הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 20, פרוטוקול מספר 63, 2016-06-27 14:00

ישראל אייכלר: שלום לכולם.

ישראל אייכלר: אנחנו עוסקים בפניות ציבור לגבי תנאי ההמתנה של משפחות אסירים פליליים בחצרות בתי הסוהר.

ישראל אייכלר: אני רוצה להקדים ולומר שבכל ועדה, יש לנו הוראה של היועצת המשפטית, להודיע שכל השמות הפרטיים שאנחנו מזכירים או מוזכרים צריכים להיות חסויים, כל מי שחשיפתם תגרום לו נזק.

ישראל אייכלר: אני חושב שהיום אנחנו מחילים את זה על כל השמות, בגלל הרגישות של הנושא שאנחנו עוסקים בו.

ישראל אייכלר: אנחנו עוסקים בתנאי ההמתנה של משפחות אסירים פליליים.

ישראל אייכלר: הוועדה כבר קיימה כמה ישיבות בכנסות קודמות לגבי אסירים בהיבטים שונים וגם בכנסת הזאת היה לנו פנייה על השירות הרפואי בשירות בתי הסוהר, אנחנו נעשה גם סיור לגבי תכניות שיקום לאסירים, תנאי כליאה.

ישראל אייכלר: אנחנו מתכוונים לבקש ליישום דוח ועדת ברלוביץ לגבי השירות הרפואי לאסירים, מה שדיברנו כבר פה ואף לקיים סיור במר"ש בחודש הבא.

ישראל אייכלר: הוועדה לפניות הציבור מקבלת פניות מאסירים בנושאים שונים, בקשות על בתי הסוהר, יחס סוהרים, עובדים סוציאליים, תנאי כשרות.

ישראל אייכלר: כל הפניות של האסירים מופנות ללשכת השר לבטחון פנים ומהלשכה מועברות להתייחסות השב"ס.

ישראל אייכלר: אנחנו עוסקים היום בנושא מאוד מסוים, ביקורי משפחות, בעקבות פניות שקיבלנו מנשות אסירים ומשפחות שהתלוננו על היחס שלו זוכות המשפחות מצד הסוהרים לפני המפגש וגם בתנאים הסביבתיים של המקום, תנאי ההמתנה והבידוק.

ישראל אייכלר: היו גם תלונות על תנאי הבידוק שלהם, אבל בגלל שיש דברים שהצניעות יפה להם אנחנו לא נעסוק בפומבי בוועדה בעניין ההתייחדות.

ישראל אייכלר: קיבלנו מכתבים, העברנו מכתבים, מטפלים בזה, רק באופן דיסקרטי.

ישראל אייכלר: לגבי תנאי הבידוק של המשפחות של האסירים הפליליים, אלה דברים פשוטים וגלויים, על זה אנחנו יכולים לדבר בגלוי.

ישראל אייכלר: רוב התלונות שהגיעו לוועדה מתייחסות לתנאי ההמתנה דווקא בכלא רימונים, כי שם, אני מבין, אין חדר, אולם או משהו להמתנה של המשפחות, אך סביר להניח שתנאים דומים או תנאים לא קלים מקבלים את פני המשפחות גם במתקני כליאה אחרים.

ישראל אייכלר: הייתה גם תלונה ותלונות על יחס של סוהרים כלפי המשפחות ועל משך ההמתנה הארוך עד למפגש עם האסירים, היו מקרים שמשפחות שנכנסו לביקור היו צריכים להמתין עד שהאסירים הובאו לביקור בגלל מחסור בסוהרים.

ישראל אייכלר: חשוב לזכור שבני המשפחה של האסירים אינם אשמים במעשה של בן משפחתם, אלה דברים פשוטים וברורים אבל צריכים להיאמר, הסוהרים ואנשי הצוות צריכים להתייחס אליהם בכבוד ולכבד אותם.

ישראל אייכלר: מדובר באזרחים שומרי חוק וכבודם מושפל מספיק בצורך לבוא לשם ואין צורך להכביד עליהם בחום הקיץ ובקור החורף.

ישראל אייכלר: תנאי ההמתנה של המשפחות צריכים להיות מכבדים ומכובדים ככל האפשר.

ישראל אייכלר: סככות המתנה אינן פתרון, אלא רק חדרי המתנה, שירותים תקינים, בעיקר יחס ענייני מהסוהרים כלפי המשפחות וגם העניין של המרחקים, שיש אנשים שבאים ממרחקים גדולים עם ילדים קטנים וזה סבל בל יתואר.

ישראל אייכלר: אז צריכים להיות גמישים גם לגבי השעות.

ישראל אייכלר: יש עוד נקודה אחת שהייתי רוצה לדון עליה היום, גם העניין של מספר בני המשפחה.

ישראל אייכלר: לא ייתכן שאדם שיש לו בן משפחה אחד או שניים, שהוא יכול לתת את כל זמנו, לאדם שיש לו בית עם ילדים קטנים, שכל אחד רוצה רגע אחד עם ההורה ושזה יהיה אותו דבר.

ישראל אייכלר: אין דבר פחות שוויוני מתנאים שווים למצבים בלתי שווים.

ישראל אייכלר: זה כבר נאמר.

ישראל אייכלר: אנחנו שאלנו שאלות וקיבלנו תשובות.

ישראל אייכלר: כללי הביקורים אצל אסירים מפורטים בפקודות של נציבות שב"ס, משך הביקור יימשך לא פחות מחצי שעה, מפקד הכלא רשאי להאריך את הביקור עד לשעה לכל היותר.

ישראל אייכלר: מתשובת שב"ס שהגיעה אלינו מתברר שלא כל מתחמי ההמתנה שווים, יש מקומות שאין שם מיזוג.

ישראל אייכלר: בבית סוהר רימונים קיימת סככה עם שני מאווררים, בירושלים ישנה סככה סמוך למכלול.

ישראל אייכלר: מי שיודע מה זה חום השמש בקיץ וקור החורף יודע שסככה זה בכלל לא מקום אפשרי לחכות.

ישראל אייכלר: בשב"ס מודים שגם עומס בבית המעצר הדרים, כולל רימונים א' וגם רימונים ב', נוצר מחסור במקומות ישיבה.

ישראל אייכלר: השב"ס לא מתגבר בימי ביקורים את הצוות כנוהל אלא למקרי צורך בלבד.

ישראל אייכלר: אנחנו תיכף נשמע, נוצר מצב שסוהרים שמטפלים בקבוצה אחת של אסירים ובני משפחות לא יכולים להתעסק עם הקבוצה האחרת עד שהם גומרים את הקבוצה הראשונה.

ישראל אייכלר: הביקורים מתקיימים במקומות הקטנים בשני ימים בשבוע, במקומות הגדולים זה שלושה ימי ביקור בשבוע.

ישראל אייכלר: הביקור מתבצע לכל אסיר שפוט בתום שלושה חודשים ראשונים של מאסרו, לאחר מכן כל חודשיים.

ישראל אייכלר: קיימת אפשרות להרחבת ביקורים במסגרת טובות הנאה אחת ל-14 ימים, גם אם טרם חלפו שלושה חודשים מתחילת מאסרו.

ישראל אייכלר: בכלל היחידות האסירים השפוטים מקבלים ביקורים אחת לשבועיים, העצירים, אלה שעוד לא נשפטו, מקבלים ביקור אחת לשבוע.

ישראל אייכלר: לגבי התייחדות אמרתי שאני לא אדבר פה בפומבי, אבל זו בעיה שצריך לטפל בה.

ישראל אייכלר: גם העניין של ניקיון של החדרים.

ישראל אייכלר: לא קיבלנו מענה לגבי רימונים א' ורימונים ב' לגבי התחזוקה.

ישראל אייכלר: יש מקומות במתחם השרון שכן שופצו החדרים לאחרונה.

ישראל אייכלר: אנחנו ניכנס לדיון, קודם כל נגיד מי נמצא פה.

ישראל אייכלר: מהמשרד לבטחון פנים נמצאת פה - - -

<קטי פרי: אני סגנית מפקד המחוז, שמי קטי פרי.

ישראל אייכלר: קטי פרי, סגנית מפקד מחוז מרכז, שזה כולל רימונים?

<קטי פרי: כן.

<קטי פרי: כולל כל מתחם הדרים, רימונים ומתחם איילון ובתי מעצר, בקצוות זה ירושלים, תל אביב ועופר.

ישראל אייכלר: זאת אומרת חוץ מחרמון יש לך את כל ה - - -

<קטי פרי: כמעט, 12 מתקנים.

ישראל אייכלר: חרמון ובאר שבע.

ישראל אייכלר: יש פה עוד אנשים מעמותות ומוזמנים.

ישראל אייכלר: אנחנו ניתן את זכות הדיבור לאמנון דניאל.

<אמנון דניאל: אני, משיקום האסיר.

ישראל אייכלר: אמנון דניאל משיקום האסיר.

ישראל אייכלר: אני עושה כזה ברוך הבא כי כבר נפגשנו בנושאים אחרים.

<אמנון דניאל: ברוך הנמצא.

<אמנון דניאל: דרך אגב, זה לא מינימום חצי שעה, זה מקסימום חצי שעה.

ישראל אייכלר: ביקור?

ישראל אייכלר: כתוב פה מקסימום שעה.

ישראל אייכלר: תגיד את דבריך.

<אמנון דניאל: לא, קודם נשמע אותם.

ישראל אייכלר: מי זה מיכאל מחפוד?

<מיכאל מחפוד: אני עכשיו נכנסתי ואני אפילו לא הספקתי לשמוע את החלק היחסי שאתה - - -

ישראל אייכלר: אז הגב' בוקשפן, מינדי בוקשפן.

<מינדי בוקשפן: בעצם הבעיות מתחילות כבר מאז שהנשים מתקשרות להזמין תור לביקור, זה דבר שלוקח הרבה הרבה זמן, במיוחד ברימונים ובמעשיהו, נשים יכולות להתקשר ולחכות על הקו שעה ואז הטלפון מתנתק ואז שוב פעם צריך להתקשר.

ישראל אייכלר: על איזה טלפון את מדברת?

ישראל אייכלר: לאסיר?

<מינדי בוקשפן: לא.

ישראל אייכלר: להזמין תור לביקור?

<מינדי בוקשפן: להזמין תור לביקור.

<מינדי בוקשפן: האסיר גם לא יכול להתקשר להזמין את התור הזה.

<מינדי בוקשפן: אם האישה בעבודה, אז היא מפסידה לפעמים שעתיים-שלוש של עבודה.

ישראל אייכלר: את יכולה להמשיך, אנחנו מסתכלים בדפים אם זה מופיע.

<מינדי בוקשפן: אחרי זה כשמגיעים, במיוחד במקומות שיש הרבה אנשים, אנשים צריכים לחכות בחוץ, עד שנרשמים מחכים בחוץ, בחורף בגשם, בקיץ בשמש, אין שירותים.

<מינדי בוקשפן: אם יש מקומות שיש שירותים בדרך כלל אין שם מנעול שאפשר לנעול את זה, לפעמים הדלת גם לא נסגרת, לא מנקים את השירותים.

<מינדי בוקשפן: יש אישה אחת ששלחה לי תמונות בטלפון הנייד, 'תראי איך נראים השירותים ברימונים'.

<מינדי בוקשפן: גם אי אפשר לקנות שתייה, אנשים מחכים שעתיים-שלוש בשמש, הם הגיעו באוטובוסים, אחרי שעתיים-שלוש שהם באוטובוסים, מגיעים לשם ומחכים עוד שעתיים-שלוש, אין שירותים, אין לקנות שתייה וילדים בוכים.

<מינדי בוקשפן: אחרי זה נכנסים בפנים.

<מינדי בוקשפן: אז אוקיי, הבידוק, אין לי בעיה עם זה, אבל לפעמים גם בפנים צריכים לחכות עד שיבוא מפקד או מישהו בדרגה יותר בכירה שיכניס אותם בפנים.

<מינדי בוקשפן: יש מקומות, למשל ברימונים, איפה שיש את הביקורים, אין שירותים.

<מינדי בוקשפן: אם ילד צריך באמצע שירותים אין לאן ללכת.

<מינדי בוקשפן: נקודה שעלתה במעשיהו – אישה הכניסה ילד ובתוך הטיטול שלו היו סמים.

<מינדי בוקשפן: מאז לא נותנים להורים שם לחבק את הילדים ולנשק אותם ולהחזיק אותם.

<מינדי בוקשפן: מצד אחד אני מבינה את העונש, אבל מצד שני אני אומרת תענישו את הבן אדם שהביא את הסמים, תשללו ממנו את הביקורים, אבל מה אשמים כל האבות האחרים, כל ההורים האחרים, כל הילדים האחרים, שבאים ורוצים לנשק את אבא ולא יכולים?

ישראל אייכלר: אני מבין, ממה שביקרתי, קצת הרבה, בבתי סוהר, יש אסירים שחלק מקבלים ביקורים פתוחים, חלק ביקורים סגורים.

ישראל אייכלר: אני מבין שבפתוחים הם כן יכולים לחבק ולנשק.

<מינדי בוקשפן: לא בכל המקומות, במעשיהו לא.

<מינדי בוקשפן: במעשיהו מלפני פסח, שהיה המקרה עם הסמים בטיטול זה נגמר.

ישראל אייכלר: לא נותנים אף פעם - - - אנחנו תיכף נשמע את התשובה.

<מינדי בוקשפן: יש לי קבוצה של בערך 35-40 נשים בווטסאפ ואתמול אמרתי להם שיש ועדה, תרשמו.

<מינדי בוקשפן: כל אלה של מעשיהו הדגישו את הדבר הזה.

<מינדי בוקשפן: זה חלון פתוח ותמיד היה שהילדים יכולים לעבור לצד של האבא.

<מינדי בוקשפן: מאז שנהיה הדבר הזה, שהאבא לא יכול לחבק את הילד ולהחזיק אותו, אז גם לא נותנים לעבור.

<מינדי בוקשפן: זה גם יוצר מצב שבמקום כל כך קטן צריכים לשבת כל בני המשפחה שלא יכולים לעבור לצד השני.

ישראל אייכלר: איזה ארגון אתם?

<מינדי בוקשפן: 'דרור למשפחה'.

<מינדי בוקשפן: בעלי ישב בכלא שנה ו-8 חודשים ובסוף הוא זוכה, אז איך אומרים?

<מינדי בוקשפן: עברנו את כל הסבל.

<מינדי בוקשפן: אני הייתי בביקורים, אני יודעת מה זה ובסופו של דבר הוא זוכה.

<מינדי בוקשפן: בעקבות מה שאני עברתי אני פתחתי עמותה שמסייעת למשפחות האסירים.

ישראל אייכלר: אני רוצה לציין פה עובדה מאוד מעניינת.

ישראל אייכלר: בדרך כלל, אנחנו יודעים את זה מפניות של אנשים שסובלים באוטובוס, דברים קטנים אפילו, אחרי שהם כבר באו הביתה וגמרו עם כל הסבל הם אומרים 'אני כבר גמרתי עם הסבל, תעזבו אותי, אני לא רוצה לשמוע יותר מזה', אני אומר להם 'תכתוב תלונה', 'לא'.

ישראל אייכלר: אותו דבר במקומות אחרים.

ישראל אייכלר: פה מדובר באסיר שישב לשווא, שנה וחצי, בית המשפט העליון שחרר אותו תוך שעה ובדרך הטבע, אני רוצה לציין את זה, בדרך ההיגיון שלי לפחות, אולי יש אנשים אחרים, לא הייתם צריכים להתעסק עם זה בכלל, 'לא מעניין אותי, באתי הביתה, אני לא רוצה לדעת מה שקורה שם'.

ישראל אייכלר: אני ממש מעריך את זה שאתם באים ודואגים למשפחות שנשארו שם.

ישראל אייכלר: אני רואה בזה מעשה אזרחי שמאוד מאוד צריך לציין וזה לא פשוט, אני מניח, בשבילכם לעשות את זה, אז אני מודה לכם.

<מיכאל מחפוד: אני אמרתי שאני לא הספקתי לשמוע על מה המהומה, אבל אני אגיד את הדברים מהמקום שלי פחות או יותר.

<מיכאל מחפוד: אני בעצמי כאסיר לשעבר מכיר את התופעה הקשה הזאת.

<מיכאל מחפוד: כשהיא דיברה על העניין הביטחוני, כל פעם שיש איזה מישהו שעשה מעשה, אז תמיד זה עונש קולקטיבי והיות שתמיד יש כאלה שיעשו וינסו וייקחו וירצו להשיג בדרך לא דרך, אז כל הזמן יש איזה מין ענישה קולקטיבית מתמשכת ומחמירה.

<מיכאל מחפוד: כאילו זה הולך ומחמיר.

<מיכאל מחפוד: כאילו מה שחשוב זה החוק, בכלל לא האנשים.

<מיכאל מחפוד: החוק אמור להגן על אנשים והוא לא מגן עליהם.

<מיכאל מחפוד: בעצם הוא הבית מקדש, הוא הדבר שצריך לציית ולהקשיב ולהשתטח, אבל האנשים הם שום דבר.

ישראל אייכלר: עכשיו אתה משוחרר, נכון?

<מיכאל מחפוד: אני משוחרר עשר שנים, אני הקמתי עמותה שאמורה לסייע לאסירים.

ישראל אייכלר: אז אני אשאל אותך, כמי שנמצא בחוץ.

ישראל אייכלר: איך אתה מונע את העבריינות בלי לפגוע באמת, לא לעשות עונש קולקטיבי, אלא להתמקד במי שעשה את העבירה?

<מיכאל מחפוד: קודם כל אם אתה לוקח את היחס של מי שעשה עבירה מול העונש הקולקטיבי, אתה רואה שהתועלת, אין רווח מזה משום כיוון.

<מיכאל מחפוד: לא רק שאנחנו לא מצליחים לטפל באותו עבריין שכביכול עשה איזה עבירה בתוך הכלא, אלא שאנחנו מעודדים את אלה שלא עושים לעשות עבירות.

<מיכאל מחפוד: השיטה הזאת פועלת בכל המסלולים, גישה שלילית התוצאה שלילית.

<מיכאל מחפוד: לפעמים אני לא מבין איך אנחנו לא מבינים שאי אפשר ללכת ככה.

<מיכאל מחפוד: איך יכול להיות שאנשים או אפילו חברי כנסת ושרים מדברים על החמרה והחמרה ובעצם זה עושה פעולה הפוכה.

<מיכאל מחפוד: יש נתונים מספיק כדי להוכיח כמה שזה פועל הפוך ואנחנו משקיעים, מוציאים הוצאות מיותרות, מכניסים את החברה למין טירוף של נקם ואנחנו לא מביאים תוצאה.

<מיכאל מחפוד: זה גול עצמי, יש לי רגע של כעס, אמוציונאליות, אני כועס על מי שביצע או עשה את מה שעשה, אני מפנה אליו את הכעס ואני הורס עוד יותר אנשים מסביב ואני לא מרוויח מזה.

<מיכאל מחפוד: אולי נתתי רק פורקן ל - - -

ישראל אייכלר: טוב, זו השאלה שלי, אני אשאל את השאלה הזאת עוד אנשים פה.

ישראל אייכלר: אבל נשמע ממך, מה הדבר שהכי מציק לאנשים שאתה מייצג?

<מיכאל מחפוד: קודם כל יחס.

<מיכאל מחפוד: זה מתחיל ביחס.

<מיכאל מחפוד: אני אומר לך את זה, מעל העניינים של איפה להיות, כמה להיות, דבר ראשון זה יחס.

<מיכאל מחפוד: יש יחס מבזה, משפיל, בכל הרמות.

<מיכאל מחפוד: זה מתחיל מבית משפט, ממשיך בבית מעצר.

ישראל אייכלר: אתה מדבר על המשפחות או אתה מדבר על האסירים?

<מיכאל מחפוד: על כולם.

ישראל אייכלר: לא, הדיון פה על המשפחות.

<מינדי בוקשפן: יש מקומות שמאוד מכבדים את המשפחות שמגיעות לביקור, יש סוהרים מסוימים שבמיוחד כשהם לוקחים את הבגדים או דברים כאלה, הם פשוט מחכים לראות שהבן אדם בוכה.

ישראל אייכלר: באיזה מקומות למשל נתקלתם בזה?

<מינדי בוקשפן: באיילון.

<מינדי בוקשפן: אישה אמרה לי אתמול שם של סוהר - - -

ישראל אייכלר: בלי שמות, אמרתי לפני שנכנסתם.

<מינדי בוקשפן: היא אמרה לי, הסוהר הזה, כשמגיעים - - - היא אומרת, 'לבעלי היה אישור שאני אכניס לו משקפיים', 'לא'.

<מינדי בוקשפן: היא הוציאה את המשקפיים השבורים שלו, ואז 'תוכלי להכניס את החדש'.

<מינדי בוקשפן: או הוא קיבל לשני מכנסיים, 'לא, תכניסי רק אחד'.

<מינדי בוקשפן: על כל דבר הוא ימצא, עד שהבן אדם ירגיש מושפל וזה גורם לאנשים שלא מתחשק להם להביא בגדים לאסירים.

ישראל אייכלר: אני רוצה לציין שמפחדים להתלונן.

ישראל אייכלר: התגובה הטבעית שלי הייתה 'אז למה שלא יתלוננו?

ישראל אייכלר: ' היו לי מקרים שקיבלנו תלונות והעברנו את התלונות ואנשים התנקמו, אפילו העבירו מישהו מבית סוהר אחד לשני בגלל שהוא התלונן.

<יוחנן בוקשפן: - - - אם אני אתלונן אז אני לא אהיה באגף התורני.

ישראל אייכלר: מתי זה היה?

<יוחנן בוקשפן: אצלי בביקור הגיעו כל פעם שמונה ילדים ואשתי ואח שלי, שהסיע אותה.

<יוחנן בוקשפן: כל פעם עשרה איש.

<יוחנן בוקשפן: עשיתי עתירה, שלא ייתכן שבחצי שעה, אין לי סיכוי לדבר עם כולם.

ישראל אייכלר: עתירה לבית משפט?

<יוחנן בוקשפן: כן, לבית משפט.

<יוחנן בוקשפן: אמרו לי 'למה אתה עושה עתירה?' אמרתי 'מה זה למה?' המפקד אומר לי כבר עשר פעמים 'אני אתן לך שעה' ואף פעם לא קיבלתי שעה.

<יוחנן בוקשפן: חצי שעה זה לא ייתכן לפעם בחודש וחצי ביקור.

<יוחנן בוקשפן: ברימונים זה פעם בחודש וחצי.

<יוחנן בוקשפן: עובדים על כולם שזה שבועיים, זה לא שבועיים, פעם בחודש וחצי.

<יוחנן בוקשפן: כשאני הייתי פעיל, הייתי מתפקד שם בחוליה, הכול, פעם בחודש וחצי.

<יוחנן בוקשפן: אם לא, זה פעם בחודשיים.

<יוחנן בוקשפן: הייתי רב עם כל המערכת ו - - -

ישראל אייכלר: ואז מה אמרו לך על התלונה?

<יוחנן בוקשפן: אז לא ויתרתי על העתירה, עשיתי עתירה.

<יוחנן בוקשפן: אמרה השופטת שמפעם הבאה, 'כל פעם שייתנו לו שעה'.

ישראל אייכלר: כן, אבל מה אמרו לך על זה שהגשת עתירה?

<יוחנן בוקשפן: אמרו לי שאני אבטל את זה, אם אני לא אבטל את זה אז אני לא אמצא את עצמי באגף התורני.

<יוחנן בוקשפן: זו פריבילגיה מאוד חשובה.

ישראל אייכלר: זה דבר שאנחנו נרצה תשובות על זה, כי הזכות הבסיסית של האזרח, גם אם הוא אסיר, זה להתלונן, ודאי על העניין של המשפחה.

<מיכאל מחפוד: זה קורה לגבי כל האסירים בכל התלונות, בכל העניינים.

<מיכאל מחפוד: כל הזמן יש פחד.

<מיכאל מחפוד: אני אומר לך את זה גם מניסיון אישי.

<מיכאל מחפוד: יש פחד שאם אתה רק מנסה לעשות משהו אתה תשלם על זה.

<מיכאל מחפוד: אסור חס וחלילה לפגוע - - - אני ניסיתי להקים בתוך המערכת עמותה שתסייע לאסירים כי אנחנו רוצים מה שנקרא לצאת מהמעגל של העבריינות.

<מיכאל מחפוד: רק כשניסינו לשוחח אחד עם השני לקחו אותי וזרקו אותי לכלא ענישה.

ישראל אייכלר: בתוך בית הסוהר?

<מיכאל מחפוד: בתוך הכלא.

ישראל אייכלר: טוב, זה מובן מאליו, הם פוחדים ממרד אסירים.

<מיכאל מחפוד: אבל לא מדובר פה על מרד, להיפך, מדובר פה בדיוק על הפוך.

ישראל אייכלר: כן, כל המהפכות והמרידות היו בשביל להיפך.

ישראל אייכלר: לא שאני מצדיק, אני רק אומר שתפקידם של האזרחים מבחוץ לעשות את זה, לא האסירים מבפנים.

<מיכאל מחפוד: כן, אבל מי שלוחץ על המערכת, הכול זה עניין של ביטחוני ביטחוני ביטחוני והלחץ הזה יוצר מצב הפוך, כמו איזה מין מפלצת, ממש ככה, פצצות מתקתקות יושבות בתוך הכלא.

<מיכאל מחפוד: זה לא רק משפחות אסירים שהם סובלים ויש להם גם טינה במידה מסוימת לממסד, שזה פוטנציאל של עוד עבריינות, אלא ששום דבר - - - כאילו מה הטעם?

<מיכאל מחפוד: אם אני פגעתי במישהו ואתה רואה לטפל בזה או לתקן את זה, תקן את זה, אבל אל תיצור מצב שאתה בעצם מזיק לעצמך, לי ולכל הסביבה,

ישראל אייכלר: אני רציתי לתת לפרופ' מרים הירשפלד, מעמותת 'פרנסה ביושר', אבל חברת הכנסת חנין זועבי ביקשה לדבר.

חנין זועבי: יש לי הערה ואני מסכימה, כי אני גם קובעת את הדברים מהצד של האסירים הפוליטיים ואני לא חושבת שצריך להפריד את הנושא הזה, כי בסופו של דבר מדובר באסירים ובזכויות של אסירים.

ישראל אייכלר: את יודעת למה הפרדתי את זה?

ישראל אייכלר: הפרדתי את זה בכוונה.

ישראל אייכלר: ברגע שאומרים אסירים ביטחוניים, אומרים לי שיקולי ביטחון.

ישראל אייכלר: אם אומרים לי שיקולי ביטחון אני יכול לסגור את הישיבה לפני שפתחתי, אצל פליליים אין לי עניין של שיקולי ביטחון.

חנין זועבי: אבל דווקא פה הערך המוסף שלך בתור יושב ראש ועדה, שהיא ועדה חשובה, שאף ועדה לא מתעסקת בנושאים האלה, שאתה יש לך את הכוח לא להצדיק את הדברים האלה כאשר המשפחות סובלות, כאשר יש פגיעה - - -

ישראל אייכלר: אז בואי תדברי, יש מספיק אסירים פליליים ערבים.

חנין זועבי: כן, יש מספיק ומה שהם חווים ומה שהם הציגו עכשיו, ובסופו של דבר הקורבן הוא המשפחות האלה.

חנין זועבי: יש מניעה גם של ביקורים, בלי תירוצים, בלי אפילו להודיע להם למשפחות לפני כן.

חנין זועבי: יש בדיקה משפילה של ההורים, כאשר יש להם איסור להכניס דברים כמו תרופה מסוימת או משקפיים.

חנין זועבי: גם כאשר יש להם אישורים מיוחדים, אז מונעים מהם להכניס את הדברים האלה.

חנין זועבי: זה לא ביקור או נסיעה של שעה או שעתיים, כאשר מדברים על נסיעות לפעמים של ארבע וחמש שעות באוטובוסים, גם בתנאים לא תנאים, כאשר גם לוחצים אותם בתוך חדר קטן, או בחוץ, כאשר יש שמש וחום ובסופו של דבר מה שהוא אומר, אני מצטערת שאני לא מכירה אותך, כי הם רוצים דווקא להרגיע את המצב בפנים אז הם לא מרגיעים את המצב בתוך בתי הספר, אז זה גורם גם לתסיסה בבתי הסוהר.

חנין זועבי: זה פגיעה גם בזכויות אסירים, אבל גם בזכויות חפים מפשע.

חנין זועבי: מדובר במשפחות של האסירים.

חנין זועבי: ממילא רוצים להעניש אסירים, זו עבירה על החוק, אבל אתם מענישים אמא בת 70 ואמא בת 80 ואבא בן 50 ותינוקות ומונעים גם ביקורים של תינוקות.

חנין זועבי: לפי החוק תינוקות וילדים מתחת לגיל 14 צריכים ויש להם את הזכות לבקר ופתאום בית סוהר מסוים מודיע שאין ביקורי ילדים.

ישראל אייכלר: איזה בית סוהר?

חנין זועבי: פה נמנעו על המחסום, אין לי באינפורמציה את בית - - -

<קריאה: אני לא שמעתי - - -

ישראל אייכלר: היא מדברת על משהו אחר.

חנין זועבי: את לא תשמעי על אסירים ביטחוניים.

ישראל אייכלר: זה נושא אחר.

ישראל אייכלר: עכשיו הגב' פרופ' מרים הירשפלד, מייסדת ומנהלת 'פרנסה ביושר'.

ישראל אייכלר: מה הקשר בין 'פרנסה ביושר' לבין משפחות אסירים.

<מרים הירשפלד: פרנסה ביושר זה ארגון שמקשר בין אסירים משוחררים לבין מעסיקים.

<מרים הירשפלד: אני ליוויתי עשרות אסירים משוחררים מטעם הרשות לשיקום האסיר ומטעם ארגונים אחרים והיום בתור מנהלת של הארגון של הארגון שאני הקמתי.

<מרים הירשפלד: אני חושבת שההודעות מספיק חזקות, אין לי הרבה להוסיף, אני רוצה להדגיש את הפן של השיקום.

<מרים הירשפלד: שמעתי הרבה פעמים על פרוצדורות משפילות, מייבשות, ראיתי איך זה משפיע על התפיסה של האסיר המשוחרר, על היחס שלו לשלטון, מערכות המשפט.

<מרים הירשפלד: בקיצור, התופעות האלה שאנחנו שמענו ויש עוד, הופכות את האסיר המשוחרר לאדם בסך הכול אנטי נורמטיבי, אדם שפועל מתוך כעסו רצון לנקום.

<מרים הירשפלד: והיחס הזה סותר מטרה מרכזית לשיקום האסיר, שזה להפוך את האדם לאזרח שתורם לחברה ושלא יחזור עוד פעם למעגל הפשיעה.

<מרים הירשפלד: לפעמים במסגרת עבודה שאני עושה אני עובדת גם עם המשפחות.

<מרים הירשפלד: המשפחה ברוב המקרים היא הסביבה התומכת היחידה שנותרה לאסיר והקשר בין האב לבן, בין האמא לבת, או לילדים - - -

ישראל אייכלר: איך היית פותרת את הבעיה הזאת שמישהו מבריח סמים ובגללו סובלים כולם?

<מרים הירשפלד: אני לא מתנגדת לפרוצדורות של - - -

ישראל אייכלר: של בדיקות?

<מרים הירשפלד: אני לא מתנגדת לזה.

ישראל אייכלר: אבל לא לאסור בכללי?

<מרים הירשפלד: לא לאסור באופן כללי, כל מקרה ל - - - ולמנוע עונש קולקטיבי.

<מרים הירשפלד: אני רואה באמת שמקרה אחד, ולפעמים משהו מאוד שולי, פשוט מטריף את המערכת באופן שבעיניי פרנואידי לחלוטין.

ישראל אייכלר: יש להם סיבות להיות פרנואידים.

מיכל בירן: היה פעם אחת שבאנו לביקור.

מיכל בירן: אישה נישקה את בעלה והעבירה לו סכין בתוך הפה.

מיכל בירן: אני לא יודעת איך היא עברה את הביקורת, אבל אחרי זה היו כמה חודשים שבכל בתי הסוהר היו צריכים להוריד את הגרביים.

מיכל בירן: זה היה חורף והיה קר, אנשים היו צריכים להוריד את הגרביים.

מיכל בירן: בשביל לעבור את השער הם היו צריכים ללכת יחפים על הרצפה.

מיכל בירן: זה היה פשוט מזעזע.

מיכל בירן: מבחינתי, האישה הזאת שעשתה את זה, תשללו ממנה ביקורים לחצי שנה, שנה, לא יודעת, שלא תעז לעשות עוד פעם את העבירה הזאת, אבל למה כולם צריכים לסבול?

מיכל בירן: אנשים שלא עושים עבירות, אנשים שלא מעזים בכלל להתקרב לדברים האלה.

מיכל בירן: עכשיו היה גם בהתייחדויות, אישה הכניסה סמים בתוך הסדין שלה ומעכשיו לא נותנים לנשים להכניס שום דבר.

ישראל אייכלר: את לא היית פה כשהתחלתי את הדיון, אמרתי שכל מה שקשור לנושא ההתייחדות אני לא עוסק פה, כי יש דברים שהצנעה יפה מהם.

ישראל אייכלר: זה רק בקשר ישיר בין הפונה לוועדה ובין הוועדה לשב"ס, לא בדיון פומבי.

<אמנון דניאל: אני חושב שמערבבים פה בין מה שכתוב, פניות על המתנה של משפחות אסירים לבין שיקום אסירים.

<אמנון דניאל: אלה שני דברים שונים.

ישראל אייכלר: שני דברים שונים, נכון.

ישראל אייכלר: ברור, אבל היא הזכירה את זה, כי היא עוסקת בשיקום.

<מרים הירשפלד: בוודאי, הם שונים - - -

ישראל אייכלר: לגבי המשפחות שמלוות את השיקום, מה את אומרת?

<מרים הירשפלד: יש השפעות ארוכות טווח, יש השפעות מאוד חזקות.

<קריאה: גם לנו כמשקמים.

ישראל אייכלר: יש בעיה בעניין של השיקום, כשקיבלתי תלונות מאסירים שבגלל שמתלוננים מונעים מהם להתקדם לכיוון שיקום, זה חמור מאוד בעיניי.

<אמנון דניאל: יש את שיקום האסיר כשיקום אסיר ויש שיקום האסיר שזו החברה, זה שני דברים שונים.

ישראל אייכלר: אבל יש הרבה בעיות בשיקום אסירים.

<אמנון דניאל: החברה כחברה לא אוהבת אסירים משוחררים.

<מרים הירשפלד: זה נכון, אבל זה משהו אחר.

<מרים הירשפלד: זה עוד משהו.

<אמנון דניאל: החברה כחברה בחוץ לא אוהבת אסירים משוחררים.

ישראל אייכלר: סליחה שאני מכניס פה משהו, למה בריטניה החליטה להיפרד מאירופה?

ישראל אייכלר: הרי היא רק מפסידה.

ישראל אייכלר: כי אנשים לא אוהבים אנשים זרים.

ישראל אייכלר: אז מה אתה רוצה, שירצו אסירים?

<אמנון דניאל: המדינה משקיעה באסירים משוחררים, באסירים בפועל הרבה מאוד כסף, המדינה יכולה לחסוך כל שנה מיליוני שקלים, אבל בתוך בית הסוהר משקיעים הרבה מאוד כסף - - -

<מרים הירשפלד: דוח מבקר המדינה.

<אמנון דניאל: משקיעים בו הרבה כסף.

<אמנון דניאל: אני לא מתייחס למבקר המדינה, המדינה משקיעה באסיר בפועל הרבה כסף.

<אמנון דניאל: כשהוא יוצא החוצה, המדינה, אותה מדינה שמשקיעה בו, יד ימין נותנת ויד שמאל גודעת.

<אמנון דניאל: אני בניתי תחום שהוא לא היה, אני ראש תחום פניות ציבור, סיוע לאסיר ובני משפחתו.

<אמנון דניאל: זה פשוט סיוע בחובות, בהסדרי חובות, בסיוע בדיור, בסיוע לביטוח לאומי ואני חווה את זה.

<אמנון דניאל: ברוך ה' אחרי כל היחס שלי יש700-800 תיק, חוץ מאחד שידעתי שהוא יחזור לבית סוהר, אף אחד לא חזר לבית סוהר.

<אמנון דניאל: השאלה איך אתה מתייחס אליו.

<אמנון דניאל: אבל אם החברה לא מתייחסת אליו - - -

ישראל אייכלר: אבל הצלחת לשקם את האסירים האלה.

<אמנון דניאל: ברוך ה'.

ישראל אייכלר: אז למה אתה אומר שהחברה לא מקבלת?

<אמנון דניאל: החברה כחברה לא אוהבת אסירים משוחררים.

ישראל אייכלר: אבל אתה רואה שאתה הצלחת.

<אמנון דניאל: אני בתור מטפל.

ישראל אייכלר: אבל אתה טיפלת מול החברה האזרחית.

<אמנון דניאל: לא, אני מול גופים, שכל תיק איתם זה מלחמת עולם.

ישראל אייכלר: זה לא מול הציבור?

<אמנון דניאל: לא, הציבור זה ציבור.

<מרים הירשפלד: היושב ראש הנכבד, תלוי איך אנחנו מגדירים הצלחה.

<מרים הירשפלד: זה מאוד - - -

<אמנון דניאל: הם - - - ברוך ה'.

<אמנון דניאל: היום אנשים נורמלים לא מקבלים עבודה.

ישראל אייכלר: עכשיו הגיע הזמן לתת לשב"ס, כל התלונות היו נגד השב"ס והשב"ס, מסכנה, רק אחת באה - - -

<קטי פרי: לא, נמצאת איתי גם עליזה.

<קטי פרי: אני גם מטפלת בתלונות הציבור.

ישראל אייכלר: חשבתי שרק אותך שלחו, אחת בלבד.

<יוחנן בוקשפן: זה מאוד חשוב מה ששאלת, מה ניתן לעשות לאנשים שמבריחים סמים.

<יוחנן בוקשפן: המודיעין בתוך הכלא הוא מאוד מאוד חזק, הם יודעים כל מה שקורה באגף.

<יוחנן בוקשפן: אנחנו כאסירים יודעים הכול, יש קצינים בכל חדר, מכירים אותם, יודעים שהם מלשינים, הם יודעים הכול.

<יוחנן בוקשפן: הם יודעים טוב מאוד.

<יוחנן בוקשפן: אני, מה יש לי עם סמים?

<יוחנן בוקשפן: מה יש לו עם סמים?

<יוחנן בוקשפן: אז מה, אז למה את העונש לתת לי.

<יוחנן בוקשפן: יש להם מידע מדויק.

<יוחנן בוקשפן: הם לא צריכים אותי בכלל.

חנין זועבי: אז למה אתה חושב הם עושים את זה?

<יוחנן בוקשפן: כי הם כל דבר קשה שיכולים לעשות יעשו.

חנין זועבי: התנכלות.

<יוחנן בוקשפן: אני קניתי מאוורר, קניתי מאוורר, בשבע - - -

ישראל אייכלר: מה זה?

<מינדי בוקשפן: שבעה כרטיסים של הכלא.

<יוחנן בוקשפן: אין לך כסף, אז איך - - - ולא יכולתי לישון, אני חייב מאוורר, אי אפשר לישון.

ישראל אייכלר: אז אפשר לקנות מאוורר?

<יוחנן בוקשפן: אי אפשר לקנות מאווררים.

<יוחנן בוקשפן: חסמו את זה, מה אכפת לכם?

<יוחנן בוקשפן: אני קונה את זה בכסף שלי.

ישראל אייכלר: רגע, מה היה הסדר?

ישראל אייכלר: הייתה אפשרות לקנות מאוורר?

<יוחנן בוקשפן: לא, אין אפשרות, אני קניתי מאסיר עולם שהוא מתקן מאווררים.

ישראל אייכלר: יש בבית הסוהר מאווררים שאסור להכניס אותם?

<יוחנן בוקשפן: אי אפשר להכניס - - -

ישראל אייכלר: והסוהרים לא רואים את זה?

<יוחנן בוקשפן: יש שם בכלא במאוורר, אז הוא מבקש מאסיר - - -

<קטי פרי: השב"ס היום נותן מאווררים.

ישראל אייכלר: הוא נותן מאווררים?

<קטי פרי: היום, אנחנו לא מדברים על אותה תקופה.

ישראל אייכלר: הוא יצא לפני חצי שנה.

<יוחנן בוקשפן: היום דיברתי עם אסירים.

<יוחנן בוקשפן: אני השתחררתי ואני כל יום בקשר עם האסירים.

<יוחנן בוקשפן: היום דיברתי עם רימונים, עם מעשיהו.

<קטי פרי: השב"ס מספק.

ישראל אייכלר: עכשיו?

ישראל אייכלר: זה דבר חדש?

<קטי פרי: זה כבר יותר משנה-שנתיים.

<יוחנן בוקשפן: זה לא נכון.

<קטי פרי: בעבר היו מאווררים מבחוץ.

<קטי פרי: משפחות היו, או קונים מהקנטינה.

<קטי פרי: זה הפך ל - - -

<עליזה יעקובי: זה אחד הדברים שכל המשפחות - - -

ישראל אייכלר: אני רוצה לאפשר לשירות בתי הסוהר לענות, לפני זה אני רוצה להגיד משהו.

ישראל אייכלר: אני הייתי בביקור בבית סוהר וראיתי עובד סוציאלי מתנכל מאוד לאסיר מסוים.

ישראל אייכלר: ממש בדברים טכניים של קביעת תורים לשיקום וכל מיני דברים כאלה.

ישראל אייכלר: לקחתי אותו הצידה ואמרתי לו 'אני שואל אותך כאזרח, למה אתה עושה לו את זה?', אז הוא הסביר לי הסבר סוציולוגי שלא יכולתי לסתור אותו, אבל אני כבר מציין שזה שייך רק לגבי האסיר, לא לגבי בני המשפחות.

ישראל אייכלר: הוא אמר לי, 'כל זמן שהאיש מנהל את העניינים, מדובר באדם שתמיד ישים את הרגל מעבר לגבול'.

ישראל אייכלר: אני נותן לכם עכשיו שיעור שקיבלתי ממנו בקרימינולוגיה, יש אנשים שזה הגבול, נניח הדף הזה זה הגבול, הם לא יתקרבו אפילו לגבול.

ישראל אייכלר: אם נניח שהחוק הוא הגבול כזה, הם לא יתקרבו, אנשים באופן טבעי מתרחקים מהגבול.

ישראל אייכלר: או שהם פוחדים, או שהם לא רוצים או שאין להם צורך.

ישראל אייכלר: יש אנשים שתמיד יילכו על הפס ויש אנשים שתמיד יעבירו רגל הלאה.

ישראל אייכלר: הבחור הזה, כמה שאתה רואה אותו, 'אתה רואה שהוא מנהל את העניינים?

ישראל אייכלר: מגיע לו, מגיע לו'.

ישראל אייכלר: אז הוא אומר 'כל זמן שאני לא אראה שהוא לא מוציא את הרגל מהגבול, הוא יהיה בעיה בשביל אשתו ובשביל הילדים שלו כשהוא יחזור הביתה.

ישראל אייכלר: אני צריך להחזיר אותו לגבול הפנימי ולכן הוא צריך להפסיק לנהל את העניינים'.

ישראל אייכלר: קיבלתי את דעתו, ניגשתי אחר כך לאסיר ואמרתי לו, 'תשמע, אתה אמרת לי שהתור שלך זה - - -, תעשה לי טובה, תקרא את היומן שלך, אל תנהל את העניינים, תן למערכת לנהל את העניינים', הוא אומר 'למה?' אמרתי 'אני אסביר לך כשתצא'.

ישראל אייכלר: הוא לא היה הרבה זמן בבית סוהר, עד היום עוד לא הסברתי לו.

ישראל אייכלר: זאת אומרת יש משהו באמירה שהסוהרים והעובדים הסוציאליים צריכים להחזיק את האסיר בתוך המערכת, אבל כל מה שאמרתי, כשעושים את זה לבני המשפחות, זה ממש עוול לא יתואר.

ישראל אייכלר: זה ממש לא מגיע להם.

ישראל אייכלר: מדובר במשפחות טובות, קרה להם מה שקרה להם, מספיק קשה להם, צריך להקל עליהם כמה שאפשר.

ישראל אייכלר: לא צריך להחזיר אותם למסגרת, ההיפך, צריך לאפשר להם - - - הם בתוך המסגרת, צריך לאפשר להם לא לחכות בחוץ, אני לא רואה שום סיבה שבעולם ש - - - בבית חולים בחדר מיון לא ייתנו לי לחכות בסככה בחוץ, יש לי אדם חולה שם.

ישראל אייכלר: האסיר הוא בעצם אדם שכשל, הוא חולה ולא צריך לתת למשפחות לחכות שעות, לא צריך להכניס אותם למקומות בלי מים.

ישראל אייכלר: לא לצעוק עליהם.

ישראל אייכלר: מה זה נקרא שסוהר עצבני?

ישראל אייכלר: אני מבין שהסוהר עצבני, זו עבודה מאוד קשה, אני רואה אותם שם, הם עושים עבודת קודש, אני ראיתי סוהר עכשיו בביקור שהייתי לפני חג השבועות, שאסיר, אני לא רוצה להגיד את שמו, אפילו לא לרמוז, אבל מאוד מפורסם, שהיה צריך ללכת לקבר והייתה סכנת נפשות שיחסלו אותו שם והסוהר, שהוא הרב, במסירות נפש, יש לו בית עם ילדים, הזהירו אותו 'אתה לא תחזור חי', הלך איתו לפנות בוקר לבית הקברות, לקח אותו לקבר, החזיר אותו, ממש מסירות נפש.

ישראל אייכלר: הם עובדים קשה מאוד, אז הם עצבניים, אבל את העצבים האלה להוציא על בני המשפחות זה עוול גדול מאוד.

<מיכאל מחפוד: גם להוציא על אסירים זה לא בדיוק הפתרון.

<מיכאל מחפוד: אתה אומר להוציא על המשפחות, כאילו זה בסדר להוציא את זה על אסירים.

ישראל אייכלר: לא, על האסירים הסברתי הסבר שלם.

ישראל אייכלר: אתה בטח הבנת את זה.

<מינדי בוקשפן: אני באמת ראיתי שהדבר הכי טוב זה לתת יחס יפה לסוהרים ואז אני מקבלת יחס יפה בכוונה.

<מינדי בוקשפן: לזה אני משתדלת להעביר לכל המשפחות, הסוהרת עושה עבודה, תחייכו אליה, תנו לה מילה טובה ואז היא תחזיר לך מילה טובה.

<מינדי בוקשפן: אבל יש אנשים שבאים עם מטען כזה שהם אומרים, 'אני לא מסוגלת להגיד לה מילה טובה'.

ישראל אייכלר: מותר לי עוד סיפור קטן על מה שהיא אמרה?

ישראל אייכלר: היה יהודי כפרי, שלא ראה מעולם מראה בבית שלו.

ישראל אייכלר: הוא הגיע לעיר, נכנס לבית מלון, הוא ראה מראה על הקיר, הייתה מראה בחדר המדרגות, פתאום הוא מסתכל, רואה אדם משונה, הוא עושה לו ככה, ככה, ככה, בן אדם עצבני נורא, הוא ניגש למנהל אומר לו 'אני לא רוצה להיות במלון הזה', הוא אומר 'למה?' 'יש שם אחד במדרגות כל היום עושה לי פרצופים, איזה אדם רע, איזה מושחת', אז הוא אומר לו 'יש לי עצה בשבילך, תחייך אליו נראה איך הוא יגיב', הוא ניגש למראה מתחיל לחייך והוא מחייך בחזרה, מחייך והוא מחייך לו חזרה.

ישראל אייכלר: אז הוא אומר 'קרה לו משהו', הוא אומר לו 'כן, כתוב כמים הפנים לפנים כן לב אדם'.

ישראל אייכלר: אם אתה תתייחס יפה לסוהר הוא יתייחס אליך יפה.

ישראל אייכלר: אם ההיפך, ההיפך.

ישראל אייכלר: אגב, גם לאסיר זה אותו דבר.

<מיכאל מחפוד: בדיוק.

<מיכאל מחפוד: ועכשיו קח את זה בדיוק למקום ותראה כמה שאנחנו כחברה נקמנים, חברה נקמנית.

ישראל אייכלר: עכשיו נחזור לענייננו.

ישראל אייכלר: אנחנו מדברים על מצבים קשים, פה אנחנו יושבים במקום ממוזג, אנחנו מדברים על אנשים שעומדים עכשיו שעות, אחרי אוטובוסים ארוכים, מגיעים למקום של משפחות האסירים וקשה להם ואין להם איפה להיות, מה התשובה שלכם?

<קטי פרי: ראשית אני אציין שכארגון אנחנו רואים בביקורים כחלק תומך ומשפיע על האסירים.

<קטי פרי: לא בכדי נקבע שעצורים יקבלו ביקור אחת לשבוע, הכניסה שלהם למאסר וכל התהליך שהם עוברים, והשפוטים, על אף החוק מתיר אחת לחודשיים, בכל המתקנים, מקבלים אחת לשבועיים.

<קטי פרי: מבחינת זימון התורים, השב"ס עשה כברת דרך ושיפור משמעותי באופן זימון התורים.

<קטי פרי: אם בעבר, ואני מדברת על לפני מספר שנים, האסיר היה צריך לבקש ממפקד האגף את התור לביקור והכול היה מתבצע ברשימה עם דף נייר ועיפרון, וניתן היה רק לסמוך על זה שהוא כתוב או לא כתוב ברשימה שב"ס הקים מערכת טכנולוגית, מערכת תב"ל, שמאפשרת למשפחות האסירים להתקשר מבעוד מועד ולקבוע - - -

<שלומית אבינח: זה בטלפון או באינטרנט?

<קטי פרי: בטלפון.

<קטי פרי: ולקבוע מראש את הביקור לאסירים ובשעה שנוחה לו יותר, בימים שקבועים.

<קטי פרי: בבתי הסוהר הקטנים זה מינימום פעמיים בשבוע, בבתי הסוהר הגדולים זה שלוש פעמים בשבוע.

ישראל אייכלר: למה מחכים חצי שעה לטלפון?

<קטי פרי: אני אגיד כך, את מערכת תב"ל אני מכירה טוב, הייתי שותפה במסגרת ההקמה, ההמתנה של חצי שעה באמת באמת זרה לי ולא מוכרת לי.

<קטי פרי: בזמנו, כשהקמנו את המערכת במשך מספר שנים שמנו לנו כיעד למדוד את המערכת, משך ההמתנה הארוך ביותר היה של מספר דקות, לא עולה על חמש דקות, זה נתון שאני צריכה לבדוק אותו.

<עליזה יעקובי: אני בדקתי אותו.

<עליזה יעקובי: אני מטפלת גם בתלונות הציבור ולאחרונה היו תלונות בנושא הזה של מענה ממושך.

<שלומית אבינח: זה מענה אנושי?

<עליזה יעקובי: כן, זה מענה אנושי, ודאי, זה צוות הביקורים.

<עליזה יעקובי: יש פרסום באינטרנט של השעות - - -

<שלומית אבינח: זה מוקלט?

<עליזה יעקובי: לא, זה לא מוקלט.

<עליזה יעקובי: עד כמה שאני יודעת זה לא מוקלט.

ישראל אייכלר: פעם ראשונה שאני שומע שבמדינת ישראל יש משהו לא מוקלט.

ישראל אייכלר: אפילו בשיחות פרטיות היום הכול מוקלט.

<עליזה יעקובי: לא, זה לא מוקלט.

<עליזה יעקובי: ואז קיבלנו באמת כמה תלונות על משך זמן שמחכים.

<עליזה יעקובי: ישבה אצלי בחורה ולקחה את השעות שבאינטרנט והתקשרה ליחידות והסתבר שבכמה יחידות יש בעיה.

<עליזה יעקובי: קודם כל בחלק מהיחידות הייתה תקלה טכנית במערכת שלא היו מודעים לה.

<עליזה יעקובי: בחלק מהיחידות הסתבר שהייתה טעות באינטרנט בשעות שכתובות כשעות של מענה.

<עליזה יעקובי: עשינו בקרה על הסיפור הזה, התקשרנו לכל היחידות ו - - -

ישראל אייכלר: אפשר להגיד שמהיום והלאה זה לא יקרה?

ישראל אייכלר: כי על פי החוק, עשינו חוק, תגידי לי אם אין את החוק הזה שאחרי שלוש דקות צריך לענות בכל משרד ממשלתי?

<מינדי בוקשפן: במעשיהו זה ממש קטסטרופה.

<עליזה יעקובי: כיום?

<עליזה יעקובי: לאחרונה?

<עליזה יעקובי: אני אבדוק את זה.

<מינדי בוקשפן: אני מדברת על שבוע שעבר.

<עליזה יעקובי: אני אבדוק את זה, אני מבטיחה.

<מינדי בוקשפן: וגם ברימונים.

<מינדי בוקשפן: בעיקר ברימונים ומעשיהו.

<מינדי בוקשפן: באיילון באמת אמרו לי שלא עולה על עשר דקות, דקל ואשל לא עולה על חמש דקות.

<עליזה יעקובי: יש מקומות של שתי דקות ויש מקומות של חצי דקה.

<קטי פרי: יש מקומות של 30 שניות.

<מינדי בוקשפן: כן, אנשים אמרו לי שצריכים להמתין, בן אדם, ארבעה, חמישה אנשים במעשיהו ורימונים, 20-30 אנשים לפני.

<עליזה יעקובי: אז אני אעשה בדיקה, אני מבטיחה לעשות בדיקה, זה ממש לא מקובל עלינו שיהיה זמן המתנה ממושך וצריך לבדוק מה זה, אם זה תקלה מקומית, אם זה בעיה בשעות של המענה, אם זה בעיה של כוח אדם.

<עליזה יעקובי: זה נושא שאנחנו בהחלט עושים עליו בקרה, כי חשוב לנו, אין שום סיבה שזה יקרה.

ישראל אייכלר: מי שאין לו אינטרנט, מאיפה הוא יודע מה שעות הטלפונים?

<עליזה יעקובי: אפשר לקבל את זה בבית הסוהר, אסיר יכול לדעת.

<קטי פרי: אל"ף, זה מפורסם בלוחות המודעות באגפים, האסירים נגישים לטלפונים, הם מודיעים למשפחות.

<קטי פרי: במידה שיש סיבה שהביקור נדחה, מאיזה שהן סיבות שקשורות לשב"ס, אנחנו קובעים יום חלופי, אנחנו לא מבטלים.

<קטי פרי: זה מה שנקרא קו אדום, לא מבטלים יום ביקורים אלא נותנים מועד חלופי.

ישראל אייכלר: מה עם הקשר בין הורים לילדים למשל במקרה של הטיטול וכל הסיפורים עם הסמים?

<קטי פרי: שמעתי את הסיפור של הסמים.

<קטי פרי: חלק מהביקורים הפתוחים באמת מנוצלים להברחות שונות על ידי אסירים שמנצלים את הפרצה הזאת.

<קטי פרי: הארגון, קודם כל כמדיניות וגם אצלנו במחוז, אין ענישה קולקטיבית.

<קטי פרי: הענישה היא ענישה פרטנית.

<קטי פרי: מבקר שנתפס בהברחה - - -

ישראל אייכלר: זה ברור, אבל למה עושים את זה לכולם?

ישראל אייכלר: תבדקי במעשיהו.

<קטי פרי: אני אבדוק את זה במעשיהו.

<קטי פרי: אני שומעת את זה לראשונה, את התלונה הזאת לא קיבלתי לבדוק אותה לפני כן.

<קטי פרי: לא יודעת, עליזה, אם אתם קיבלתם.

<עליזה יעקובי: לא, לא שמענו שום דבר.

<קטי פרי: זו פעם ראשונה שאני שומעת.

<קטי פרי: נראה לי טווח זמן ארוך מדי מפסח ועד היום שלא נותנים לחבק ילדים.

<קטי פרי: במעשיהו דווקא יש אוכלוסייה שמקבלת ביקורים פתוחים, לפחות מחצית מבית הסוהר הוא אוכלוסייה יחסית קלה שמקבלת ביקורים פתוחים.

<קטי פרי: אני אבדוק את זה, אני אתן תשובות.

ישראל אייכלר: מה לגבי מספר הילדים במשפחה?

ישראל אייכלר: לגבי זמן הביקור?

ישראל אייכלר: אי אפשר בחצי שעה לקבל - - -

<קטי פרי: זמן הביקור שנקבע בפקודות הוא חצי שעה לשפוטים.

<קטי פרי: יש סמכות למפקד בית הסוהר ונאמר כאן גם שהיו פניות למפקדי בית הסוהר לקבל במקרים מיוחדים, בוודאי כשיש משפחה רחבה ומספר ילדים גדול יותר, אישור לביקור ארוך יותר.

<קטי פרי: אני יכולה לומר שאני כמפקדת יחידה לשעבר לא פעם אישרתי מטעמים שונים ומיוחדים ביקורים ארוכים יותר.

<קטי פרי: אני יודעת שמפקדים נוהגים לעשות את זה, לא באופן גורף, לא באופן קבוע לאותו אסיר, אבל בהחלט - - -

ישראל אייכלר: אבל אותו אסיר, מספר הילדים שלו לא משתנה מאז שהוא נכנס עד שהוא יוצא מבית הסוהר.

ישראל אייכלר: זאת אומרת אם יודעים שיש משפחה עם ילדים אז ברור מאליו שהוא צריך לקבל אישור.

ישראל אייכלר: אם הוא מתנהג יפה למה שהוא לא יקבל?

<קטי פרי: לרוב אותה משפחה לא יכולה להביא את כל הילדים גם באותו ביקור ולרוב אותה משפחה גם, באופן עצמאי, מווסתת את מספר המבקרים.

ישראל אייכלר: אנחנו יודעים שהם לא מביאים את כולם.

<קטי פרי: לגבי קטינים וילדים אנחנו דווקא מקלים ומאפשרים כניסה של יותר ילדים.

<קטי פרי: אני לא יודעת אם את יכולה להעיד על ביקורים שכן נכנסתם - - -

<מינדי בוקשפן: זה מה שאני אומרת, דיברנו על שמונה ילדים, שכולם מתחת לגיל 18.

<יוחנן בוקשפן: רק פעם אחת קיבלתי אישור.

ישראל אייכלר: אבל לא נתנו לכם שעה.

<יוחנן בוקשפן: פעם אחת, השופט נתן הוראה כל חודש.

ישראל אייכלר: זאת אומרת המפקד לא נתן.

ישראל אייכלר: איפה זה היה, ברימונים?

<יוחנן בוקשפן: יש לי את זה עד היום אצלי.

ישראל אייכלר: איפה זה היה?

<יוחנן בוקשפן: ברימונים.

<יוחנן בוקשפן: במעשיהו לא קיבלתי אף פעם.

<מינדי בוקשפן: שם פעם בחודש וחצי.

<קטי פרי: לא הבנתי מהתלונה שלך, בסופו של יום הוציאו אותך מאגף תורני בגלל ענישה?

ישראל אייכלר: איימו עליו.

<יוחנן בוקשפן: איימו עליי.

<קטי פרי: אנחנו לא עושים את זה.

ישראל אייכלר: אני יודע על מישהו שהתלונן במעשיהו שהעבירו אותו לרימונים.

<קטי פרי: אנחנו לא עושים את זה.

<עליזה יעקובי: מן הסתם הייתה סיבה טובה אחרת.

<קטי פרי: יכול להיות שזה שילוב של נסיבות אחרות, אבל אנחנו לא עושים את זה כענישה.

ישראל אייכלר: הוא התלונן על העובדים הסוציאליים שם, שהם לא נותנים לו להתקדם, ואז בביקור הבא שהייתי, אני מבקר הרבה במסגרת הרצאות, אני רואה אותו ברימונים, אז הוא אמר שמאז שהוא התלונן אז על העובדים הסוציאליים במעשיהו העבירו אותו לרימונים.

<עליזה יעקובי: לפעמים נוח להם לטעון טענה כזו.

<עליזה יעקובי: בדרך כלל יש סיבה טובה - - -

ישראל אייכלר: אני מניח, אני הרי לא נכנס שם למושב זקנים, אני יודע בדיוק מה במה מדובר, אבל - - -

<יוחנן בוקשפן: זה קל להגיד.

<יוחנן בוקשפן: אני הייתי בפנים, יש פחד של עתירות.

<יוחנן בוקשפן: זה נכון להגיד, יש לך מידע, יש להם מידע וככה מסתירים את זה, זה לא נכון.

<יוחנן בוקשפן: אני הייתי אסיר ממש בסדר והייתי כל הזמן מאוים.

ישראל אייכלר: הייתה איזה משחה שהוא היה צריך לקבל, הוא סיפר לי את זה, בית המשפט היה צריך לאשר לו.

<יוחנן בוקשפן: משחה, נלחמתי ו - - -

<קטי פרי: ככלל תרופות לא מאושרות לכניסה מבחוץ.

<קטי פרי: גם מאחר שיש לנו מערך רפואי - - -

<יוחנן בוקשפן: ביקשתי מבפנים, אין לו, זה עולה 8 שקלים.

<קטי פרי: מבפנים זה באישור של רופא ושל יחידה.

<קטי פרי: לכל יחידה יש רופא.

<מינדי בוקשפן: הוא לא קיבל.

<יוחנן בוקשפן: אמרו שאין.

<קטי פרי: מאוד קשה לי להגיב על תלונות פרטניות שלא בדקתי.

ישראל אייכלר: אנחנו מקבלים את כל התלונות הפרטניות, פתאום נהייתי מומחה לאסירים, זה לא סתם.

ישראל אייכלר: אנחנו מקבלים תלונות.

<יוחנן בוקשפן: אני יכול להביא לך חומר ששולחים לי.

<יוחנן בוקשפן: מסכנים, הם סובלים בכלא, חולה קרוהן, יש לי את כל המסמכים בבית.

<עליזה יעקובי: אסירים מקבלים יותר תרופות מאסירים בחוץ.

<עליזה יעקובי: הטיפול הרפואי, מבחינת התרופות, אסיר מקבל בחינם את כל התרופות שמגיעות לו.

ישראל אייכלר: אנחנו נעשה סיור במר"ש, אם תהיו שם, אני אביא לכם את התלונות שאנחנו מקבלים, חולי קרוהן וכאלה דברים נוראיים בענייני רפואה.

<עליזה יעקובי: לכל תלונה כזו - - -

ישראל אייכלר: התשובה היחידה שקיבלתי, שיש הרבה רופאים שלא רוצים לבוא לשרת שם, זה סיפור אחר.

<קטי פרי: לכל בית סוהר יש רופא כללי, יש רופא שיניים, יש מרפאה ואחראי מרפאה, יש חובשים.

<קטי פרי: אם זה בית סוהר קטן זה חובש אחד במשמרת, 24/7.

ישראל אייכלר: אבל אנחנו חורגים מהנושא של המשפחות.

ישראל אייכלר: אנחנו נעשה סיור במר"ש ואז נדבר על כל העניין של התרופות ושל ה - - -

<אמנון דניאל: אני הייתי מוסיף גם נגישות לבתי סוהר.

<אמנון דניאל: מי שמגיע לכלא להב, אני הלכתי ברגל, בימים כאלה זה כפרת עוונות.

ישראל אייכלר: על הסככות אין לי עוד שום בשורה.

ישראל אייכלר: למה שלא תהיה הוראה שבכל בתי הסוהר זה לא סככות אלא חרדי המתנה?

ישראל אייכלר: כמו בכל מקום רגיל?

<מינדי בוקשפן: ברימונים עשו משהו יפה, עשו חלון מיוחד ששם מעבירים את הבגדים.

<מינדי בוקשפן: זה מתחת כיפת השמים, צריכים לחכות שם חצי שעה.

<מינדי בוקשפן: הייתי אומרת לילדים 'תלכו מפה, אתם פשוט נוטפים זיעה'.

ישראל אייכלר: ברימונים זה נורא, אני חיכיתי שם עד שהגיע הרב לקבל אותי בשמש לוהטת.

ישראל אייכלר: יש שם סככה שהיא יותר לוהטת מאשר - - -

<מינדי בוקשפן: יש שם סככה וכשמעבירים את הבגדים זה מבחוץ בכלל ואין שם סככה, אין שם כלום.

ישראל אייכלר: שם לא הייתי.

ישראל אייכלר: העניין של הסככות, אי אפשר לעשות משהו?

<קטי פרי: העניין של הסככות, ככה, כללית, להערכתי, במרבית בתי הסוהר קיים אולם המתנות ממוזג, מקורה.

<קטי פרי: יש בתי סוהר ויש בתי סוהר.

ישראל אייכלר: כן, כתבתם לנו, איפה?

ישראל אייכלר: נווה תרצה יש לכם.

<קטי פרי: ואיילון ונווה תרצה - - -

ישראל אייכלר: בירושלים אין לכם?

<קטי פרי: בירושלים מתוכנן פרויקט בנייה שלוקח בחשבון גם את הכניסה למבקרים.

<קטי פרי: כמו שאתם יודעים, בית מעצר ירושלים, קיבלנו אותו מהמשטרה, בסביבות 2008.

<קטי פרי: בית המעצר עבר שיפוץ מאוד מאוד גדול.

<קטי פרי: היום אנחנו הולכים לקראת תכנית שתאושר בהמשך לבינוי כולל מרכז קליטה וכולל כניסה למבקרים.

ישראל אייכלר: איפה, במגרש הרוסים?

<קטי פרי: במגרש הרוסים.

<קטי פרי: אז ברור שם שגם - - -

ישראל אייכלר: זה מימי התורכים.

<קטי פרי: ברור.

<קטי פרי: מאפייני המבנה זה מאפייני מבנה שמכתיבים מציאות.

<קטי פרי: עם זאת אנחנו נותנים את המענים ככל שניתן במתקנים האלה.

<קטי פרי: מבחינת בתי הכלא, ככלל אנחנו נותנים את דעתנו באמת אל"ף, שיהיה מקום שהמשפחות יוכלו להמתין.

<קטי פרי: גם משפחה שמזמינה תור מראש, היא לא באה ומיד נכנסת, התהליך לוקח כ-3-30 דקות.

<קטי פרי: זה תהליך של רישום, זיהוי - - -

ישראל אייכלר: את יודעת מה זה כ-30 דקות בשמש?

<קטי פרי: לא בשמש.

<קטי פרי: רוב המתקנים זה לא בשמש.

ישראל אייכלר: רימונים, אתם כותבים שיש שם - - -

<קטי פרי: את רימונים אני אחלק לשניים.

<קטי פרי: רימונים נבנה בשני חלקים, רימונים א' ורימונים ב'.

<קטי פרי: כל המתקן של רימונים א', שזה סדר גודל של מחצית מהאסירים, נכנסים דרך מכלול המבקרים של הדרים, המכלול שם הוא מכלול ממוזג, מרווח, מקורה, סגור, בחוץ בימים לא חמים יש גם גן משחקים ויש סככות.

<קטי פרי: רימונים ב' נבנה בהמשך והוא בנוי משישה אגפים ואכן שם אין לנו מכלול מבקרים שהוא ממוזג, האפשרות של המשפחות זה להמתין בתוך מקום עם גג, אבל הוא לא ממוזג, ובחוץ, נדמה לי ארבע או חמש פרגולות מעץ שמאפשרות את ההמתנה של המבקרים.

<קטי פרי: זה לא אופטימלי, גם בעיניי זה לא אופטימלי.

ישראל אייכלר: אני הייתי שם.

ישראל אייכלר: באתי לפני חג השבועות להרצאה, זה בלתי אפשרי.

<קטי פרי: בימים החמים זה לא אופטימלי.

<קטי פרי: גם אני לפעמים נמצאת שם, זה חם, זה לא אופטימלי ובאמת שם אנחנו הולכים לתת את הדעת.

ישראל אייכלר: כמה עולה דבר כזה?

ישראל אייכלר: אפשר לעשות את זה.

<מינדי בוקשפן: כשיורד גשם, תארי לעצמך, את יושבת עם ילדים בגשם.

<קטי פרי: אני מתארת לעצמי.

<קטי פרי: שם אנחנו צריכים - - -

<מינדי בוקשפן: שעתיים לחכות.

<מינדי בוקשפן: פתאום - - -

ישראל אייכלר: מי מוסמך לעשות את זה?

ישראל אייכלר: נציבת השב"ס?

<קטי פרי: אנחנו, באמצעות - - -

ישראל אייכלר: כמה כסף עולה שם להכניס - - -

<קטי פרי: נבקש לעשות את זה, נבקש להכניס את זה לתכנית הבינוי שלנו ולעשות את זה.

ישראל אייכלר: כי יש שם מעברים ארוכים מאוד, השרוולים האלה.

<קטי פרי: השרוול הוא דווקא נוח - - -

ישראל אייכלר: אז למה אתם לא מכניסים אותם לשרוול?

<קטי פרי: השרוול הוא מקורה.

ישראל אייכלר: אז תכניסו אותם לשרוול.

<קטי פרי: אנחנו מכניסים אותם משם, העניין של התלונה זה של הכניסה, רק הכניסה.

ישראל אייכלר: כן, אבל השרוולים בדרך כלל ריקים.

<קטי פרי: השרוול הוא נוח, רק בכניסה אין אולם ממוזג כמו שיש באיילון, כמו שיש בהדרים, רימונים א', השרון.

ישראל אייכלר: אני סתם אומר פתרון זמני, תשימו אותם בשרוול להמתנה.

ישראל אייכלר: תשימו את הבידוק אחרי השרוול.

<קטי פרי: כדי שהם ייכנסו לשרוול הם צריכים לעבור את הכניסה.

ישראל אייכלר: כמה זמן צריך לעשות כניסה?

<קטי פרי: זה לוקח את הזמן שלו.

ישראל אייכלר: את הבידוק?

<קטי פרי: הרישום.

<קטי פרי: מבקרים מגיעים, הם צריכים להירשם.

<קטי פרי: תהליך הרישום והבידוק, זה לא לוקח שעות, אבל - - -

ישראל אייכלר: יש לכם הצעה מעשית?

<מינדי בוקשפן: אני רוצה להגיד לך, במעשיהו כל משפחה שמגיעה עוברת את הרישום ואת הבידוק ונכנסת לחדר ההמתנה.

<מינדי בוקשפן: שם הקטסטרופה היא בחדר ההמתנה, כי זה חדר מאוד מאוד קטן ולא ממוזג ומאוד קשה שם.

<מינדי בוקשפן: לעומת זאת ברימונים כולם ממתינים בחוץ ואז כשאת כבר נכנסת את בפנים, זה עניין של צ'יק צ'ק ואת בפנים.

<קטי פרי: והתנאים בפנים הם בסדר?

<קטי פרי: והשרוולים נגישים?

<מינדי בוקשפן: הם בסדר, זה מה שאני אומרת, אז יכול להיות שאולי באמת ברימונים צריך לעשות את השינוי הזה.

ישראל אייכלר: כן, פשוט מאוד להעביר את הבידוק לסוף השרוול ואז פתרת את הבעיה של כל אלה ש - - -

<קטי פרי: אנחנו נבחן את השיטה שוב.

<קטי פרי: אבל שוב, אנחנו עושים באמת את המאמץ לתת למשפחות את התנאים ואת מרב השירות.

<מינדי בוקשפן: וגם השירותים, אי אפשר.

<מינדי בוקשפן: יוצאים שלוש שעות לפני כן מהבית - - -

ישראל אייכלר: לפי הדוח שלהם, קיבלנו דוח מהשב"ס, רימונים זה המקום היחיד שעומדים בחוץ, כל המקומות האחרים, פחות או יותר יש, עם מיזוג, בלי מיזוג, לא כולם עם מיזוג - - -

<קטי פרי: עם מיזוג.

<קטי פרי: הדרים עם מיזוג, איילון עם מיזוג.

<יוחנן בוקשפן: באר שבע?

ישראל אייכלר: איך בבאר שבע?

<קטי פרי: את באר שבע אני לא מכירה כל כך.

<קטי פרי: את מכירה את באר שבע?

<עליזה יעקובי: בבאר שבע יש מבנה חדש.

ישראל אייכלר: עד כמה שאני מכיר את באר שבע, הרציתי שם, שם זה בניינים חדשים.

<יוחנן בוקשפן: שם אתה ממתין.

ישראל אייכלר: אתה ממתין בחוץ?

<עליזה יעקובי: מתי?

<קטי פרי: לא, אולי היית מזמן.

<יוחנן בוקשפן: הייתי שם לפני שנתיים.

<קטי פרי: לא, מרכז המבקרים שם חדש.

<יוחנן בוקשפן: הייתה לי שם סדנה, אתה מחכה בכניסה שיכניסו אותך לאגף.

ישראל אייכלר: בדקל גם מחכים בחוץ?

<מינדי בוקשפן: בדקל מחכים בחוץ.

ישראל אייכלר: בואו נקבע ככה, כל מקום שמחכים בחוץ צריך להכניס אותם פנימה באיזה שהוא שלב, לא יודע איך.

<קטי פרי: צריך לשנות את השיטה, כדי שייכנסו מהר יותר.

ישראל אייכלר: לשנות את הבידוק.

ישראל אייכלר: אני חושב ככה, אני לא - - -

<קטי פרי: מקובל.

<עליזה יעקובי: אני רק רוצה להוסיף פה, יש לנו קצין בקרה על תנאי מחיית אסירים, שזה התפקיד שלו, התפקיד שלו זה לעשות בקרה על תנאי מחיית אסירים ואחד הדברים שהוא בודק בכל מתקן שהוא נכנס אליו זה את התנאים של המבקרים, של המשפחות.

ישראל אייכלר: מה שמו?

<עליזה יעקובי: מוטי אלאשווילי, רב כלאי, קצין, הוא ממונה על בקרת תנאי מחיית אסירים והוא עושה גם בקרה על התנאים של המבקרים, כולל ניקיון של השירותים, כולל הימצאות סבון, כולל אפשרות נעילה, כולל הכול.

<עליזה יעקובי: אני רק מבקשת להדגיש פה, כל תלונה שתתקבל, כל תלונה פרטנית, גם בלי לחשוף את זהות האסיר, אם הוא חושש, אני אשמח לקבל אותה ולטפל בה ולבדוק אותה.

<עליזה יעקובי: אנחנו מתייחסים מאוד ברצינות - - -

<שלומית אבינח: הבעיה שגם אנחנו ככנסת, אני כמנהלת ועדה אומרת, בהוראת השר אסור לנו ליצור קשר אליכם ישירות.

<עליזה יעקובי: ודאי, דרך המשרד.

<שלומית אבינח: אז דרך המשרד, ואז זה לוקח המון זמן.

<שלומית אבינח: גם את התשובה הזאת קיבלנו היום ב-12 בצהריים כשאנחנו שלחנו את השאלות שבוע לפני.

<שלומית אבינח: אתם בטח הכנתם את זה, אבל כל הסרבול הזה, השירותים מלוכלכים, או שירותים לא ננעלים, אין זמן לאישה שבאה לביקור למחרת או עוד יומיים.

<שלומית אבינח: צריכים לפשט הליכים.

<שלומית אבינח: נכון, אנחנו דרך לשכת השר ואז דרך מבקר המשרד ואז זה מגיע אליכם ואז זה נבדק.

<שלומית אבינח: זה סחבת וזה טרטור, ככה אני רואה את זה.

<שלומית אבינח: היום ב-12 בצהריים קיבלנו את המענה שלכם.

ישראל אייכלר: יש לי פתרון.

ישראל אייכלר: אני חושב שאנחנו כוועדה, זכותנו לפנות למי שאנחנו חושבים, בשביל זה נבחרנו, ולכן אנחנו נשלח ללשכת השר, במקביל מותר לנו, כמו שמותר לך בכל משרד ממשלתי, לפנות לנציבות שירות בתי הסוהר.

ישראל אייכלר: מה זאת אומרת שאסור לך?

ישראל אייכלר: בטח שמותר לך.

ישראל אייכלר: מותר לך לפנות לביטוח לאומי ולאו דווקא ללשכת שר הרווחה?

<שלומית אבינח: מותר לי.

<שלומית אבינח: אבל הם, השב"ס, נותן את המענה ללשכת השר והמשרד מעכב את זה.

<שלומית אבינח: אני אומרת את זה לפרוטוקול, כי כל הזמן כשאנחנו פונים אליכם המשרד מעכב את התשובות והתשובות מגיעות ממש באיחור.

<שלומית אבינח: לפרוטוקול אני אומרת את זה, ממש באיחור.

<שלומית אבינח: המענה של השב"ס הגיע היום בשעה 12, כשהישיבה בשתיים.

<עליזה יעקובי: למענה הזה נדרשה הרבה מאוד עבודה.

<שלומית אבינח: מתי אתם הגשתם את זה?

<שלומית אבינח: אתם לא צריכים לדווח לוועדה, אבל אני מאמינה שלא הגשתם את זה היום ב-12, כשהישיבה בשתיים.

<שלומית אבינח: כל הפניות הפרטניות של האסירים, לוקח המון זמן.

ישראל אייכלר: טוב, אנחנו גם נעזור לשב"ס, לא רק למשפחות.

ישראל אייכלר: אנחנו נפנה למשרד המשטרה, נודיע לו שאנחנו מתכוונים לפנות לשב"ס ישירות במקביל אליו, אנחנו לא כפופים להוראות השר לבטחון פנים, עם כל הכבוד לו.

ישראל אייכלר: היות שהמנהלת אמרה את זה לפרוטוקול אני גם אגיד לפרוטוקול, שהיות שהוועדה לפניות הציבור פונה לדואר, פונה ללשכות רישום אוכלוסין, פונה לביטוח הלאומי, במקביל למה שאנחנו פונים לשר, אני לא צריך לפנות לחיים כץ, שר הרווחה, על כל סניף ביטוח לאומי שיש בעיה שם בכרמיאל.

ישראל אייכלר: אנחנו שולחים מכתב לביטוח לאומי, אני יכול לשלוח העתק לשר לבטחון פנים.

ישראל אייכלר: אותו דבר לגבי שב"ס.

ישראל אייכלר: אגב גם לצבא, אנחנו שולחים ללשכת שר הביטחון ואנחנו פונים גם לצבא.

<מינדי בוקשפן: למה אין - - - שאנשים יידעו.

<מינדי בוקשפן: אנשים לא יודעים.

<מינדי בוקשפן: אני בתור מנהלת עמותה, שיש לי הרבה משפחות, אני לא יודעת את כל הדברים האלה.

<עליזה יעקובי: אבל גם המשפחות יכולות לפנות ישירות אלינו והם פונים ישירות אלינו.

<שלומית אבינח: איך הן פונות?

<עליזה יעקובי: למשרד.

<עליזה יעקובי: הטלפונים שלנו - - -

ישראל אייכלר: את מכירה את המשרד הזה של פניות הציבור?

<קטי פרי: הטלפונים שלנו מפורסמים גם באתר - - -

<עליזה יעקובי: את לא מכירה את הטלפונים של תלונות הציבור?

<מינדי בוקשפן: לא.

<עליזה יעקובי: אז אני אתן לך, בשמחה, את המספר, אפשר להתקשר.

<עליזה יעקובי: בזמן אמיתי אנחנו עונים ואנחנו מטפלים.

<עליזה יעקובי: והרעיון של תיבות לגבי תלונות של משפחות הוא רעיון.

<עליזה יעקובי: אני אחשוב על זה.

<מינדי בוקשפן: זה גם לתת מחמאות וגם ל - - -

<שלומית אבינח: אבל למה שלא תיתלו שילוט?

ישראל אייכלר: היא אומרת שזה מפורסם.

<יוחנן בוקשפן: זה לא מפורסם, הטלפון הזה לא מפורסם.

ישראל אייכלר: לא משנה, לכם כעמותה ולכם כמשפחות, אתם יכולים ליצור קשר ישיר.

ישראל אייכלר: אתם לא צריכים לפנות דרך לשכת השר.

ישראל אייכלר: אני חייב לסיים את הישיבה אז אני רוצה לסכם.

ישראל אייכלר: קודם כל אני מודה לכל אלה שבאו, אני מודה לנציבות שירות בתי הסוהר, גם על התשובות הענייניות.

ישראל אייכלר: אני רוצה לבקש כמה דברים לסיכום הדיון.

ישראל אייכלר: אל"ף, לאפשר מגע בין הורים לילדים גם במעשיהו, ואם יש מקרים של העברת דברים צריך לטפל באופן נקודתי ולא בענישה קולקטיבית.

ישראל אייכלר: ולא רק במעשיהו, אלא בכל מקום.

ישראל אייכלר: תיאום ביקורים.

ישראל אייכלר: צריך לאפשר מענה מהיר בטלפון לתיאום.

ישראל אייכלר: הוועדה רשמה את הודעת הממונה על פניות הציבור לבדוק ולעקוב אחרי המענים שניתנים במערכת הטלפון תב"ל, שיהיו זמינים כמה שאפשר.

ישראל אייכלר: אני מציין בסיכום שנדמה לי שיש חוק של שלוש או שש דקות, מה שעשינו בוועדת הכלכלה, שחייבים להשיב, אפילו חברות פרטיות, ודאי גורמים ציבוריים.

ישראל אייכלר: מחירי הטלפונים.

ישראל אייכלר: לא העלינו את זה פה, אבל שמענו המון מאסירים, היום אפשר לקבל טלפון ב-29 שקל בחודש לכל אזרח, שם יש הסכם בין שב"ס לאיזה חברה שזה עולה לאסיר - - -

<מיכאל מחפוד: שחף.

ישראל אייכלר: שחף, שעולה לאסיר ולמשפחות הון עתק יחסית לאסירים השיחות האלה.

ישראל אייכלר: אתם צריכים לארגן מחדש, זה הסכם רב שנתי שיש עם שחף, צריך לבדוק את זה.

<מיכאל מחפוד: אנחנו ישבנו פה בוועדה כששחף החליטו להיכנס ו - - -

ישראל אייכלר: אני זוכר את הוויכוח, היית אז בוועדת הפנים.

<מיכאל מחפוד: הם הבטיחו שהם הולכים לתת מחיר - - -

ישראל אייכלר: הם הוזלו לעומת העבר, אבל הם עדיין יקרים מאוד לעומת השוק.

<יוחנן בוקשפן: ויש תקשורת חופשית, למה זה לא חל על - - -

ישראל אייכלר: אנחנו באמצע הסיכום, אני מבקש לסיים.

ישראל אייכלר: ברימונים ב' יש שישה אגפים ואנחנו ביקשנו לאפשר לאנשים לחכות בשרוול ולהתקין את המתקנים הנדרשים כדי לאפשר להם לחכות לא בשמש ולא בקור.

ישראל אייכלר: במעשיהו יש חדר המתנה קטן וצפוף, אנחנו נבקש שייתנו חדר המתנה גדול יותר וממוזג.

<מיכאל מחפוד: בכלא דרום יש בעיה.

<מיכאל מחפוד: זה מדבר.

ישראל אייכלר: בכלא דרום, בדקל, גם בדקל המתנה בחוץ, גם שם צריך לאפשר המתנה בפנים.

ישראל אייכלר: זה כל הרעיון.

ישראל אייכלר: או על ידי בינוי או על ידי שינוי המערכת שם.

ישראל אייכלר: ואנחנו רוצים לציין את הודעת השב"ס שאפשר לפנות אליהם ישירות, לפניות הציבור של שירות בתי הסוהר, מי שממונה על זה היא הגב' עליזה יעקובי, שתטפל בבעיות האלה.

ישראל אייכלר: אפשר לפנות גם לוועדה ואנחנו נעביר את הפניות.

ישראל אייכלר: לפי מה ששמענו מהשב"ס אין שום בעיה לאסיר, לכל אסיר מותר וצריך, ודאי בני המשפחות, להתלונן על כל דבר שאיננו בסדר והוא יטופל בלי חס וחלילה להעניש אותו או להתנכל לו בגלל התלונה.

ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לכם שהייתם ותודה רבה.