוצה להיכנס לשם.

דוד אמסלם: סיירתי שם כמה פעמים, ראיתי דברים מדהימים, שאני לא מעלה אותם כרגע לדיון.

דוד אמסלם: הגדרתי את הדיון האם אתה בעד לחזק את היישובים הקיימים או כך וכך.

דוד אמסלם: לכן אל תיכנס לזה.

באסל גטאס: תמ"א מדברת על זה, תמ"א 35.

מסעוד גנאים: אתה לא יכול להתרכז - - -

דוד אמסלם: אמרתי שזה הדיון שהגדרתי.

דוד אמסלם: בבקשה, דבר.

מסעוד גנאים: הקשבתי.

דוד אמסלם: אני אגיד לך מה הבעיה - - -

מסעוד גנאים: אתה יודע שחברי כנסת יכולים להגיד מה שהם רוצים, לא בהכרח להתרכז בנקודה.

דוד אמסלם: זה נכון, אבל בסך-הכול אנחנו רוצים דיון תכליתי בעניין הזה.

דוד אמסלם: אני יכול לשמוע, לנעול את הדיון וללכת.

דוד אמסלם: אני לא בא לעשות את הדיון כרגע על האוכלוסייה הבדואית בדרום.

דוד אמסלם: זה לא הנושא.

דוד אמסלם: בבקשה.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש, אני גם מצטרף לחברי שבירכו על קיום הדיון שיזם ראש עיריית דימונה.

מסעוד גנאים: בקשר לשאלה הספציפית, גם אני מצדד ובעד כל אלה שאמרו שצריך לחזק את היישובים הקיימים ולא לבנות חדשים.

מסעוד גנאים: זה מזכיר לי את תוכנית שר הפנים בזמנו, מאיר שטרית, כאשר עלה כל העניין של מיזוג מועצות.

מסעוד גנאים: חשבו שזה יחזק, והמועצה החלשה החלישה את המועצה החזקה יותר ושתיהן יצאו חלשות.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, השאלה הבסיסית שהזכרת, השבתי עליה בהקדמה שלי, אבל מאחר שאנחנו לא מדברים בחלל ריק ויש שם אנשים, יש גיאוגרפיה ויש עניינים פוליטיים, חברתיים ואחרים, אנחנו לא יכולים להתעלם.

מסעוד גנאים: בנגב ידועה הבעיה של האוכלוסייה הערבית הבדואית שם, של הכפרים הבלתי מוכרים, אז בהתחלה נפתור את הבעיה שם, הבעיה של הכפרים הבלתי מוכרים, שהם כבר קיימים אבל הם צריכים לגיטימיות חוקתית, מוניציפלית.

מסעוד גנאים: צריך להכיר בהם.

מסעוד גנאים: כל מילה של הקמה, בנייה, פיתוח – אלה דברים קונסטרוקטיביים, פוזיטיביים, שצריכים לשמח אותנו, אבל אנחנו למודי ניסיון, כערבים.

מסעוד גנאים: בזמנו היו תוכניות למשל בגליל, בשנות ה-70, פיתוח הגליל, אז התברר שזה ייהוד הגליל, התברר בסוף שזה פיתוח חד-סטרי, הקמה חד סטרית ולא דו-סטרית.

מסעוד גנאים: אנחנו רוצים שזה יהיה דו-סטרי.

מסעוד גנאים: אם פיתוח, אז שיהיה פיתוח לכולם, לא לבנות קבוצה לאומית מסוימת ולעקור אחרת, לא להכיר ביישוב מסוים בגלל שהוא יהודי, ולא להכיר ביישוב ערבי שעשרות שנים, אולי מאות שנים, קיים.

מסעוד גנאים: תודה.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: תודה, מסעוד.

דוד אמסלם: שאול גולדשטיין, מנכ"ל רשות הטבע והגנים.

<שאול גולדשטיין: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מנסה להגיד דברים שלא ישייכו אותי פוליטית, כי כל מה שאני אגיד, נראה לי שאנחנו כאן בחלוקה של האנשים.

<שאול גולדשטיין: אני אגיד דברים בהיבט שלנו.

<שאול גולדשטיין: קודם כול, גילוי נאות.

<שאול גולדשטיין: גדלתי בנגב, אני תושב באר-שבע רוב חיי, אני מאוד אוהב את הנגב, מבקר הרבה ביישובים הבדואים.

<שאול גולדשטיין: רק בשבוע שעבר היינו ברהט בסיור, ביום חמישי הזה שוב פעם ברהט בסיור, הבת שלי עובדת ברהט, הארגון שלנו עובד ביישובים הבדואים, ביר הדאג' וכן הלאה.

באסל גטאס: איזה ארגון?

<שאול גולדשטיין: רשות הטבע והגנים.

<שאול גולדשטיין: מה שאני אומר זה מהיכרות מאוד עמוקה עם מה שקורה שם.

<שאול גולדשטיין: בקצרה, אין לנו התנגדות ליישובים.

<שאול גולדשטיין: כשצריך להקים יישובים אנחנו לא מתנגדים להם, רק השאלה איפה.

<שאול גולדשטיין: לא כל תוכנית נכונה.

<שאול גולדשטיין: בנגב עשו אין-סוף תוכניות, תוכניות אב גדולות ותוכניות אב קטנות, ותוכניות מטרופולין באר-שבע שאושרה לא מזמן, ותוכנית לדימונה שאנחנו עובדים עליה ביחד ועכשיו מקדמים שכונה ממש צמוד לממשית, לפארק שלנו, כולל מרכז מסחרי גדול.

<שאול גולדשטיין: כשזה בתוכניות אנחנו יכולים להביע את דעתנו, אבל מה שקורה עכשיו במערכת התכנון בישראל שעושים קרוס על כל התוכניות.

<שאול גולדשטיין: יש תוכנית, שמים אותה בצד וכל אחד יוזם מה שהוא יוזם.

<שאול גולדשטיין: הדבר הזה בעינינו מופרך לחלוטין.

<שאול גולדשטיין: בקעת ערד לא יודעת לקבל שישה יישובים.

<שאול גולדשטיין: היא לא יודעת.

<שאול גולדשטיין: נגיד שלא היה יושב אף בדואי אחד, נגיד שלא היה שום יישוב אחר, נגיד שתל ערד לא היה קיים שם, זה לא מקום לשישה יישובים.

<שאול גולדשטיין: אתה רוצה להקים עיר, תכריז על עיר, אבל אף אחד לא בודק את זה תכנונית.

<שאול גולדשטיין: כל אחד בא וזורק כל מיני נקודות בנגב.

<שאול גולדשטיין: אני בתור תושב באר-שבע רוב חיי, כמו שאמרתי קודם, אני יכול להעיד מעדות אישית, כל המשפחות המיוחסות עברו לעומר; אחרי שנפתח מיתר, עברו למיתר; כשנפתח להבים, עברו ללהבים.

<שאול גולדשטיין: השכונה שגרתי בה, מה שנשאר בה זה אריק שרון, כי הוא היה אלוף פיקוד דרום, נאוי שהיה ראש העיר, הבתים שרכשו קמ"ג, אבל כל השאר לאט-לאט עזבו למקומות אחרים – ורואים את זה בבית הספר, הכיתות שלנו התרוקנו – כי בא יישוב יותר חדיש, עם תשתיות יותר יפות, עם בתים יותר רחבים, ורמת החיים שלנו הולכת ועולה, אתה רואה את זה בעיניים.

<שאול גולדשטיין: אני מדבר על הנגב, לשמור על הנגב – מדברים פה הרבה על השקעה בבדואים.

<שאול גולדשטיין: מבחינתי זה אזרחים ישראלים, אתה יכול להגיד ממוצא בדואי, אני לא יודע איך תגדיר אותם, הם אזרחי ישראל לכל דבר ועניין.

<שאול גולדשטיין: אתה רואה את ההשקעות שהמדינה השקיעה שם, לא נותר מהן דבר, כמו שאמרת קודם.

<שאול גולדשטיין: אתה רואה את ההשקעות.

<שאול גולדשטיין: אנחנו הולכים שם למשל על סניטציה, באזור רהט מסביב יש פגרים של בהמות ויש פגרים של עופות, אתה הולך מסביב ומנקה, אתה בא למחרת והכול מלוכלך חזרה.

<שאול גולדשטיין: צריך השקעה לפי תוכנית אב שקיימת היום, היא לא מסובכת, הכסף הוא לא אישיו, המדינה משקיעה כסף ומשקיעה יפה מאוד, גם בבדואים וגם ביהודים, צריך לתכלל את העניין.

<שאול גולדשטיין: כרט"ג אנחנו אומרים: לא כל יישוב מוצדק, בייחוד לא בבקעת ערד.

<שאול גולדשטיין: תל ערד זה המקום הראשון שבני ישראל שיוצאים ממצרים מגיעים אליו, זה המקום שנפגשים בתוך ארץ-ישראל, יש סיפור באתר הגדול הזה.

<שאול גולדשטיין: לא כל מקום מתאים.

דוד אמסלם: תודה, שאול.

דוד אמסלם: הייתי רוצה לשמוע עוד שני דוברים ברשותכם בקצרה.

דוד אמסלם: אסנת קמחי, מנהלת אגף ההתיישבות הכפרית ממשרד השיכון.

דוד אמסלם: עכשיו התחיל הדיון.

דוד אמסלם: אסנת, האם את מכירה את התוכנית?

<אסנת קמחי: אני מובילה אותה.

דוד אמסלם: מה את אומרת על מה שהעלה ראש עירית דימונה?

<אסנת קמחי: אני מנהלת את הבנייה הכפרית במשרד השיכון.

<אסנת קמחי: אני באגף 20 שנה, מנהלת אותה שמונה שנים.

<אסנת קמחי: יושבים פה ראשי רשויות – שאול גולדשטיין ידידי היה פעם ראש רשות – דב וחיים ילין.

<אסנת קמחי: ההתיישבות הכפרית לא מתחרה בהתיישבות העירונית.

<אסנת קמחי: מה שקורה בשנים האחרונות בדימונה לא קרה עשרות שנים, גם לא בבאר-שבע, גם לא במקומות אחרים.

<אסנת קמחי: אמר קודם אחד מחברי הכנסת, אני לא זוכרת מי, אחד היישובים הוקם על תוכנית המתאר של ביר הדאג'.

<אסנת קמחי: לא היו דברים מעולם.

<נילי ברוך: - - - בן גוריון מוקמת על ביר הדאג'.

באסל גטאס: נקודות הציון מראות כך.

דוד אמסלם: חבר'ה.

דוד אמסלם: חבר'ה, באתי לשמוע אותה.

דוד אמסלם: בלי להפריע לי בבקשה.

<אסנת קמחי: הממשלה החליטה על הקמת חמש נקודות חדשות בנגב, לכל אחת מהן יש הסבר הגיוני משלו.

<אסנת קמחי: הנקודות שהוצעו בממשלה הן נקודות ראשוניות.

<אסנת קמחי: הממשלה אמרה: באזורים האלה והאלה אני רוצה להקים התיישבות נוספת מכל מיני סיבות.

דוד אמסלם: מי זה הממשלה?

דוד אמסלם: מינהל התכנון מעורב פה?

<אסנת קמחי: תיכף אני אסביר.

<אסנת קמחי: יש הנחיות של היועץ המשפטי לממשלה איך מקימים יישובים חדשים.

<אסנת קמחי: הנוהל אומר כך: הממשלה מחליטה החלטה עקרונית, חוזרים לשולחן התכנון, ואנחנו נמצאים שם עכשיו, מכינים תזכירים לכל אחד מהיישובים.

<אסנת קמחי: נשכרו צוותי תכנון, אדריכלים ויועצים להכנת תזכירים, הצוותים האלה הכינו חלופות.

דוד אמסלם: מי מוביל את זה?

דוד אמסלם: משרד השיכון?

<אסנת קמחי: כן.

דוד אמסלם: לא מינהל התכנון?

דוד אמסלם: בשלב הזה מינהל התכנון מחוץ לתמונה?

<אסנת קמחי: לא, לא.

<אסנת קמחי: הוא לא מחוץ לתמונה, תיכף אני אסביר.

דוד אמסלם: תעני לי על השאלה.

<אסנת קמחי: השלב הוא כזה, אנחנו מכינים תזכירים על-ידי צוותי תכנון - - -

דוד אמסלם: מי זה "אנחנו"?

<אסנת קמחי: אנחנו, משרד השיכון.

<איתמר בן דוד: היזם.

<אסנת קמחי: איזה יזם?

<אסנת קמחי: אין שם שום יזם.

<אסנת קמחי: מכינים תזכירים.

<אסנת קמחי: התזכירים הוכנו בשיתוף הוועדה המחוזית נגב דרום, הם מעורבים בכל התהליך.

<אסנת קמחי: התזכירים האלה הוכנו עם מספר חלופות, הם עכשיו לפני דיון בולנת"ע, הולנת"ע תגיש את המלצותיה למועצה הארצית, המועצה הארצית תחליט מה שהיא תחליט.

<אסנת קמחי: ככל שהיא תחליט שאנחנו מתקדמים הלאה, זה יבוא לאישור נוסף בממשלה.

<אסנת קמחי: זה התהליך.

<אסנת קמחי: אלה ההנחיות של היועץ המשפטי לממשלה, ואנחנו שם.

<אסנת קמחי: אנחנו בשלב שבו התזכירים לקראת סיום עם חלופות לגבי כל אחד מהיישובים.

<אסנת קמחי: ברשותך אני אגיד מילה על ביר הדאג'.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני לא רוצה.

דוד אמסלם: אני רוצה את התהליך.

דוד אמסלם: קודם כול, האם את חושבת שמי שאמור להביא תכנונים כאלה זה משרד השיכון ולא מינהל התכנון?

<אסנת קמחי: משרד השיכון מאז ומעולם הוביל הקמתם של יישובים חדשים, בשיתוף מינהל התכנון.

דוד אמסלם: שאלתי ברמה העקרונית.

<אסנת קמחי: בוודאי.

<אסנת קמחי: בשיתוף.

<אסנת קמחי: לגמרי.

<אסנת קמחי: היו מקרים שבהם משרד השיכון הוביל יישובים חדשים והם נדחו במועצה הארצית, והם לא קמו בסוף.

<אסנת קמחי: ברור שזה במשותף.

דוד אמסלם: אני שואל האם לדעתך מי שאמור להוביל את כל נושא התכנון במדינת ישראל זה לא מינהל התכנון?

דוד אמסלם: פה משרד השיכון בשיתוף המינהל.

דוד אמסלם: אני רואה תהליך הפוך.

<אסנת קמחי: אני חושבת שהתהליך כמו שהוא היום הוא נכון.

דוד אמסלם: האם ראשי ערים או נציגות הערים בסביבה הם שותפים לדיונים האלה?

<בני ביטון: אני אגיד מילה, ברשותך אדוני היושב-ראש.

<בני ביטון: היא יכולה להגיד, זה יגיע אלינו לוועדה המחוזית, זה יגיע לוועדה ארצית, ואני אומר חד וחלק כחבר בכל הוועדות: גם בוועדה המחוזית וגם בוועדה הארצית לתכנון ובנייה אנחנו לא נעביר את זה.

<בני ביטון: אמרתי את זה גם לשר - - -

<אסנת קמחי: או שכן או שלא.

<בני ביטון: או שכן או שלא.

<בני ביטון: אמרתי גם לשר.

<בני ביטון: ושימו לב, אתם מטעים את חברי הכנסת פה, וחבל - - -

דוד אמסלם: בני, עצור.

דוד אמסלם: אסנת, באיזה שלב התוכנית נמצאת כרגע?

<אסנת קמחי: אנחנו לקראת סיום התזכירים והגשתם לולנת"ע.

דוד אמסלם: מה אחרי הולנת"ע?

<אסנת קמחי: הולנת"ע תגיש את המלצותיה למועצה הארצית, זה יעבור לדיון במועצה הארצית.

<אסנת קמחי: כנהוג.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: רן בנימין פה?

דוד אמסלם: – לא.

דוד אמסלם: רבותי, אני רוצה לסכם את העניין, ברשותכם.

<אלעד הוכמן: אדוני היושב-ראש, אם אפשר נציג צעירים, את יערה פרץ?

<אלעד הוכמן: היא הגיעה לפה מבאר-שבע.

<אלעד הוכמן: שתי דקות.

<אלעד הוכמן: אני חושב שראוי לשמוע גם את האזרחים, שהם כמעט שקופים בדיון הזה.

דוד אמסלם: שני דברים: ההתחלה שלך היתה טובה "היא הגיעה מבאר-שבע", דבר שני, אני עושה את הדיון בגלל האזרחים.

דוד אמסלם: אם לא היו אזרחים, לא היה דיון.

<יערה פרץ: לא נשמעו אזרחים.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: אני גם אזרח, זה בסדר.

דוד אמסלם: ראש העיר מייצג אזרחים.

דוד אמסלם: דרך אגב, כל חברי הכנסת ייצגו אזרחים פה.

דוד אמסלם: אנחנו לא צריכים לעבור אזרח-אזרח ולשמוע אותו, בגילאי שנתיים, שלוש, שבע ו-50.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: היות שבאת מבאר-שבע, זה הנימוק הכי נכון לתת לך זכות דיבור.

דוד אמסלם: בבקשה.

<יערה פרץ: קודם כול, תודה רבה על זכות הדיבור ועל קיום הדיון החשוב הזה.

<יערה פרץ: בסך-הכול הוא מאוד-מאוד חשוב.

<יערה פרץ: כמו שנאמר, אני גרה בבאר-שבע, אני סטודנטית בבאר-שבע, ואני חשה קצת תסכול, ואני אשתף אתכם, כי היינו פה לפני שבעה חודשים, בדיוק בוועדה הזאת ודיברנו בדיוק על הנושא הזה, המשכנו להגיע לאורך מושב החורף - - -

דוד אמסלם: אני לא קיימתי דיון כזה.

<יערה פרץ: אתה לא היית כאן.

<יערה פרץ: המשכנו להגיע לאורך מושב הקיץ והיום הגענו בתקופת הבחינות שלנו.

<יערה פרץ: אנחנו כאן, ומשום מה לאורך כל התקופה הזאת עדיין לא התקבלה איזו החלטה, לא נעשו בחירות.

<יערה פרץ: ראינו שבכל ההיסטוריה של הבית הנפלא הזה כן מתקבלות החלטות, כמו למשל מה שהיה עם מצפה נפתוח.

<יערה פרץ: אני לא מבינה למה כשמדברים על הנגב לא מסוגלים לקבל החלטה ולא נעשות בחירות.

<יערה פרץ: כולנו הרי מכירים, ונאמרו כאן לפני כל ההשלכות.

<יערה פרץ: כולנו יודעים מה זה אומר להקים יישוב חדש ליד עיר קיימת, כולנו יודעים שהיישובים החדשים האלה יפגעו בצורה הרסנית בערים הקיימות.

<יערה פרץ: משום מה יש תחושה שמשרד הבינוי והשיכון מתעלם מהעובדות האלה, ובוחר שלא לבחור.

<יערה פרץ: כמו שאמרתי אני סטודנטית בבאר-שבע, עשיתי את הבחירה שלי ובחרתי להישאר לגור בבאר-שבע.

<יערה פרץ: קודם כול, בגלל שאני אוהבת את העיר, וכמו שראש עיריית דימונה בני ביטון אמר הנגב בתקופה טובה, ואני רוצה להיות חלק מהתקופה הטובה הזאת, אני רוצה להיות חלק מהתנופה, אבל אני לא צריכה להרגיש שמדיניות משרד הבינוי והשיכון גורמת לבחירה שלי להיות פשרה – פשרה על חינוך, פשרה על תשתיות – וכל מי שאי-פעם הסתובבה בשכונה ד' בבאר-שבע יודעת על מה אני מדברת – ופשרה על בריאות.

<יערה פרץ: לא ייתכן שחברים שלי ייכנסו לסטטיסטיקה של לחיות שלוש שנים פחות רק בגלל שהם חיים בפריפריה.

<יערה פרץ: זה לא ייתכן.

<יערה פרץ: אני רק מראה לכם קמצוץ של הדברים שעוד אפשר לשפר ועוד אפשר לעשות בערים הקיימות במקום ללכת ולהשקיע.

<יערה פרץ: דיברו פה על מיליונים, לפי כל הדוחות של מרכז המידע והמחקר ובנק ישראל מדובר על מיליארדים להקמת יישובים חדשים, שבהכרח לא ילכו לערים הקיימות, ובהכרח היישובים האלה יעמיסו על התשתיות של הערים הקיימות, שגם כך כבר קורסות.

<יערה פרץ: אם תסתכלו על סורוקה, תבינו על מה אני מדברת.

<יערה פרץ: לסיכום, אני לא חושבת שההסתכלות הזאת על האוכלוסייה של המרכז כעתיד של הנגב במקום האוכלוסייה של הנגב כעתיד של הנגב היא הסתכלות נכונה.

<יערה פרץ: להפך, היא הסתכלות שגויה ולא צודקת ומנותקת מהמציאות.

<יערה פרץ: אני פונה אליך, אדוני היושב-ראש, זה נשמע קלישאתי, אבל הבחירה בידיים שלכם, ואתם מקבלי ההחלטות, ואני קוראת לכם לצאת באמירה שמתנגדת לסיפור הזה וקוראת להשקיע את הכסף בערים הקיימות.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: הדובר האחרון, ברשותכם בקצרה, כי אני חייב כבר לנעול את הדיון, חוסיין אל עוברה, תושב הנגב, בבקשה.

<חוסיין אלעוברה: אני חבר ועד ההיגוי של האוכלוסייה הערבית בנגב.

<חוסיין אלעוברה: אני חושב שתושבי הנגב, אזרחי מדינת ישראל, אני לא רוצה להשתמש במילה שהבדואים יודעים, כולנו אזרחים, והיה הכי טוב לשמוע מכול אזרחי המדינה שבנגב.

<חוסיין אלעוברה: זה היה הכי טוב, בלי אפליות.

<חוסיין אלעוברה: האוכלוסייה הערבית בנגב היא 30% מתושבי הנגב.

<חוסיין אלעוברה: ל-70% יש יותר מ-500 יישובים בנגב, וה-30%, יש להם בסך-הכול שבעה יישובים.

<חוסיין אלעוברה: אם הוועדה הזאת המכובדת כבר צריכה לדון על האוכלוסייה של הנגב, צריך להשוות בין כל תושבי מדינת ישראל, ובפרט בנגב.

<חוסיין אלעוברה: אלה שגירשו ב-51' מהאדמות שלהם והביאו לאום אל חיראן, היום רוצים להרוס להם את אום אל חיראן, למרות שגם שרון, זכרו לברכה, הכיר ביישוב הזה אום אל חיראן – היום רוצים להרוס את אום אל חיראן, ולהקים יישוב אל חיראן.

<חוסיין אלעוברה: להוריד את ה"אום".

<חוסיין אלעוברה: אתמול הייתי וראיתי ואני חושב שאם כבודו היה הולך ורואה את זה, אולי הוא היה מזדעזע מהשטח אם היה רואה את התמונות איך הולכים להרוס שם וילות, בשביל לעשות לאוכלוסייה מסוימת של אזרחי מדינת ישראל, ושהבעלים שיושבים שם 60 שנה יעזבו, כשהמדינה הכניסה אותם.

<חוסיין אלעוברה: אני חושב שכל הוועדה או כל המנהיגים במדינת ישראל, היה עדיף שילכו ויראו איך האוכלוסייה הזאת סובלת ומופלית.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה דיון אחר לגמרי כמו שאמרתי.

דוד אמסלם: בגלל כבודך נתתי לך להתבטא בנושא הזה.

דוד אמסלם: סוגיית הבדואים בנגב היא סוגיה רחבה, יש לה צדדים אחרים לגמרי, וזה לא הדיון שלנו כאן.

דוד אמסלם: אגב, אני גם מאמין שמדינת ישראל צריכה לטפל בזה, וזה דחוף, עכשיו, עם כל המשתמע.

דוד אמסלם: הייתי שם, יש שם דברים מזעזעים, השתלטות עצומה על שטחי מדינה.

דוד אמסלם: זה נושא אחר לגמרי.

דוד אמסלם: שים אותו בצד, זה לא הדיון פה.

דוד אמסלם: לגבי נושא הדיון.

דוד אמסלם: רבותי, במדינת ישראל יש מסלולי תכנון, ואני לא נכנס אליהם.

דוד אמסלם: הם קיימים, כפי שהציגה אסנת, כפוף לזה אני רוצה להגיד שתי אמירות: האחת, לאור מה ששמענו כאן, בעיקר מנציגי ראשי הערים, שהם אחראים לניהול הישיר של האוכלוסייה שנמצאת בנגב, אני חושב שזה יהיה נכון אם שר השיכון יקרא לנציגות שלהם ויקיים אתם שוב דיון עקרוני על הסוגיה.

דוד אמסלם: בסך-הכול מדובר באנשים שהם המנהיגים של הציבור שם, שהם נבחרו על ידו, ומשהו בבטן מפריע להם.

דוד אמסלם: מר בני ביטון לא הגיע לירושלים בגלל ששעמם לו היום, הוא גם כתב לי כמה מכתבים על הנושא הזה.

דוד אמסלם: כנראה משהו מפריע להם וצריך לשמוע אותם.

דוד אמסלם: לא רק אותם, את האוכלוסייה שגרה שם, כולל הבדואים.

דוד אמסלם: זה פעם אחת.

דוד אמסלם: לגבי הנושא שלי כיושב-ראש הוועדה, אני אחכה לראות, ופה אני מציע, בני – אנחנו נחכה לראות מה קורה בוועדות המחוזיות ובולנת"ע, אם תתקבל החלטה שמשביעה את רצונכם, אין בעיה, ברוך השם, אם תתקבל החלטה שלא תשביע את רצונכם, לפני שזה יבוא לדיון בארצית, אני אעשה דיון וניכנס לרזולוציה יותר רחבה.

דוד אמסלם: אני לא מכיר את התוכנית לפרטים, לא נכנסתי אליה, אין לי זמן להיכנס לכל נושא, אבל אם לא תהיו מסופקים מהתשובה, נעשה דיון על התוכנית ושם נעיר הערות קצת יותר לעומק.

דוד אמסלם: תודה רבה לכולם.

דוד אמסלם: אני מצטער שלא יכולתי לתת לכולם לדבר.