ועדת הכנסת, כנסת 20, פרוטוקול מספר 139, 2016-06-29 09:00

יואב קיש: בוקר טוב, אני פותח את הדיון.

יואב קיש: אנחנו ממשיכים עם הדיון על נוסח הצעת חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת, עם השינויים שעלו.

יואב קיש: אני רוצה להגיד כמה מילים כרקע, למרות ששלחנו את זה במייל.

יואב קיש: אני רוצה לעדכן מדוע ביטלנו את הדיון ביום שני, מדוע אני ממשיך עם הדיון היום ומה יהיה סדר לוחות הזמנים.

יואב קיש: בעקבות הדיון הראשון שהיה פה, ואני חושב שגם בעקבות התפיסה הבסיסית שלי שאומרת שיש דברים שבבית הזה צריך, לפחות, לעשות את המרב בשביל להגיע להסכמות בנושאים שנוגעים לכל הבית, לא הרגשתי שנכון להביא את כקואליציה-אופוזיציה, במיוחד כשזה נושא עקרוני.

יואב קיש: אני לא חושב שהנושא של קואליציה-אופוזיציה צריך לבוא לידי ביטוי בהצעת החוק.

יואב קיש: אני הולך למאמץ כן ואמיתי לשנות מספר סעיפים שהוגדרו כבעייתיים - לפחות כך היה בדיון הקודם - ולהגיע לנוסח מוסכם.

יואב קיש: אם נצליח לעשות את זה, כמובן תוך כדי שמירה על המהות, כי אני חושב שבמהות אין חילוקי דעות – אז זה המהלך שאני מתחיל להוביל.

יואב קיש: אני יכול להגיד, למשל, שיש סעיף שעורר פה הרבה מאוד אנטגוניזם - סעיף הביזוי.

יואב קיש: כמו שאמרתי בדיון הקודם, אני לא חושב שמישהו מחברי הכנסת חושב שראוי שערוץ הכנסת יבזה את הכנסת, אבל המילה "ביזוי" עוררה המון התנגדות בגלל החשש לפגיעה בחופש העיתונאי.

יואב קיש: לכן אני כבר אומר לכם שבנוסח הבא המילה "ביזוי" לא תהיה, אבל יהיה סעיף שבפירוש יגדיר את מה שאנחנו רואים ככבוד הכנסת והחופש העיתונאי יחד.

יואב קיש: אנחנו עובדים על הדבר הזה, זה יקח עוד קצת זמן, וכשהדבר הזה יהיה מוכן נציג אותו ואליו נתייחס.

יואב קיש: סעיף נוסף שאנחנו באמצע עבודה של הבהרות והתייחסות אליו זה סעיף המשדרים המוספים.

יואב קיש: אין לנו שום כוונה לסתום פיות, ואם מישהו חשש לדבר כזה, אז הכוונה שלנו היא לנסח את זה בצורה כזו שלא יהיה חשש כזה.

יואב קיש: נושא נוסף, ובגלל זה ביקשתי גם את הדיון היום, זה לגבי ההוספה של חברי מועצה למועצת הכבלים והלוויין.

יואב קיש: נשמע את דעתה של היושבת ראש ונתייחס לזה.

יואב קיש: גם זה משהו שאנחנו בוחנים מחדש.

יואב קיש: אני עוד לא יודע להגיד לכם לאן זה ילך, אם יהיה שינוי או לא יהיה שינוי, אבל זה נושא שאנחנו בפירוש בוחנים.

יואב קיש: לכן החלטתי לקיים את הדיון היום.

יואב קיש: נתחיל אותו עם סקירה על השוואה של כנסת או טלוויזיה – איך שרוצים לקרוא לזה - בבתי פרלמנט אחרים, לשמוע איך זה מתנהל בעולם.

יואב קיש: אני חושב שהמידע הזה מעניין וחשוב, ונשמע אותו בוועדה.

יואב קיש: לאחר מכן, יש אתנו את ד"ר יפעת בן חי שגב, שהיא יושבת ראש המועצה לכבלים ולוויין, ונשמע את התייחסותה.

יואב קיש: לאחר שנשמע את הדוברים האלה נפתח את הדיון גם לחברי הכנסת וגם לעוד נציגי ציבור שרוצים להעביר את הערותיהם.

יואב קיש: אין בכוונתי ללכת להצבעות ולהקראת נוסח היום.

יואב קיש: מבחינתי, המפגש הזה ימצה את קבלת הדעות ושמיעת התייחסויות הציבור.

יואב קיש: לאחר שנשלים את זה נלך לדיון הבא.

יואב קיש: במידה שנצליח – זה יהיה מוסכם; אם זה לא יהיה מוסכם - אז מה שאני חושב כראוי וממצה לאחר התיקונים ששמעתי, נלך להקראה וחקיקה כי לוחות הזמנים לוחצים.

יואב קיש: יש לנו מכרז, יש דד-ליין, זה לא שאפשר להמשיך עם הדבר זה לנצח – גם להאריך את זה לאן שזה הוארך כבר עכשיו, נדמה לי שזה פברואר 2017 - - -

<דודו קובסניאנו: 1 במאי.

יואב קיש: 1 במאי.

יואב קיש: אנחנו באמת צריכים במושב הזה כבר להכין את החוק ולהעלות אותו, בוודאי לקריאה ראשונה, ואם נצליח לשניה ושלישית זה יהיה הישג מאוד יפה.

יואב קיש: אם לא – יכול להיות שבתחילת המושב הבא זה יסתיים.

יואב קיש: אבל נעשה את המאמצים הנדרשים.

יואב קיש: אז נתחיל עם הסקירה.

יואב קיש: זה המחקר של הממ"מ בנושא ערוצי כנסת בפרלמנטים זרים.

יואב קיש: בבקשה.

<שרה צוובנר: שמי שרה צוובנר, אני ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

<שרה צוובנר: לידי יושבת עורכת הדין דינה צדוק, תחום מחקר משפטי משווה מהלשכה המשפטית של הכנסת.

<שרה צוובנר: כתבנו יחד שני מסמכים במאי 2015.

<שרה צוובנר: המסמך הראשון הוא לעניין הסדרת שידורי טלוויזיה מהפרלמנט.

<שרה צוובנר: זו סקירה משווה בה בדקנו מודלים שונים להסדרת שידורי הטלוויזיה.

<שרה צוובנר: בדקנו את צרפת, קנדה, ארצות-הברית, אירלנד, דנמרק, אוסטרליה ופינלנד, בנושא המודלים השונים שמתקיימים שם לגבי שידורים פרלמנטריים.

<שרה צוובנר: המדינות שבדקנו מאוד מעניינות, הפתיע גם אותנו מה קורה במדינות האלה.

<שרה צוובנר: המסמכים נשלחו אליכם והם גם מונחים על השולחן.

<שרה צוובנר: אפשר לקרוא אותנו.

<שרה צוובנר: המסמך השני שכתבנו מתמקד יותר בתכני השידורים.

<שרה צוובנר: בתכני השידורים בדקנו שני דברים מרכזיים: אחד, בדקנו האם מצולמות כל הוועדות, שזה צעד שכבר ננקט פה בכנסת; הדבר השני שבדקנו הוא מה שאתם קוראים לו שידורים מוספים ואנחנו קראנו לו תוכניות מקור.

<שרה צוובנר: אלה התוכניות שהן מעבר לצילום הוועדות והמליאה, מה שבמדינות אחרות נהוג לקרוא לפעמים פרוטוקול מצולם.

<שרה צוובנר: בדקנו איפה זה קיים וראינו שיש מדינות שבהן יש שידורים מוספים – צרפת, אירלנד, יוון, ספרד, פורטוגל - ברמה זו או אחרת.

<שרה צוובנר: לפעמים זה תופס נפח גדול של השידורים, לפעמים נפח קצת יותר קטן.

יואב קיש: בחנתם גם את אחוזי הצפייה באותם ערוצים?

<שרה צוובנר: לא, לא בדקנו את אחוזי הצפייה.

יואב קיש: כי בסופו של דבר, לפחות מבחינת חברי הכנסת והגישה פה, אנחנו רוצים ערוץ שיהיה לו עניין, שיביא ציבור.

יואב קיש: זה חלק מהיכולת להשוות בין המודלים השונים.

יואב קיש: הייתי שמח שתציעו לנו - - -

מיקי רוזנטל: זה נתון מלפני עשור.

מיקי רוזנטל: לא משנה, אני לא חושב שזה השתנה.

יואב קיש: בכל מקרה, אני מבקש שתשלימו את נתוני הצפייה ותשלחו לנו.

יואב קיש: נעשה פה דיון, נבין את הערוצים.

יואב קיש: אז יכול להיות שיהיה ערוץ אחד שייראה לנו מאוד מעניין אבל מצד שני אף אחד לא רואה אותו, אז גם לזה יש משמעות.

<שרה צוובנר: רק אציין שברוב המדינות שעליהן קראנו ובהן התמקדנו מדברים על אחוזי צפייה נמוכים יחסית לערוצים מסחריים.

מיקי רוזנטל: בכל המדינות שבדקנו לפני עשור היה פחות מ-1%.

מיקי רוזנטל: בכולן.

יואב קיש: אני לא יודע מה השתנה בעשור - - -

מיקי רוזנטל: זה הרבה מאוד צופים, זה יכול להגיע למאות אלפי צופים שבמדינות מסוימות זה 1%.

מיקי רוזנטל: הנתונים אצלנו ידועים.

חי שגב: בהקשר של המדידה, למיטב ידיעתי, מרבית הפרלמנטים בעולם מבססים פעילות מאוד ענפה של שידורים באינטרנט.

חי שגב: באמצע שנת 2016 שאנחנו נמצאים בה, אין עדיין מדידה מסודרת של צפייה בשידורים באינטרנט.

חי שגב: זה נעלם מאוד גדול ומשמעותי מאוד מאוד שחסר.

יואב קיש: אנחנו מדברים על הערוץ עצמו כרגע.

עבדאללה אבו מערוף: סליחה, יש לי הערה.

עבדאללה אבו מערוף: אני מבין השוואה, דמוקרטיה, פרסום, טלוויזיה והכול, אבל חושב שעדיף להתרכז במה שאנחנו רוצים, מה שמתאים לנו.

יואב קיש: אבל כחלק מהעניין הזה, אני רוצה לשמוע - - -

עבדאללה אבו מערוף: לכן אני חושב שהחלק הזה, המעניין, לא כל כך אקטואלי לנו – לארץ ישראל, לאזרחים ולכל המורכבות שישנה.

עבדאללה אבו מערוף: לכן להתרכז, להשוות ולעשות חוק שמשווים עם ארצות אחרות, אני חושב שזה לא יהיה אובייקטיבי, לא יהיה נכון.

יואב קיש: אני מקבל את ההסתייגות, אבל אני עדיין לא חושב שזו לא טעות לשמוע מה קורה בעולם - - -

עבדאללה אבו מערוף: אני לא אומר שזאת טעות, אני אומר לא להתרכז - - - נכון, אפשר - - -

יואב קיש: להבין, ואחרי זה להשליך את זה למורכבות הישראלית.

יואב קיש: ברור.

מיקי רוזנטל: אם באמת רוצים לדעת את החשיפה של ערוץ הכנסת שלנו, צריך לעשות את זה באמצעות סקר חשיפה, שלא עולה הרבה מאוד כסף.

יואב קיש: את הרייטינג?

מיקי רוזנטל: לא, הרייטינג הוא לא החשיפה, ואני רוצה להסביר את זה.

מיקי רוזנטל: יש, כאמור, שידורים באינטרנט, יש שידורים חוזרים, יש שידורים של חלק מהתוכניות בערוץ 2 וכו', ואם אתה רוצה לדעת באופן משמעותי כמה קהל נחשף לזה, אפשר לעשות את זה באמצעות סקר חשיפה, שלא עולה הרבה מאוד כסף והכנסת יכולה לאפשר לעצמה את הדבר הזה ובאמת לראות כמה אנשים נחשפים לערוץ הכנסת.

מיקי רוזנטל: זה מהותי מאוד.

יואב קיש: כמה זמן לוקח להכין כזה סקר?

מיקי רוזנטל: מעט מאוד.

מיקי רוזנטל: שבוע.

יואב קיש: נבחן אחרי זה את המשמעות של הדבר הזה ונראה אם עושים את זה.

יואב קיש: בבקשה, תתחילי.

<שרה צוובנר: מה שרציתי להעיר, למרות שאין לנו את נתוני הצפייה בערוצים האלה, אנחנו יודעים שבחלק מהמדינות הערוצים האלה מוכרים וידועים.

<שרה צוובנר: בצרפת - La Chaine Parlementaire, LCP; בארצות-הברית – C-SPAN; בקנדה – CPAC.

<שרה צוובנר: אלה ערוצים שגם אנחנו שמענו עליהם, אז גם אם הנתונים נמוכים יותר, אלה ערוצים מוכרים וידועים בארצות אחרות.

<שרה צוובנר: הדבר השני שבדקנו, חוץ מתכני השידור, זה הנחיות צילום.

<שרה צוובנר: גילינו שבמדינות מסוימות יש הנחיות צילום איך לצלם – האם להתמקד בדובר, האם לצלם הפרות סדר, האם המצלמה יכולה לזוז ברגע שיש הפרת סדר או צריכה להישאר להתמקד בדובר.

<שרה צוובנר: מצאנו הנחיות צילום באירלנד, אוסטרליה, קנדה, בריטניה, ניו-זילנד וגרמניה, שלא מעט מדינות, וגם פירטנו את הנחיות הצילום האלה.

מיקי רוזנטל: מאיזה שנים?

<שרה צוובנר: הנחיות הצילום עדיין מעודכנות נכון למאי 2015.

מיקי רוזנטל: קצב השינויים בתקשורת הוא דרמטי.

מיקי רוזנטל: למשל, קרה מקרה שמספר את כל הסיפור הזה בפרלמנט האמריקני בשבוע שעבר.

מיקי רוזנטל: החליטו לסגור את המצלמות כי חלק מהאנשים - - -

יואב קיש: ישנים שם.

מיקי רוזנטל: בדיוק, התיישבו על הרצפה ועשו הפגנה.

מיקי רוזנטל: אבל הכול שודר.

מיקי רוזנטל: היום אין מנוס.

מיקי רוזנטל: אתמול הטורקים אסרו על צוותים עיתונאים להיכנס לשדה התעופה ולצלם, ומואב ורדי היה שם ושידור את זה דרך הפייסבוק, שזה נכנס לערוץ ושודר.

מיקי רוזנטל: נאמר שההחלטה לשדר את הדובר הגיונית והיא התקבלה לפי חמש או שבע שנים.

מיקי רוזנטל: היום להחלטה הזאת יש מעט משמעות.

מיקי רוזנטל: למשל, אם נחליט פה, בטעות, להתרכז רק בדובר או לשדר רק לדובר, ברור שחברי כנסת ישלפו את הפלאפון שלהם, יצלמו את זה וזה ישודר בכל מקום.

מיקי רוזנטל: אז צריך לחשוב גם על הדבר הזה.

מיקי רוזנטל: לכן אני שואל אותך מתי התקבלו ההחלטות האלה.

יואב קיש: היא מציגה תמונת מצב כרגע.

מיקי רוזנטל: למה אני שואל ממתי?

מיקי רוזנטל: כי אם זה התקבל בשנה האחרונה, זה הבדל מהותי מאשר אם זה התקבל לפני חמש שנים כי, כאמור, המציאות השתנתה.

מיקי רוזנטל: הטכנולוגיות משתנות ולפעמים אתה מנסה לעצור משהו שכבר מזמן ברח מהאורווה.

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: בואו נשמע.

<שרה צוובנר: זה נכון מאוד.

<שרה צוובנר: באירלנד זה ערוץ חדש והנחיות הצילום לא התקבלו לפני הרבה זמן.

<שרה צוובנר: בשאר המדינות שמניתי אמנם הנחיות הצילום התקבלו לפני הרבה זמן, אבל היו שינויים – גם בקנדה היו שינויים, גם בבריטניה היו שינויים - ועדיין נשארו הנחיות צילום מאוד ברורות לגבי מה מותר ומה אסור לצלם.

<שרה צוובנר: לגבי מה שאמרת – העידן הטכנולוגי החדש – חשוב לציין את מה שקרה בארצות-הברית כדי שלא יהיו אי-דיוקים.

<שרה צוובנר: מה שקרה בארצות-הברית זה שפול ראיין, יושב-ראש הבית, החליט לנעול את הישיבה.

<שרה צוובנר: בארצות-הברית, ברגע שנועלים את הישיבה המצלמות כבות.

<שרה צוובנר: מי שמצלם בארצות-הברית, כמו גם בהרבה מדינות בעולם, תופתעו לשמוע, זה לא SPAN-C, זה לא CPAC, זה לא BBC.

<שרה צוובנר: מי שמצלם בכל המדינות זה הפרלמנט, בצורה זו או אחרת.

<דינה צדוק: עובדי הבית.

יואב קיש: הבית שולט על המצלמות.

<דינה צדוק: עובדים שכירים של הפרלמנט.

<שרה צוובנר: כלומר, בארצות-הברית, בקנדה, באוסטרליה מדובר על יחידות בתוך הפרלמנט.

<שרה צוובנר: כמו שיש פה ארכיון ומרכז מחקר ומידע, יש שם - - -

<דינה צדוק: יחידה מנהלית, יחידת שידורים.

<שרה צוובנר: יחידת שידורים, broadcasting, סטודיו ועובדי הפרלמנט עובדים ביחידות האלה.

<שרה צוובנר: ברגע שפול ראיין נעל את הישיבה, המצלמות כבו בצורה אוטומטית.

<שרה צוובנר: לא נאמר שום דבר, לא התקבלה איזושהי הוראה.

<שרה צוובנר: היחידה הזאת, שבארצות-הברית היא יחידה של הפרלמנט, הפסיקה לצלם.

יואב קיש: אז מה הסמכות של הערוץ?

יואב קיש: איפה ההפרדה?

יואב קיש: התפעול של המצלמות בתוך הפרלמנט שייך לפרלמנט והערוץ עצמו הוא זה שיש לו אולפן והוא עושה עריכה ותוכן?

<שרה צוובנר: אתן את הדוגמה של ארצות-הברית, כי יש מודלים שונים שאפשר לעבור עליהם.

<שרה צוובנר: בארצות-הברית SPAN-C מקבל פיד - אות שידור - מהפרלמנט.

<שרה צוובנר: זה לא רק SPAN-C , זה יכול להיות ערוצים אחרים, פשוט SPAN-C שם לו כמטרה, כשירות לציבור, לשדר את הצילומים מהפרלמנט.

<שרה צוובנר: הוא מקבל את אות השידור הזה והוא משדר אתו.

יואב קיש: ומה המודל הכלכלי שלו?

יואב קיש: יש לו פרסומות?

<שרה צוובנר: זה ערוץ של כבלים ולוויין, ערוץ פרטי שעובד בצורה פרטית לגמרי.

<זיו מאור: זו עמותה שמתפרנסת מהאגרות שמשולמות על-ידי חברות הכבלים השונות – ספציפית לגבי SPAN-C.

יואב קיש: אז אין שם פרסומות.

<שרה צוובנר: ללא מימון של הפרלמנט או של כספי ציבור.

<שרה צוובנר: אותו דבר בקנדה – CPAC מקבלת צילומים מהפרלמנט ומשדרת אותם, מעבירה אותם - - -

יואב קיש: בגלל שיש מספיק דרישה ותקציב מהכבלים או מהלוויין אז אין מימון של הפרלמנט לאותו ערוץ?

<שרה צוובנר: נכון.

מיקי רוזנטל: אבל גם אין בו שום תוכניות.

מיקי רוזנטל: יש שם רק שידורים מהפרלמנט.

<דינה צדוק: לא, ממש לא.

<דינה צדוק: SPAN-C ו-CPAC ממש לא.

<שרה צוובנר: גם בקנדה וגם בארצות-הברית יש שידורים מוספים רציניים.

<שרה צוובנר: אפשר לראות את הערוצים האלה.

יואב קיש: עיתונאיים?

יואב קיש: עם ערך מוסף עיתונאי?

<דינה צדוק: כן כן, כמו ערוץ הכנסת ויותר.

<שרה צוובנר: ראיונות, פאנלים - - -

יואב קיש: וכל זה רק מהתקציב שהם מוכרים לכבלים וללוויין?

יואב קיש: טוב.

מיקי רוזנטל: כדי שנהיה מדויקים, בגלל שאני מכיר את הנושא לפרטי פרטים; בית הנבחרים האמריקני לא משלם אגורה, זה נכון.

יואב קיש: אבל הוא מפעיל את הצלמים.

מיקי רוזנטל: הוא משלם עבור הצוותים שהוא מפעיל, ברור.

יואב קיש: את הפיד הוא מספק.

מיקי רוזנטל: הוא מספק את הפיד.

מיקי רוזנטל: לגבי התוכניות נוספות - הן ממומנות על-ידי דמי השימוש של מנויי הכבלים.

מיקי רוזנטל: זאת השורה התחתונה.

מיקי רוזנטל: מפה אפשר היה להבין כאילו זה לא עולה כסף ואף אחד לא משלם על זה וזה בהתנדבות.

מיקי רוזנטל: לא נכון, מישהו משלם את זה.

מיקי רוזנטל: רציתי רק לתקן את העניין הזה, כי אפשר היה להבין מכאן שזה לא כך.

יואב קיש: ברור.

<זיו מאור: אני מהאגודה לזכות הציבור לדעת.

<זיו מאור: SPAN-C באופן ספציפי הוא non profit.

<זיו מאור: התמלוגים שמועברים אליו מרשתות הכבלים מוגדרים כתרומות.

<זיו מאור: הוא נמצא בבעלות, בתור עמותה, של כמה מרשתות הכבלים.

<זיו מאור: זה לגבי המודל הספציפי שלו.

<זיו מאור: לגבי התוכן, מה שמוגדר שם כשידורים מוספים מוגדר על-ידי SPAN-C עצמו כ-soft news.

<זיו מאור: מינון הפרשנות שמופיע שם נמוך משמעותית ממה שאנחנו רואים בערוץ הכנסת.

<זיו מאור: אלה שתי ההערות שרציתי להוסיף.

יואב קיש: תודה.

<שרה צוובנר: רק אציין עוד שני מודלים שהם מעניינים – צרפת ואירלנד.

<שרה צוובנר: בצרפת יש חברת שידורים שהיא בבעלות הפרלמנט.

<שרה צוובנר: אנחנו מדברים על LCP, והחברה הזאת משדרת שידורים מוספים.

<שרה צוובנר: קצת נדבר אחרי זה על שני הדברים שמעניינים אתכם – גם הנושא של כבוד הפרלמנט, איפה מצאנו אותו, באילו מדינות ואיך בדיוק הוא מוגדר - וגם לעניין שיתוף הפעולה של חברי הפרלמנט.

<שרה צוובנר: בצרפת זה מאוד בולט כי חברי הפרלמנט נמצאים בדירקטוריון של החברה הזאת, שנמצאת בבעלות הפרלמנט.

יואב קיש: אז איך הם פותרים ניגודי אינטרסים בסיטואציה הזו?

<אתי בנדלר: שיתוף ברגולציה, בפיקוח.

<שרה צוובנר: יש בתוך התקנונים של חברות השידור האלה עניין של עצמאות העריכה, העצמאות שניתנת למנהל השידורים לעשות את מה שהוא צריך לעשות.

יואב קיש: אבל הבוסים שלו הם חברי הכנסת.

<דינה צדוק: לגמרי.

יואב קיש: אז אפשר לכתוב עד מחר - - -

<דינה צדוק: נכון.

<דינה צדוק: יש שם ייצוג לכל הסיעות, אבל זה גוף שמורכב מחברי הפרלמנט.

<אתי בנדלר: וזה אחרי רפורמה בנושא.

<אתי בנדלר: כדאי שתזכירי שבצרפת נעשתה רפורמה בנושא הזה.

<שרה צוובנר: רפורמה מאוד גדולה בשידורים.

<שרה צוובנר: מצב מאוד דומה גם באירלנד, שם יש מיקור חוץ לחברת הפקה וחברת שידורים.

<שרה צוובנר: הפרלמנט קבע מועצת עורכים שמורכבת מחברי פרלמנט ויושבת שם, בחברת השידורים.

יואב קיש: הם לא ברגולטור של הטלוויזיה הכללית או כל התקשורת, יש להם רגולטור נפרד שהוא הבית עצמו.

<שרה צוובנר: נכון.

<דינה צדוק: לא בהכרח.

מיקי רוזנטל: אני אומר לך, זו מסקנה לא נכונה.

מיקי רוזנטל: אם אומרים לך שכן – זה לא נכון.

יואב קיש: אז בוא ניתן להם לענות.

<דינה צדוק: הם כפופים גם לרגולטור חיצוני, שאחראי על הרגולציה של כל שידורי הטלוויזיה.

<דינה צדוק: אבל הניהול היומיומי נעשה עם מעורבות של הפרלמנט.

מיקי רוזנטל: גם אצלנו יש ועדת תיאום מטעם הפרלמנט שמדברת עם מועצת הכבלים, אבל מועצת הכבלים היא הרגולטור.

מיקי רוזנטל: זה די דומה בסופו של דבר.

<שרה צוובנר: אני רוצה לציין שני דברים נוספים לפני שדינה תדבר גם על הנושא של הביזוי ועל מועצת העורכים.

<שרה צוובנר: אחד, כמו שחבר הכנסת רוזנטל אמר, זה סקירה משווה שאפשר לקחת ממנה מה שרוצים.

<שרה צוובנר: כמובן שהדברים מונחים בפניכם ואפשר לבחור מה לעשות.

<שרה צוובנר: הדבר השני, שהוא נכון לגבי כל סקירה משווה, זה ההבדלים התרבותיים והפוליטיים הגדולים שיש, כמו שנאמר פה, בינינו לבין מדינות אחרות.

<שרה צוובנר: זה נכון גם לגבי הניסוח – אם כתוב "איזון", אם כתוב "כבוד", אם כתוב "הוגן".

<שרה צוובנר: יש פרלמנטים שפשוט לא צריך לכתוב שום דבר כי it isn't done - לא עושים את זה, ויש פרלמנטים שראו לנכון לציין בדיוק מה מותר לעשות ומה אסור לעשות, וצריך לקחת את זה בחשבון.

יואב קיש: אז עכשיו אתם נותנים לנו סקירה על הנושא של מגבלות השידור?

<שרה צוובנר: כן.

יואב קיש: האם המודל הזה, שבו בית הנבחרים משלם על הערוץ, ראיתם אותו במקומות נוספים?

<שרה צוובנר: כן.

<שרה צוובנר: כמו שאמרתי, בצרפת החברה היא בבעלות הפרלמנט.

<שרה צוובנר: הפרלמנט משלם, מממן באופן מלא.

יואב קיש: התקציב מוגדר?

יואב קיש: איך זה עובד שם ברמה הזו?

<שרה צוובנר: לא נכנסנו בדיוק איך מוגדר, אבל החברה הזאת היא במימון מלא של הפרלמנט.

מיקי רוזנטל: אני יכול להגיד, אם לא בדקתם את זה, שמופעלים בערך 30 ערוצי פרלמנט בעולם, זאת התמונה הכללית.

מיקי רוזנטל: רובם המוחלט ממומן על-ידי הפרלמנט.

מיקי רוזנטל: בתוך המימון יש כל מיני דברים – יש כאלה שהפרלמנט מממן רק חלק מהעבודה וחלק מהעניינים לא, אבל בעיקרון זה משולם מכספי הפרלמנט.

יואב קיש: זה המודל הנפוץ.

מיקי רוזנטל: זה המודל הכי נפוץ, כן.

<דינה צדוק: כמה דברים שחשבנו שיעניינו את הוועדה בעניין הוראות של מה שקראתם "סעיף הביזוי" – הוראות שמדברות על תוכן השידורים והאם יש איזושהי חובה לשמור על כבוד הפרלמנט.

<דינה צדוק: בכמה מדינות שבדקנו אין שום סעיף כזה.

<דינה צדוק: יש הוראות שהסיקור צריך להיות מקיף, הוגן, מאוזן, מדויק.

<דינה צדוק: ראינו את זה בגרמניה ובאוסטרליה, למשל.

<דינה צדוק: בבריטניה היתה פעם הוראה בהנחיות הצילום, שבמאי הטלוויזיה חייב לקחת בחשבון את כבוד הבית, וברפורמה שהם עשו בכללים ב-2012 הם שינו את זה לכך שהוא חייב לשמור על ה-integrity של הבית.

<דינה צדוק: במקום dignity יש integrity – תקראו לזה יושרה אולי.

<דינה צדוק: זו איזושהי מילה מאוד בריטית, ושכל אחד יפרש אותה כמו שהוא רואה לנכון.

<דינה צדוק: בארצות-הברית, כמו ששרה אמרה, הצילום נעשה על-ידי יחידה של הבית ולכן אין שם הנחיות צילום מאוד מפורטות, כי אלה שכירים של הפרלמנט.

יואב קיש: אפשר להגיד להם מה לצלם.

<דינה צדוק: בדיוק.

<דינה צדוק: אבל בוועדות יש הוראות אחרות, כי בוועדות, אם הן פתוחות לציבור – ולא כל הוועדות בארצות-הברית פתוחות לציבור – כל כלי תקשורת שמקבל את האישור של הפרלמנט יכול להיכנס ולצלם שם.

<דינה צדוק: ההוראות בתקנות שמדברות על צילום בוועדות אומרות שהמטרה היא ליצור אמצעים שמותאמים לסטנדרטים מקובלים של כבוד ונימוס – dignity, propriety and decorum – שיאפשרו כיסוי וצילום של הבית למטרות של חינוך הציבור, שקיפות וכל הדברים האלה.

<דינה צדוק: מעניין לראות שככל שלבית יש פחות שליטה על מי מצלם ומה מצלמים הם יותר מכתיבים מה צריך להיות בצילום.

<שרה צוובנר: רק אציין ש- SPAN-C מבקשים כבר כמה שנים טובות לצלם בתוך המליאה, ושוב ושוב מקבלים תשובה שלילית מהקונגרס האמריקני.

<שרה צוובנר: זה פשוט בתור קוריוז.

רועי פולקמן: באנגלית יש פשוט יותר מילים לנימוס.

<דינה צדוק: גם אצלנו יש.

<דינה צדוק: גם בקנדה יש הוראות והנחיות צילום: שהבמאי צריך להבטיח שמירה על כבוד הולם במהלך כל השידור.

<דינה צדוק: יש מדינות, כמו אירלנד וניו-זילנד, שלא מדברות ספציפית על כבוד הבית, אבל הן מדברות על שימוש בפיד שמקבלים מהפרלמנט, שאסור לעשות בזה שימוש לתוכניות בידור וסאטירה, אסור להשתמש בזה ללעג ולהשמצה.

<דינה צדוק: אם אתם רוצים, אני יכולה לפרט יותר לגבי כל מה שאמרנו לגבי הגופים שמפקחים על התכנים שמשודרים.

<דינה צדוק: למשל, מועצת העורכים בפינלנד, שמורכבת מחברי פרלמנט – שזה יו"ר בית הנבחרים, יו"ר הסנאט וחמישה חברים משני הבתים שמייצגים את הממשלה ואת האופוזיציה - אחראית על קביעת התכנים של השידור.

יואב קיש: ישירות?

<דינה צדוק: כן.

<דינה צדוק: יש מנהל - - -

יואב קיש: ממתי החוק הזה?

<דינה צדוק: זה ערוץ חדש יחסית, שהוקם סביב 2010.

<דינה צדוק: סוג של נשיאות.

<דינה צדוק: יש מנהל שידורים שהוא עובד הפרלמנט, הוא אחראי על התפעול היומיומי, יצירת לוח שידורים, והוא מביא את לוח השידורים לאישור מועצת העורכים.

<דינה צדוק: בצרפת יש מצב דומה.

<דינה צדוק: המבנה המשפטי טיפה שונה, אבל בסופו של דבר הדירקטוריון מורכב מחברי הבית, הם אחראים על אובייקטיביות, על דיוק, והם מייעצים לחברה של הפרלמנט לעניין לוח השידורים.

<דינה צדוק: בקנדה הצילום נעשה על-ידי הפרלמנט.

<דינה צדוק: CPAC משדר והוא עצמאי לגמרי לגבי לוח השידורים.

<דינה צדוק: הוא מחויב לתת עדיפות למליאה ולוועדות, ויש שם רשות תקשורת שנותנת את רישיון השידור.

יואב קיש: תודה רבה.

<שרה צוובנר: לשאלתך, החוק באירלנד הוא משנת 2009 והערוץ הושק בשנת 2014, אחרי פיילוט משנת 2011.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: אני רוצה לשמוע את ד"ר יפעת בן חי שגב, יו"ר המועצה לכבלים ולוויין.

יואב קיש: בבקשה.

חי שגב: תודה.

חי שגב: אני מבקשת להתייחס לשתי עובדות עיקריות, מעבר להערות פרטניות שיש לנו ויובאו בהמשך, אבל הן לא מהותיות.

חי שגב: ברמה המהותית אני מבקשת להתייחס לשני עניינים.

חי שגב: האחד נוגע ללוחות הזמנים, שאדוני היושב-ראש פתח בו.

חי שגב: אבל אני מבקשת לחדד את הנקודה הזו ולהזכיר לכולם שהרישיון של חדשות 2 בהפעלת ערוץ הכנסת הסתיים במקור בנובמבר 2016.

חי שגב: לבקשת יושב-ראש הכנסת, המועצה קיבלה החלטה תקדימית, שאין לה אח ורע בתולדות קיומה, להארכה של הרישיון לשלושה חודשים כדי לאפשר חשיבה מחדש - - -

יואב קיש: שישה.

חי שגב: לא.

חי שגב: זה היה במקור שלושה.

חי שגב: התחלנו בשלושה, כאשר הובטח למועצה שבמהלך של שלושה חודשים יגובש מתווה חדש לשידורי הכנסת.

חי שגב: המועצה כיבדה את הפנייה של הכנסת, על אף שאין מדובר בעניין של מה בכך.

חי שגב: צריך להבין שמבחינה משפטית יש פה גוף שפועל ללא רישיון שידור.

חי שגב: הרישיון ניתן לחמש שנים, הוארך לאחר מכן, בפועל החברה משדרת למעלה מעשור.

חי שגב: בהתקרב למועד פקיעת שלושת החודשים היתה פניה נוספת מטעם הכנסת - - -

יואב קיש: אמרת נובמבר 2016, ואז שלושה חודשים – אנחנו בפברואר 2017.

חי שגב: היא ניתנה לינואר 2017, ולקראת תום פקיעת שלושת החודשים - - -

יואב קיש: מה זה תום פקיעת?

יואב קיש: אנחנו עוד לא בינואר 2017.

חי שגב: נכון, אבל כבר הארכנו למאי.

חי שגב: אדוני ציין את חודש מאי ואני רוצה להתעכב על ההשתלשלות, שיש לה משמעות בדברים שאני רוצה לומר.

חי שגב: לקראת תום פקיעת המועד של ינואר היתה פניה נוספת מהכנסת, בבקשה לקבל דחייה נוספת.

חי שגב: המועצה נענתה שוב, ואני חוזרת ואומרת: שוב בצעד חסר תקדים ולא שגרתי, לבקשת הכנסת.

זה כבר לא חסר תקדים בפעם השלישית.

מיקי רוזנטל: כבר יש תקדים.

מיקי רוזנטל: גם הזיכיון של הערוצים המסחריים הוארך כי רצו להעביר רישיונות, נכון?

חי שגב: אני לא יודעת, אבל הם פועלים בחוק.

חי שגב: הוארך בחוק.

<אתי בנדלר: אבל שם תקופת הרישיון קבועה בחוק.

חי שגב: פה זה בהחלטת מועצה.

מיקי רוזנטל: החוק שכתבנו אז - לא הייתי שותף לו, אבל בחוק יש אופציה של הארכה.

מיקי רוזנטל: כתוב במפורש.

<דודו קובסניאנו: אין התייחסות.

יואב קיש: סליחה, אני עוצר את הדיון עכשיו.

יואב קיש: אני מבקש ככה: לנושא הזה תתייחס תיכף אתי, היא תקבל את זכות הדיבור ותתייחס גם לזה.

יואב קיש: כרגע אני מבקש להיות פרקטי.

יואב קיש: עזבי עכשיו מה היה ומה לא היה.

יואב קיש: אנחנו מדברים על מאי 2017, ובואו נספור את התאריכים אחורה.

חי שגב: אז לפי מאי 2017, המכרז צריך היה להתפרסם במאי שעבר.

יואב קיש: צריך שנה למכרז?

חי שגב: בוודאי.

חי שגב: אם אתה רוצה לקיים מכרז אמיתי ולאפשר לגופים שאינם פעילים להתארגן - מינימום של שנה, ואני אומרת את זה מתוך ניסיון רב שנים.

חי שגב: זה לא יקרה כבר, אדוני היושב-ראש.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: מאי כבר עבר.

חי שגב: הובטח למועצה שעד פסח יושלם כל ההליך, וזה לא קרה.

חי שגב: אני רוצה לומר משהו לחברי הכנסת הנכבדים ולאדוני היושב-ראש: אנחנו כפופים לחוקי מדינת ישראל.

חי שגב: ככל שאתם סבורים - - -

יואב קיש: שאלת הבהרה לגבי מה שאמרת קודם.

יואב קיש: עכשיו אנחנו בסוף יוני-תחילת יולי.

יואב קיש: מרגע שמסיימים את החקיקה פה, את אומרת שזה ייקח שנה עד שזכיין חדש יבוא להפעיל?

חי שגב: מה שאני אומרת זה שכדי לנהל מכרז כהלכתו דרושה שנה.

חי שגב: אני אומרת את זה מניסיון רב שנים ושל עשרות מכרזים שניהלה המועצה – לא אחד ולא שניים.

חי שגב: זה כבר לא יקרה.

חי שגב: יש אפשרות לעשות את זה בלוחות זמנים קצרים יותר.

חי שגב: אני יכולה לומר שגם אם נפרסם בספטמבר נוכל לעמוד בזה.

חי שגב: מעבר לזה, לדעתי, לא נוכל לקיים מכרז כהלכתו.

יואב קיש: כמה זמן אתם צריכים מסיום החוק לפרסום המכרז?

<דודו קובסניאנו: אנחנו צריכים לפרסם את החוק בספטמבר, כי צריכים להטמיע - - -

יואב קיש: אבל יש חוק ויש את המכרז.

יואב קיש: אתה אומר שאם החוק יגיע בספטמבר, עדיין אפשר יהיה, אולי, לעמוד בזמנים.

חי שגב: כן, בלחץ רב.

יואב קיש: זה אומר לסיים במושב הזה.

מיקי רוזנטל: אפשר גם להאריך את זה בהוראת שעה.

חי שגב: לכן יש פה שתי אפשרויות.

חי שגב: אני מגיעה לרמה הפרקטית שאדוני מבקש.

חי שגב: אחד, זה לסיים את זה עד אז ולאפשר לנו לעמוד בהוראות החוק.

חי שגב: שתיים, ככל שהכנסת אינה עומדת בכך, אני מבקשת שההארכה תיעשה בחקיקה.

יואב קיש: הוראת שעה?

חי שגב: איני יודעת, יש יועצת משפטית.

חי שגב: כפי שהזכיר חבר הכנסת רוזנטל, כפי שנעשה ברישיונות.

מיקי רוזנטל: האם בהוראת שעה אנחנו יכולים להאריך את זה באיזו תקופה מסוימת כדי שנעמוד בהוראות החוק?

יואב קיש: היא תיתן לזה התייחסות אחר כך.

מיקי רוזנטל: והכול יהיה טוב ונעמוד בחוק.

יואב קיש: אני רוצה לסכם את לוחות הזמנים פה לחברי הכנסת, שיבינו.

יואב קיש: המשמעות היא – לתפיסתי, אם אנחנו לא רוצים להגיע לסיטואציה שעוד פעם יקרה תהליך תקדימי או לא ראוי – אם אנחנו רוצים שזה יעבוד כמו שצריך אז הדרך היא כזו: או שאנחנו מצליחים להגיע להסכמה שזה עובר קריאה שלישית עוד במושב הזה, עד סוף המושב - - -

אתה יודע שזה לא מעשי.

יואב קיש: אני לא מסכים אתך.

יואב קיש: אם נגיע להסכמות זה מעשי; אם לא נגיע להסכמות זה אולי לא מעשי.

יואב קיש: זה אחד.

יואב קיש: שתיים, לבדוק את האפשרויות החוקיות – הוראת שעה או משהו כזה – בשביל לפתור את הדבר הזה.

יואב קיש: אלה שתי האפשרויות כרגע או שאנחנו נופלים לאפשרות השלישית, הלא מועדפת והפחות ראויה.

יואב קיש: דיברנו על לוחות הזמנים, בואו נמשיך הלאה.

חי שגב: כדי להשלים את זה - מאז הדחייה, באופן שצפינו, צצו ועלו בקשות של ערוצים נוספים שנמצאים לפני תקופת סיום רישיונם להאריך להם, בהתבסס על התקדים, לכן זה יוצר מציאות לא רצויה.

חי שגב: הנושא השני שביקשתי לעמוד עליו נוגע להרכב הגוף המנהל והבוחר.

חי שגב: על פי ההצעה הנוכחית, מוצע לצרף לרגולטור – כרגע זו המועצה לכבלים ולוויין, ככל שתהיה ברית המועצות זו תהיה ברית המועצות - נציגים של חברי הכנסת.

חי שגב: פה אני רוצה לומר שני דברים עקרוניים.

חי שגב: ראשית, אני מנסה להבין את הטעם והתכלית בהצעה הזו.

חי שגב: אם הטעם הוא מקצועי, כי רצוי לצרף, לחזק ולתגבר את הגוף הרגולטורי המפקח באנשים שמבינים את המאטריה, הרי שבעיניי זה מיותר.

חי שגב: אני רוצה לומר לכם שהמועצה לכבלים ולוויין מנהלת עשרות מכרזים בנושאים שונים ומגוונים, החל בערוצים ברוסית, בערבית ובאתיופית עבור דרך ערוצי מוסיקה, מורשת, בריאות וספורט ואוכל, ולאף אחד מאתנו, כולל לעומדת בראשה, אין מומחיות ספציפיות אבל אנחנו בהחלט לא מועלים בעבודתנו ונעזרים ביועצים מקצועיים, במידת הצורך.

חי שגב: מעולם זה לא עמד לרועץ בפני המועצה בניהול מכרז.

חי שגב: למיטב ידיעתי, נוהלו עשרות מכרזים ללא דופי בנושאים שונים ומגוונים ולא היתה שום בעיה של היעדר ידע מקצועי.

חי שגב: העניין השני שאני רוצה לעמוד עליו הוא ברמה העקרונית, אם יורשה לי.

חי שגב: בעיניי, המפגש בין גורמים פוליטיים - על אף שהם לא חברי כנסת מכהנים - לבין אנשי ציבור שמונו על-ידי ממשלת ישראל – כמוני, למשל – לכהן בתפקידם כחברי מועצה הוא מפגש לא רצוי, הוא לא בריא והוא לא נכון.

חי שגב: הוא מזמין הרבה מאוד חיכוכים ולחצים מיותרים ולא רצויים.

חי שגב: נתנו פה דוגמאות מכל העולם, וזה טוב, יפה ורציני שאנחנו בודקים מה נעשה בשאר העולם, אבל אני משערת שרוב היושבים פה יודעים שלרגולציה בתחום התקשורת במדינת ישראל אין אחר ורע בעולם, לטוב ולרע.

חי שגב: זה המודל הקיים היום.

חי שגב: בעיניי ההפרדה הזו מאוד נכונה והיא הוכיחה את עצמה.

חי שגב: אני רוצה לומר עוד דבר ברוח פתח דבריי.

חי שגב: יש צוות תיאום שעובד על המכרז הזה, ועד היום זה עבד מצוין.

חי שגב: הכנסת, באמצעות העומד בראשה, ניהלה בצורה מאוד פעילה ומאוד מעורבת ביחד עם המועצה את המכרז הזה והשפיעה השפעה עמוקה על אופיו, על צורתו ועל תוכנו.

חי שגב: אני רוצה לחתום ולומר, אתם הריבון ואנחנו כפופים לחוקים שאתם מייצרים תחת ידיכם.

חי שגב: דעתי האישית והמקצועית, אם יורשה, היא שללכת למודל של חצי-חצי זו תהיה בכיה לדורות.

חי שגב: ככל שחברי הכנסת הנכבדים מעוניינים לקחת את הערוץ הזה תחת ידיהם – וכפי ששמענו, יש מדינות דמוקרטיות לתפארת שבהן בית הנבחרים מנהל באופן ישיר את הערוץ.

חי שגב: ככל שהריבון – אתם, חברי הכנסת - מעוניינים בכך, אני פונה ומבקשת: אל תעשו חצי-חצי.

חי שגב: אתם רוצים?

חי שגב: קחו את זה, שתנהל את זה הכנסת.

חי שגב: אבל להפגיש בין נציגי ציבור לבין פוליטיקאים, בעיניי זו תהיה בכיה לדורות.

חי שגב: זו דעתי.

רועי פולקמן: וגורמים מסחריים.

חי שגב: וגורמים מסחריים ולחצים מסחריים ופוליטיים.

חי שגב: זה לא נכון.

יואב קיש: גורם מסחרי זה לא קשור.

מיקי רוזנטל: זה כן קשור.

מיקי רוזנטל: יושב-ראש האופוזיציה בוחר איש פוליטי מטעמו שיהיה במועצה.

יואב קיש: עם הבנה פוליטית.

מיקי רוזנטל: עם הבנה פוליטית, הוא גם מן הסתם איש פוליטי – חבר כנסת לשעבר אולי.

מיקי רוזנטל: כולם מכובדים, אבל הוא איש שאחר כך אמור להופיע באחד הערוצים המסחריים בתוקף תפקידיו האחרים, והוא אמור לשבת במועצה שאמורה להחליט מי יקבל את הזיכיון.

מיקי רוזנטל: זה ניגוד עניינים מובנה.

מיקי רוזנטל: ממש מובנה, אין בכלל שאלה לגבי הסוגיה הזאת.

חי שגב: ולהפגיש אותו אתי ועם חברי מועצה זה לא נכון.

מיקי רוזנטל: זו רק דוגמה, אבל - - -

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: יש עוד נקודות?

חי שגב: אז אפשר ללכת למודלים של אירלנד או צרפת, שהן מדינות דמוקרטיות עם מסורת קצת יותר ותיקה משלנו, ושתנהל את זה הכנסת.

חי שגב: אבל המודל של חצי-חצי הוא בעיניי לא נכון.

חי שגב: כפי שאמרתי, אדוני היושב-ראש, יש לנו עוד מספר הערות, אבל הן לא מהותיות.

יואב קיש: אז תעבירו לנו את ההערות בבקשה, כי חשוב לנו לראות.

יואב קיש: אני מבין את ההסתייגות שיש לך מהשינוי הזה.

יואב קיש: אבל בסופו של דבר יש פה ערוץ שהוא שונה גם מכל הערוצים שלכם בזה שמי שמשלם אותו זו הכנסת, וגם את זה צריך להבין.

יואב קיש: מצד אחד, חשוב לנו שהוא יהיה עם חופש עיתונאי, ועל העניין הזה אנחנו נלחמים ומשמרים את זה, אבל מצד שני גם חשוב לנו שהוא יהיה במקומות שאנחנו רוצים ולא ילך למקומות שאנחנו לא רוצים – שלא יהפוך להיות ערוץ חדשות, למשל, או דברים אחרים.

חי שגב: לגיטימי לגמרי.

יואב קיש: לכן אני חושב, דווקא בגלל השילוב הזה שמי שמממן זה הכנסת, ראוי שתהיה השפעה, לפחות בשמירת חוקי המשחק של הכנסת או של מי מנציגיה.

יואב קיש: אבל זה דיון אחר.

יואב קיש: שמעתי את דעתך, אני מבין אותה ובהחלט נתייחס אליה.

חי שגב: רק חשוב לי לציין שגם היום יושבים פה נציגים שליוו את זה במשך שנים.

חי שגב: לכנסת היתה השפעה מכרעת על דמותו של הערוץ, היא לא היתה שולית.

חי שגב: צוות התיאום הוא בראשות יושב-ראש הכנסת, הוא לא בראשות המועצה, והוא זה שמגבש.

חי שגב: אלא שמי שמנהל את המכרז ועומד כבאפר זה חברי המועצה.

חי שגב: צריך להביא את זה בחשבון.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: לפני שנעבור לנציגי ציבור נוספים - - -

מיקי רוזנטל: אני מבקש שאתי תיתן התייחסות, בבקשה, לסוגיה של ההארכה כי אני צריך לצאת ב-10:00.

מיקי רוזנטל: אני מבקש שהיא תדבר על סוגיית חוקיות המכרז - - -

יואב קיש: אז אתי תתייחס ללוחות הזמנים, החוק ומה אפשר לעשות בלוחות הזמנים האלה, ולאחר מכן נציגת משרד המשפטים שעדיין לא דיברה, ואז נראה מי משאר הציבור שנמצא פה רוצה לדבר.

יואב קיש: מפה נמשיך גם להתייחסויות חברי הכנסת.

יואב קיש: בבקשה, אתי.

<אתי בנדלר: ברשותך, ד"ר יפעת בן חי שגב, אני מבקשת לדייק באיזשהו נושא שאמרת בתחילת הדברים.

<אתי בנדלר: אכן, משהחליט יושב-ראש הכנסת להקים ועדה ציבורית לבחינת ההסדרה של ערוץ הכנסת, וכדי שלא יצא מכרז בטרם יוגשו המלצות אותה ועדה, כשהיה ברור מלכתחילה שיש סיכויים טובים שהמלצות הוועדה יחייבו אולי תיקוני חוק, אולי תיקוני תקנות, אולי תיקוני כללים, פנה בשם יושב-ראש הכנסת יושב-ראש צוות התיאום לערוץ הכנסת.

<אתי בנדלר: צוות התיאום – אולי אזכיר – הוא גוף שהוקם לפי חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת, שמורכב מעובדי הכנסת, לפחות משלושה עובדי הכנסת.

<אתי בנדלר: בפועל, יושבי-ראש הכנסת, מאז שהחוק נכנס לתוקפו, מינו את מנכ"לי הכנסת לעמוד בראש צוות התיאום וחברים בו, כאמור, חברים נוספים, כולל אני.

<אתי בנדלר: בשם יושב-ראש הכנסת, פנינו למועצה לשידורי כבלים ולוויין בנסיבות אלה להאריך את תוקף הרישיון.

<אתי בנדלר: הפנייה למועצה נעשתה מכיוון שתקופת הרישיון, בניגוד למה שקבוע בחוק הרשות השניה לטלוויזיה ולרדיו לגבי הערוצים המסחריים, קבועה ברישיון עצמו.

<אתי בנדלר: היא נקבעת על-ידי המועצה לשידורי כבלים ולוויין בעוד, שכאמור, לגבי הערוצים המסחריים בחוק הרשות השניה לטלוויזיה ולרדיו תקופת הרישיון, לרבות אפשרות הארכת הרישיון קבועה בחוק עצמו.

<אתי בנדלר: בקשתנו לא התקבלה, היא נדחתה - יש לי כאן את החלטת המועצה.

<אתי בנדלר: הבקשה לא התקבלה, אני יכולה להקריא ממנה.

<אתי בנדלר: מיד כשנודע לנו עליה כתב יושב-ראש צוות התיאום למועצה שהוא מבקש את הפרוטוקול כדי להבין את נימוקי ההחלטה הזאת, והודיע מיד שעם קבלת הנימוקים הכנסת תגיש בקשה לדיון מחדש באותה החלטה.

<אתי בנדלר: ואכן, לאחר שקיבלנו את הפרוטוקול הגשנו בקשה לדיון מחדש – זו לא היתה בקשה חדשה אלא בקשה לדיון מחדש - בהחלטה שדחתה מלכתחילה את בקשת הכנסת להאריך את תוקף הרישיון.

<אתי בנדלר: אכן נערך דיון בבקשה לדיון מחדש, שבו נכחו יושב-ראש צוות התיאום ואני נכחתי.

<אתי בנדלר: המועצה לשידורי כבלים ולוויין, הסברנו לה שוב ושוב את החשיבות שיושב-ראש הכנסת רואה בהמתנה לקבלת המלצות הוועדה הציבורית שהוא מינה.

<אתי בנדלר: אני רוצה גם להזכיר שהבקשה שלנו מלכתחילה היתה להאריך את תוקף הרישיון בשישה חודשים, עם אפשרות, ככל שיהיה צורך בכך, להאריך את תוקף הרישיון בשישה חודשים נוספים.

<אתי בנדלר: בעקבות הדיון מחדש החליטה המועצה לקבל את בקשתנו באופן חלקי, דהיינו להאריך את תוקף הרישיון בשישה חודשים בלבד.

מיקי רוזנטל: בלי אופציה להארכה נוספת.

<אתי בנדלר: הוארך עד מאי 2017.

<אתי בנדלר: אני חושבת שכבר בישיבה הראשונה שהיתה כאן הסברתי שיש כאן אילוצי לוח זמנים והייתי ממליצה, ככל שאפשר, לסיים את תיקוני החקיקה עוד במושב הזה, עוד לפני צאת הכנסת לפגרה.

יואב קיש: עד קריאה שלישית?

<אתי בנדלר: כולל קריאה שלישית, כדי לאפשר עמידה בלוח זמנים כי, כאמור, יכול להיות שבעקבות נוסח החוק כפי שיתקבל – עדיין לא בחנו את הכול - יהיה צורך גם לתקן את תקנות המדיניות של ועדת הכנסת כי לפי החוק – עדיין לא הגענו להקראה - לוועדת הכנסת יש סמכות להתקין תקנות שבהן היא קובעת מדיניות, לא הוראות פרטניות, לגבי שורה של נושאים, ואכן יש תקנות כאלה.

<אתי בנדלר: במדרג השלישי נקבעו כללים על-ידי המועצה לשידורי כבלים ולוויין, כשהחוק כמובן קובע שהכללים צריכים להיות בתיאום לחוק ולתקנות.

<אתי בנדלר: במדרג שלאחר מכן יש את הרישיון שהמועצה נותנת לבעל הרישיון, כשטיוטת הרישיון היא כבר חלק ממסמכי המכרז.

<אתי בנדלר: מבחינתנו, נעשה כל מאמץ כדי להתאים - - -

מיקי רוזנטל: הלו"ז שאת מציגה, גם אם נאמר נסיים את זה עד נובמבר בכל הקריאות, לפי טענת יושבת-ראש המועצה לכבלים ולוויין, זה זמן שלא מספיק להם כדי לעמוד - - -

<אתי בנדלר: הכוונה היתה לפני צאת הכנסת לפגרה הקרובה.

מיקי רוזנטל: את כל הקריאות?

מיקי רוזנטל: זה לא ריאלי, אני חושב.

מיקי רוזנטל: אם תהיה פה הסכמה מקיר לקיר אז לא תהיה בעיה ואפשר יהיה לעמוד בזה, אבל עדיין הם יהיו בסד זמנים בעייתי.

מיקי רוזנטל: שאלתי אותך קודם האם אפשר בהוראת שעה, כדי שלא נעמוד ככה והם יעשו מכרז ככה - לא טוב, אני חושב.

<אתי בנדלר: הכנסת יכולה להאריך בחוק את תוקף הרישיון.

<אתי בנדלר: להבנתי, החלטה כזאת איננה נגועה בחוסר חוקתיות למרות, שכמובן, גופים שרוצים לגשת למכרז יכולים לומר שיש פגיעה בשוויון וכו'.

<אתי בנדלר: יש כאן טענות שראויות בהחלט להישמע ושהושמעו, למיטב ידיעתי, בפני המועצה לשידורי כבלים ולוויין כשהיא עשתה שימוע לבקשה של הכנסת להאריך את תוקף הרישיון.

חי שגב: הושמעו בפנינו.

<אתי בנדלר: אני חושבת שבנסיבות העניין, כשהכנסת שוקדת ממש בימים האלה על התאמת החקיקה, אפשר להתגבר על הטענות האלה.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה לומר שאם אנחנו החתן, יש גם כלה – או ההיפך, אינני יודעת אם אנחנו הכלה ובעל הרישיון הוא החתן – אני חושבת שצריכים לקבל את הסכמתו או לפחות לשמוע את עמדתו, משום שלא נראה לי שראוי לכפות בחקיקה המשך השידורים.

מיקי רוזנטל: אבל יש אופציה כזו אם, חלילה, ניקלע למצב שלא יהיו הסכמות ויהיו פה ויכוחים אין-סופיים.

<אתי בנדלר: זו בהחלט אופציה.

<אתי בנדלר: אם המועצה לא מוכנה להארכה נוספת, אם ייווצר צורך בכך, אז ניתן לעשות תיקון חקיקה.

מיקי רוזנטל: זה חשוב להבין.

מיקי רוזנטל: אני לא חושב שזו אופציה רצויה, אבל יכול להיות שהיא תהיה בלית ברירה.

מיקי רוזנטל: אני מקווה שלא, אבל - - -

חי שגב: עורכת הדין בנדלר ציינה באמת את הטיעונים שהועלו במסגרת השימוע שהמועצה קיימה, והועלו טיעונים כבדי משקל.

חי שגב: שקלנו גם שיקולים משפטיים - יושב לימיני היועץ המשפטי של המועצה.

חי שגב: זו לא היתה החלטה פשוטה, ואין ספק שעמידותו של בית המחוקקים שונה מעמידותה של מועצה ציבורית ממונה על-ידי הממשלה.

<דודו קובסניאנו: אני רוצה להוסיף משפט.

<דודו קובסניאנו: אני היועץ המשפטי של המועצה.

<דודו קובסניאנו: הרישיון ניתן לאחר מכרז לשש שנים עם שתי אופציות הארכה, ותקופות ההארכה יסתיימו בנובמבר 2016.

<דודו קובסניאנו: להאריך לתקופה קצרה, בעוד חצי שנה, זה גם לא היה טריוויאלי, כי זה מתנגש עם כל עקרונות דיני המכרזים.

<דודו קובסניאנו: אבל בהינתן הנסיבות המיוחדות, הלכנו על הקצה והארכנו עד מאי.

<דודו קובסניאנו: מעבר לזה, אני חושב שתהיה בעיה.

<דודו קובסניאנו: מה שאתי אמרה, שבנוסף לתיקון החוק צריכים תיקון תקנון שהכנסת צריכה - - -

<אתי בנדלר: יכול להיות.

מיקי רוזנטל: זו אפשרות, לא חייבים.

מיקי רוזנטל: אפשר לעשות תקנות ואפשר לא לעשות תקנות.

מיקי רוזנטל: יש כל כך הרבה כאלה שלא עושים תקנות, לצערנו.

מיקי רוזנטל: זה נורא ואיום, אבל זאת לא הסוגיה.

מיקי רוזנטל: התקנות לא שייכות לזה.

מיקי רוזנטל: לא יהיו תקנות עד המכרז החדש, לדעתי.

מיקי רוזנטל: הלוואי שכן, הלוואי שאני טועה.

<דודו קובסניאנו: השאלה מה עובר פה בחוק.

<דודו קובסניאנו: אנחנו הגענו לקצה מבחינה משפטית.

<דודו קובסניאנו: דרך המלך היא לעשות את אותה הוראת שעה או כל דבר אחר שמאריך את זה.

<דודו קובסניאנו: אתם צריכים לתת לנו זמן, כי אם זה לא מקודם – אנחנו צריכים לצאת למכרז.

מיקי רוזנטל: ברור.

מיקי רוזנטל: מה משרד המשפטים אומר?

יואב קיש: אתי, את רוצה להוסיף עוד משהו בעניין?

<אתי בנדלר: לגבי ההצעה לשתף נציגים מטעם הכנסת בהרכב המועצה שעה שהיא דנה בענייני ערוץ הכנסת, אני מציעה שנתייחס לזה כשנגיע לסעיף הספציפי.

יואב קיש: מאה אחוז.

יואב קיש: אמרת קודם, ד"ר יפעת, שהעסק עובד מצוין עם צוות התיאום וזה בסדר גמור.

יואב קיש: דווקא שמעתי פה דוגמה אולי קצת פחות טובה לעבודה בין צוות התיאום לביניכם – אם צריך לקרוא לפרוטוקולים וצריך לחזור, אולי זה נשמע פחות טוב ממה שהוצג קודם.

חי שגב: סליחה, אדוני, זה לא שייך לצוות התיאום.

חי שגב: זה כבר לא היה עניינו של - - -

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: יכול להיות שאם היו נציגים בדירקטוריון אז העניין הזה היה נמנע.

יואב קיש: אני רוצה את משרד המשפטים, בבקשה.

חי שגב: אולי אם הייתם מנהלים את זה לבד, זה בוודאי היה נמנע.

יואב קיש: אם היינו רוצים גם היינו מנהלים את זה לבד.

מיקי רוזנטל: כן, אבל אף אחד לא חושב, אנחנו לא - - -

יואב קיש: סליחה, מיקי.

יואב קיש: עכשיו משרד המשפטים מדבר.

יואב קיש: בבקשה.

<אלידור בליטנר: אני רוצה להצטרף לדברים שאמרה יפעת בנוגע למועצה, למינוי נציגי ציבור שיש בידם ידע וניסיון בעבודה פרלמנטרית.

<אלידור בליטנר: אני חושבת שקודם כול השאלה שצריך לשאול היא מה מטרת הפיקוח של המועצה.

יואב קיש: סליחה, אני מצטער.

יואב קיש: אנחנו נועלים את הדיון הזה.

יואב קיש: יש לי משהו דחוף, ניפגש פה בחזרה בעוד רבע שעה.

יואב קיש: סליחה.

הדיון. אסביר: בבקשה, משרד המשפטים.

<אלידור בליטנר: לעניין המינויים של אנשי ציבור בעלי ידע או ניסיון בפרלמנטריזם - אני חושבת שהשאלה שצריכים לשאול היא מטרת הפיקוח של המועצה.

<אלידור בליטנר: האם באמת יש צורך במביני עניין בפרלמנטריזם כדי לנהל את הפיקוח?

<אלידור בליטנר: היום, בדומה למה שיפעת הזכירה, המועצה עוסקת בהרבה עניינים שאין לה תחום מומחיות מיוחד – היא מתעסקת בהפקות מקור, היא מתעסקת בספורט.

<אלידור בליטנר: זה כמו שגופים מפוקחים שעוסקים בשידורים יגידו: הרגולטור לא מספיק מבין בשידורים ולכן אני צריך לשבת שם.

<אלידור בליטנר: לכן אני חושבת שהאלה היא מה מטרת הפיקוח והאם נדרשת מומחיות כזו.

איילת נחמיאס ורבין: והאם נדרש פיקוח עודף, רק בהקשר של ערוץ הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: זאת השאלה.

נחמן שי: במכרז הקודם לא היו נציגים - - - ?

איילת נחמיאס ורבין: לא.

איילת נחמיאס ורבין: יש את המועצה והמועצה - - -

נחמן שי: אז למה רוצים לצרף חברי כנסת לשעבר או כל מיני - - - ?

איילת נחמיאס ורבין: אגב, האיפיון הזה של מומחים לפרלמנטריזם, אני מונה לעצמי לפחות עשרה אזרחים מהציבור שהם מומחים.

איילת נחמיאס ורבין: איך תגדיר את זה?

<אלידור בליטנר: נכון.

<אלידור בליטנר: תיכף אגיע לזה כשאדבר על העניין של סוגיית ההרחקה מהפוליטיקה.

<אלידור בליטנר: אני חושבת שכמו שאין מומחים לספורט או מומחים להפקות שיושבים ברגולטור, צריכים לשאול האם יש את הצורך הזה כאן.

<אלידור בליטנר: כשאנחנו מכניסים לכאן אנשים שהם בעלי ידע ומומחיות בפרלמנטריזם, לרבות עובדים לשעבר וחברי כנסת לשעבר, החשש שלי הוא שאנחנו כאן מורידים חיץ חשוב.

<אלידור בליטנר: בימים אלו מתקיימים דיונים בוועדת הכלכלה על חוק המכונה ברית המועצות – איחוד בין הרגולטורים בתקשורת, שם החקיקה החדשה הזאת מנסה ליצור מנגנונים שיעצימו את עצמאות הרגולטורים.

<אלידור בליטנר: יש כל מיני מנגנונים; למשל, יש ועדת איתור.

<אלידור בליטנר: זאת אומרת, הממשלה ממנה, לפי המלצת השר, על בסיס ההמלצות ועדת האיתור.

<אלידור בליטנר: אני חושבת שגם הכנסת מעורבת מאוד בניסיון למצוא עוד ועוד מנגנונים שיעצימו את העצמאות הזאת.

<אלידור בליטנר: כאן יש לנו מינוי של יו"ר הכנסת ויו"ר האופוזיציה - - -

יואב קיש: נכון, כדי לאזן את זה.

יואב קיש: הבנתי.

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: עוד נושא שאתם רוצים להתייחס אליו?

<אלידור בליטנר: אזכיר במילה שבנוגע לסעיף הביזוי אני מצטרפת לדברים שנאמרו בדיונים הקודמים.

יואב קיש: היית בפתיחה של הדיון?

יואב קיש: לא היית בהתחלה?

יואב קיש: אמרתי שהמילה "ביזוי" לא תהיה בטקסט של החוק הבא.

יואב קיש: עוד משהו?

<אלידור בליטנר: רק אציין שוב שיש בחוק את סעיף 12, שמדבר על הבטחת שידורים מהימנים, שהשידור יהיה אמין, הוגן ומקצועי.

<אלידור בליטנר: אני חושבת שלאור הקושי – אני לא יודעת איזו מילה אחת תימצא במקום "ביזוי" - החוק מספק מענה לעניין הזה והמועצה אף קבעה כללים לענייני האתיקה.

<אלידור בליטנר: אני חושבת שזאת תהיה הדרך הנכונה.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: אני רוצה להגיד משהו בנושא אחר, כשאת נמצאת ולא היית בדיון הקודם, אני חושב.

יואב קיש: אמרתי את זה שם, וחשוב לי שתשמעי את זה, ד"ר יפעת בן חי שגב.

יואב קיש: לגבי הנושאים הכלכליים של המכרז, חשוב להבהיר שזכיין לא יכול להוסיף כספים מכיסו או לתת הצעת חסר.

יואב קיש: מצד שני, בפירוש אנחנו מסתכלים על היעילות והחיסכון שאנחנו רוצים להוציא מהדבר הזה.

יואב קיש: אגיד לך מה המסר שאנחנו רוצים, ואנסה גם להבהיר את זה בחוק; לצורך העניין, קחי שתי הצעות זהות לחלוטין, כאשר אחת ההצעות מדברת על 20 מיליון שקל, שנגיד זה התקציב שהוגדר, ואחת תיתן 18 מיליון.

יואב קיש: זאת אומרת, חשבנו שעד 10% הנחה זה מחיר יעילות תקראו לו.

יואב קיש: כן צריך לתת פקטור – אתם תחליטו כמה הוא בניקוד, אני לא נכנס לניקוד - אבל המסר הוא שגם היעילות וגם החיסכון של המשאב הציבורי של כספי משלם המסים חשוב שייכנס מצד אחד.

יואב קיש: מצד שני, וכולנו תמימי דעים בעניין הזה, אסור שייכנס זכיין שייקח את זה במחירי הפסד ודרך זה ינסה להשפיע במקומות שאנחנו לא רוצים שיקרה.

חי שגב: אדוני צודק.

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: אני לא יודע אם אנחנו בתפר בין החוק לבין המכרז שתוציאו בעניין הזה.

<אתי בנדלר: כשנגיע לסעיף אז, ברשותך - - -

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: העיקר שאנחנו מסונכרנים בתפיסה.

יואב קיש: יש לנו עוד שני דוברים.

יואב קיש: אנחנו מסיימים עוד רבע שעה.

יואב קיש: אתן לחברי הכנסת שלוש דקות, ברשותכם, לא יותר מזה.

יואב קיש: לא הייתם בפתיחה, ולכן אני אומר שאנחנו עובדים על שינויי נוסח, סעיף הביזוי ישתנה אז אין מה להתייחס אליו.

נחמן שי: למה הוא ישתנה?

יואב קיש: המילה "ביזוי" לא תהיה.

נחמן שי: המילה לא משנה.

יואב קיש: המהות תישאר.

איילת נחמיאס ורבין: הרשו לי להתייחס לזה בדרך שאני רוצה.

יואב קיש: אוקיי.

יואב קיש: רק אגיד לכם מה הדברים שאנחנו עובדים עליהם, כי לא הייתם.

יואב קיש: נושא המשדרים המוספים – ההגדרות שלהם, כאשר תיכף אגיד להם על המהות.

יואב קיש: הנושא שדיברנו עליו ארוכות זה הנציגות במועצה.

יואב קיש: לגבי המשדרים המוספים, אין שום כוונה שהערוץ הזה יהיה ערוץ של ועדות ומליאה.

יואב קיש: יש כוונה שיהיה לו ערך עיתונאי, אבל אין כוונה שהוא יהיה ערוץ חדשות.

יואב קיש: לכן צריך למצוא את הניסוח המתאים שיגדיר את זה.

יואב קיש: לגבי סעיף הביזוי – אין שום כוונה שהערוץ הזה יפגע בכבודה של הכנסת, בוודאי ובוודאי אם זה לא לצורך.

יואב קיש: מצד שני, אף אחד לא רוצה למנוע הצגת הדברים פה כהווייתם, וגם אם הם מגיעים למקומות הלא טובים נכון שהם יוצגו.

יואב קיש: בבקשה, איילת.

איילת נחמיאס ורבין: במידה מסוימת אסכם את מה שאמרת.

איילת נחמיאס ורבין: מביזוי עד בימוי, אנחנו משחררים את המקום הזה ואני חושבת שזה מאוד מאוד חשוב.

איילת נחמיאס ורבין: בדיון הקודם, בהחלטה של כולנו, העדפנו להקשיב לאנשים, אבל זה באמת מאוד הפריע לי.

איילת נחמיאס ורבין: לא הייתי בכנסת ביום שני השבוע.

איילת נחמיאס ורבין: היה לי מאוד מוזר לא להיות בכנסת ביום שני, אבל הסתכלתי באחד הנאומים וראיתי שהמצלמה התעכבה על אחד הנואמים, ואמרתי לעצמי שחסרה לי התנועה במליאה.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, צריך לתת לאנשי המקצוע לעשות את מה שהם יודעים לעשות יותר טוב מאתנו.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא יודעת לביים, למזל כולנו לא בחרתי לעסוק בזה.

איילת נחמיאס ורבין: זו סתם הערה לסדר.

איילת נחמיאס ורבין: אתמול ביום האחדות אמרתי לך בסוף, ואנחנו גם נרים את הכפפה - - -

יואב קיש: נרים את הכפפה.

איילת נחמיאס ורבין: ואני חושבת שזה הדבר הנכון.

איילת נחמיאס ורבין: הצעתי שנעשה אמנה למערכת היחסים בין חברי הכנסת, הסכמה בין חברי כנסת מכל סיעות הבית, כמו קוד התנהגות שנבקש להשית על עצמנו.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזה הדבר הנכון לעשות, הוא משקף במידה רבה את המצוקה שהביאה לניסוח סעיף הביזוי, כי אני יכולה להבין מאיזה מקומות הדבר הזה מגיע.

איילת נחמיאס ורבין: וזה באמת לא קשור, עם כל הכבוד, לערוץ הכנסת, שבסופו של דבר משקף את מה שקורה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת את זה בתור בן אדם שנפגע מזה פעם אחת.

איילת נחמיאס ורבין: לשם אנחנו צריכים לכוון, ואני מקווה שכך נעשה וגם נשתדל לעשות את זה יחסית מהר.

איילת נחמיאס ורבין: אמנה – בעיניי זה הדבר הנכון.

איילת נחמיאס ורבין: הדבר השני שאני רוצה להתייחס אליו - אני לא לגמרי מצליחה להבין למה צריך chaperone - בייביסיטר - במועצה.

איילת נחמיאס ורבין: שהמועצה תמשיך לתפקד בעצמאות הנדרשת ממנה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאלידור תיארה את זה בצורה נכונה: מה זה מומחיות לפרלמנטריזם?

איילת נחמיאס ורבין: האם זה פרופסור מהאקדמיה או שמא זה אזרח מן הציבור שצופה בערוץ הכנסת באדיקות כבר 12 שנים?

איילת נחמיאס ורבין: לכן כל מה שאני אומר שהעניין הזה, בעיניי באמת צריך להידרש אליו, יואב.

איילת נחמיאס ורבין: יש בו חוסר היגיון, למרות הניסיון לאזן – יושב-ראש הכנסת ויושב ראש האופוזיציה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת: למה צריך את זה בכלל?

איילת נחמיאס ורבין: בלי קשר לאיזון.

יואב קיש: דיברנו על זה, לא היית פה.

יואב קיש: שמענו גם על פרלמנטים אחרים, שהמצב שם אחר לגמרי.

יואב קיש: אני חושב שזה בא לשקף ערוץ שהוא שונה - יש פה גורם שמממן אותו, וזו הכנסת.

יואב קיש: קיים, למשל, צוות תיאום שעובד מול המועצה, ועדיין ראינו מקרה שבו היתה אי-הבנה בין צוות התיאום למועצה, אי-הבנה שהיו צריכים לקבל פרוטוקולים של הדיון, לפנות בבקשה נוספת.

חי שגב: סליחה, אלה הכללים של המועצה.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: אז אני חושב שטוב שתהיה שם גם חוות דעת של מישהו מאוזן, ברמה מאוזנת.

איילת נחמיאס ורבין: אתה מצביע על איזושהי בעיה תפעולית ופותר אותה בדרך דירקטוריאלית.

איילת נחמיאס ורבין: ואני אומרת שלא בטוח שצריך להגיע עד לשם, כי גם לך הרי חשוב שערוץ הכנסת יהיה עצמאי.

איילת נחמיאס ורבין: זה ברור לי, אתה הרי דמוקרט.

יואב קיש: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שהולכים למהלך לא נכון כדי לפתור בעיה, שיכול להיות שהיא קיימת וצריך למצוא דרך אחרת כדי לפתור אותה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מתייחסת כרגע למה שאת אמרת, יפעת, עם כל הכבוד המקצועי שאני רוחשת לך, והוא רב.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לךָ, בואו ננסה לחשוב על עוד פתרון לעניין הזה.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: נחמן, בבקשה.

נחמן שי: אני רוצה לומר כמה מילים שקשורות לתפקוד של ערוץ הכנסת.

נחמן שי: אני מודה שאני מתארח שם מדי פעם, אני מודה שאפילו עשיתי שם תוכניות בימים קודמים, ואני מודה שהייתי פעם רגולטור והכנסתי ערוצים מסחריים ברדיו ובטלוויזיה לפעילות.

נחמן שי: אז אולי יש לי איזשהו רקע מוקדם.

נחמן שי: הערוץ הזה מתפקד כהלכה, צריך להגיד את זה.

נחמן שי: אבל יש איזו דינמיקה במדינת ישראל שאם משהו עובד נכון ואפשר קצת לקלקל אותו - אז למה לא.

נחמן שי: צריך לצאת מתוך הנחה שהמערכת הזאת עובדת טוב: היא גם משקפת את מה שקורה בכנסת; היא גם חיה ותוססת; היא עיתונאית במידה הכי גדולה שאפשר, בתוך מסגרת שיש לה מגבלות משל עצמה - גם השידורים מהמליאה גם הביקורים בוועדות הכנסת וגם התוכניות המיוחדות.

נחמן שי: זה נעשה ערוץ שצופים בו.

נחמן שי: אנחנו רוצים בסוף שהמוצר הזה יגיע לכמה שיותר אנשים.

נחמן שי: חייתי את התקופה שהיו מחזיקים איזה שדר ביציע שהיה לוחש לתוך איזה מיקרופון, היו איזה שתי מצלמות שאיש לא ידע לאן הן הולכות.

נחמן שי: זה היה בדיחה.

נחמן שי: זה באמת היה בערוץ 33 המפורסם.

נחמן שי: היתה פה פריצה עצומה.

נחמן שי: לא כל אחד מהנוכחים יודע את זה, אבל לי יש, מה לעשות, איזושהי פרספקטיבה היסטורית לגבי זה.

נחמן שי: לכן צריך להיזהר בשינויים, לא לעשות את זה דרמטי, לא יקרה כלום, ולהמשיך לאפשר לערוץ הזה ללכת בדרכו, שהיא דרך טובה.

נחמן שי: אמרתי שאתה מוציא את המילה "ביזוי" – אני מקבל את זה בברכה, השאלה במה אתה רוצה להחליף אותה.

נחמן שי: אני לא יודע אם בכלל צריך להחליף אותו, אני לא יודע מה היה שם שגרם ביזוי.

נחמן שי: בהידברות נכונה וראויה בין הכנסת לבין הנהלת הערוץ אפשר גם לברר תוכניות ונושאים.

נחמן שי: לשוחח ולראות אם היה איזשהו שידור או היתה איזושהי אמירה לא ראויות.

נחמן שי: אפשר לדבר על זה, זה לא אסון.

נחמן שי: זו לא התערבות יתרה.

נחמן שי: אז תחשוב היטב.

נחמן שי: חשבתי – ביקשת שנביא רעיונות – פשוט להכפיף את זה לכללי האתיקה הנהוגים, שמועצת הכבלים והלוויין מפעילה.

נחמן שי: הבעיה שכללי אתיקה אין לכל כלי התקשורת בארץ.

נחמן שי: כל חבורה של רגולטורים עשתה לעצמה אתיקה משלה.

נחמן שי: אז יש אתיקה להם, יש אתיקה לרשות השניה - - -

חי שגב: תהיה ברית המועצות, יהיה מאוחד.

נחמן שי: כשיהיה ביחד- יהיה ביחד.

נחמן שי: יש אתיקה לרשות השידור ויש אתיקה למועצת העיתונות.

נחמן שי: יש לפחות ארבע מערכות אתיקה, כי אתיקה זה לא הוראות טיסה, זה משהו פתוח לפרשנות.

נחמן שי: צריך לחשוב איזה, אבל כל עוד הם בביתם אז הם יקפידו שהוראות האתיקה שלהם - הם גוף מפקח ומבקר והם יודעים לעשות את זה.

נחמן שי: בואו נשתחרר מהמטען הזה, אני חושב שזה יקל הרבה מאוד על הלחץ ויפתח את המחסום שהיה פה.

נחמן שי: אני לא יודע, צוות התיאום הזה – הוא חדש, הוא ישן?

יואב קיש: הוא קיים בחוק.

נחמן שי: הוא היה קיים גם בעבר?

נחמן שי: לא שמעתי עליו.

<אתי בנדלר: מאז היווסדות החוק.

נחמן שי: האם הוא גרם להתערבות בתכנים או שהוא טכני במהותו?

<אתי בנדלר: לא.

<דודו קובסניאנו: הוא לא התערב אף פעם.

<אתי בנדלר: הקפדנו מאוד מאוד מאוד לא להתערב בתכנים אף פעם.

נחמן שי: בסדר, אז נשאיר אותו.

נחמן שי: אני בעד להרחיב שידורים מהוועדות, אם זה אפשרי.

נחמן שי: זאת אומרת, הצופים יוכלו לבחור מליאה או ועדות.

<אתי בנדלר: זה מוצע בהצעת החוק.

נחמן שי: בסדר, אני בעד.

נחמן שי: אני חושב שזה נכון.

נחמן שי: אני לא יודע מה ההשקעה הכספית שיש בזה.

נחמן שי: הרבה דיברת על הנושא הכספי, יואב, ואני רוצה לסיים בזה.

נחמן שי: במכרזים הפרה-היסטוריים שנתנו פעם במדינת ישראל לא דרשנו תחרות כספית אלא דרשנו התמודדות על קריטריונים אחרים.

נחמן שי: עם הזמן הכניסו שיקולים כספיים; לדעתי, השחיתו את המערכת, כי אלה שהגישו שיקולים כספיים באופן טבעי התחילו לעשות חשבונות כספיים.

נחמן שי: שם זה גם בכלל מסחרי, אז הם הקטינו את ההוצאות כדי להגדיל את ההכנסות שלהם.

נחמן שי: זה לא המקרה שלנו.

נחמן שי: לכן, צריך לשקול היטב מה הוא המרכיב הכספי.

נחמן שי: נכון, זה מכרז, וצריך להיות, אבל אם מישהו יציע סכום שהוא באמת שערורייתי - - -

יואב קיש: לא נסכים.

יואב קיש: זה מה שאמרתי.

נחמן שי: נכון, יהיה ברור לך שמישהו משתמש בזה כדי לקנות איזה - - -

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: אסור לו לשים - - -

נחמן שי: צריכה להיות לנו עבודה כלכלית אובייקטיבית.

יואב קיש: זה התפקיד שלהם.

יואב קיש: זה הם יעשו.

חי שגב: זה אנחנו עושים תמיד.

נחמן שי: צריך להכניס מרכיב כספי, אבל זה באחוזים.

יואב קיש: ברור, אבל זה התפקיד שלהם.

נחמן שי: בפרופורציה, ולהתמודד על תוכניות, על יצירתיות.

יואב קיש: אמרתי שאם שני גורמים נותנים הצעה זהה לחלוטין ברמת האיכות, אז מי שייתן קצת פחות, זה יכול להכריע.

יואב קיש: עד רמה מסוימת.

נחמן שי: בדיוק.

נחמן שי: בערוץ 2 נתנו לזה 50% והשחיתו את זה לגמרי.

יואב קיש: לא, רע מאוד.

יואב קיש: דיברתי על עד 10%.

יואב קיש: זה נראה לי סביר.

נחמן שי: זו המלצתי.

נחמן שי: תודה רבה.

יואב קיש: יש לנו עוד כעשר דקות ושלושה דוברים.

יואב קיש: אורי, דיברת בישיבה הקודמת, נכון?

<אורי פז: אבל אשמח - - -

יואב קיש: נראה.

יואב קיש: אני רוצה דווקא מאלה שלא דיברו.

יואב קיש: זיו מאור, שלוש דקות ואחרי זה אביגדור שלוש דקות.

יואב קיש: אורי, אשאיר לך לסיום קצת.

<זיו מאור: בראייה שלנו, האיום הכי גדול על חופש הביטוי בישראל זה הקשר הלא כשר שיש בין כלי התקשורת כאן לבין הממשלה.

<זיו מאור: נכון, הממשלה באופן קבוע לא מתערבת בתכנים של כלי תקשורת שנמצאים בבעלותה, אבל גם לציבור אין אמירה לגבי מה שנאמר.

<זיו מאור: זה לא משרת את חופש הביטוי, זה לא משרת את הדמוקרטיה.

<זיו מאור: נבחרי ציבור שבאים לתת דין וחשבון לפני כלי תקשורת על דברים שהם עושים לא נותנים דין וחשבון על דברים שהציבור רוצה לשמוע דין וחשבון בעניינם.

<זיו מאור: לא פלא, בתנאים האלה, שלפי סקר של המכון הישראלי לדמוקרטיה 60% מהציבור לא מאמינים בממסד התקשורתי בישראל.

<זיו מאור: בתנאים האלה, צריך לראות מה מקומו של ערוץ הכנסת, מה מקומו של עוד כלי תקשורת שמתנהל באופן פסבדו-עיתונאי, בניתוק מוחלט מרחשי לב הציבור.

<זיו מאור: התשובה היא שהשפעה של הדבר הזה על חופש הביטוי ועל חופש העיתונות היא שלילית.

<זיו מאור: עצם הקיום של מה שנקרא בחוק הקיים "שידורים מוספים", בראייה שלנו – ואני משתמש במילה הרבה יותר עדינה ממה שעובר לי בראש כרגע - הוא לא נכון.

יואב קיש: אז אתה נגד שידורים מוספים?

<זיו מאור: נגד שידורים מוספים.

יואב קיש: רק שידורי מליאה וועדות.

<זיו מאור: נכון.

<זיו מאור: בשנת 2004, כשהחוק הקיים נחקק - - -

יואב קיש: מה הארגון שאתה מייצג?

<זיו מאור: האגודה לזכות הציבור לדעת.

יואב קיש: אז אתה אומר שהאגודה לזכות הציבור לדעת, שאתה עומד בראשה, אומרת: בלי שידורים מוספים, רק מליאה וועדות.

<זיו מאור: וגם זה לא באמצעות הטלוויזיה אלא אך ורק באמצעות האינטרנט.

יואב קיש: מי יסתכל על זה?

<זיו מאור: ברגע שהתכנים יהיו נגישים לציבור, ובתוך הציבור גם גופים שרוצים לשדר – גם כלי שידור בחינם, ללא תמורה - כל אחד, עם האינטרס שלו, באופן חופשי ייקח את התכנים האלה מתוך האינטרנט ויתווך אותם לציבור באמצעות רישיון השידור שיש לו.

יואב קיש: שיהיה פיד ושאחרים ישתמשו בו.

<זיו מאור: שיהיה פיד ל-live, ושגם יהיה VOD.

<זיו מאור: העיקר שהמידע יהיה נגיש באופן חופשי לחלוטין באמצעות האינטרנט.

<זיו מאור: לכן ההמלצה המעשית שלנו, שהיא מרחיקת לכת ביחס למסקנות הוועדה – אנחנו מודעים לזה, אבל לכל הפחות שתהיה על השולחן - היא להפסיק לחלוטין את השידורים המוספים ולהפסיק לשדר בטלוויזיה.

<זיו מאור: זה גם פותר הרבה מאוד מהבעיות האחרות שעלו כאן.

יואב קיש: אתה יודע מה היה קורה אם אני הייתי אומר את מה שאתה אומר?

<זיו מאור: אני מבין, אבל העובדה היא שאני מגזר שלישי ואדוני מייצג - - -

יואב קיש: בסדר גמור, הבנתי.

<זיו מאור: ההצעה שלנו היא להפסיק לחלוטין את השידור בטלוויזיה.

<אתי בנדלר: זכות הציבור לדעת - - -

יואב קיש: הוא מדבר על רעיון אחר, זה מחוץ לקופסה.

יואב קיש: הוא אומר: תן פיד ושכולם יעשו בו מה שהם רוצים ואל תעשה מזה ערוץ עיתונאי.

יואב קיש: אני אומר לך מה אנחנו רוצים: לשמר את החופש העיתונאי של הערוץ, ובמקום הזה אנחנו שונים מהחשיבה שלך.

חי שגב: אני לא מבינה איך זה משתלב עם זכות הציבור לדעת.

יואב קיש: זה יכול להשתלב, אם אתה משתמש בזה כפיד ואתה מקבל מעיתונאי אחרים ומערוצים אחרים את העבודות סביב זה.

יואב קיש: אבל אנחנו לא מאמינים שזה יקרה, בטח לא ברמה - - -

<זיו מאור: עכשיו פועלים פה כלי תקשורת שלא מחויבים לצורך לשרוד כלכלית.

<זיו מאור: זה חוסם את האפשרות של אנשים להתבטא.

<זיו מאור: אם מחר אני רוצה להקים מערכת של עיתון – אני לא יכול.

<זיו מאור: יש לנו שתי תחנות רדיו ארציות בישראל, שתיהן בבעלות המדינה.

<זיו מאור: תגידי לי את איך זה משתלב עם זכות הציבור לדעת, איך זה משתלב עם חופש הביטוי.

חי שגב: יש כל כך הרבה מכרזים לרדיו אזורי, בוא לא ניצור פה איזו תמונה - - -

<זיו מאור: וכולם תחת העיקרון של מניעת תחרות.

<זיו מאור: רדיו אזורי – רדיו אחד בכל אזור.

<זיו מאור: ואם אני רוצה שתי תחנות רדיו בתל-אביב, לבחור ביניהן?

<אתי בנדלר: אז תסגור גם את הרדיו הקיים?

<זיו מאור: חופש הביטוי ניזון מתחרות.

<זיו מאור: אבל נשים את זה בצד, ומכיוון שהזמן שלי קצר - - -

<דודו קובסניאנו: יש בתל-אביב לבד שלוש תחנות.

<זיו מאור: אני רוצה להציע הצעה שיש לה נופך מעשי ברמה מסוימת: לכל הפחות לקבוע שהגוף שיזכה במכרז הוא גוף שלא משדר חדשות כעת במקום אחר.

<זיו מאור: כך חופש הביטוי יצא נשכר, כך יהיה גיוון של דעות ורעיונות.

<זיו מאור: אם ניקח גוף שכבר כעת משדר חדשות וניתן לו עוד שלוחה, עוד סניף, עוד מענק של 20 מיליון שקל לעשות מה שהוא גם ככה עושה, חופש הביטוי יפסיד מהעניין הזה.

<זיו מאור: לכן אני מבקש מהוועדה להוסיף סעיף שאוסר על גופים שמשדרים כעת להתמודד במכרז.

<זיו מאור: תודה רבה.

יואב קיש: תודה, זיו.

יואב קיש: שמענו כיוון דעה שונה.

יואב קיש: אני רק חוזר על הערתי שאם זה היה בא ממני היו בטוחים שזה מביבי ולא ממני.

יואב קיש: נשמע עכשיו את אביגדור מתאגיד השידור הישראלי.

<אביגדור דנן: אני היועץ המשפטי בתאגיד השידור הישראלי.

<אביגדור דנן: אני רוצה להפנות את תשומת לב הוועדה לאמירה שהיתה בדוח פריש.

<אביגדור דנן: הוועדה הציבורית סברה שצריך להעביר את הערוץ במסגרת שידורי תאגיד השידור הציבורי, אבל בשל מצב הקמתו היא מבינה שכרגע זה לא מתאפשר.

<אביגדור דנן: אני חושב שאם כל ההליכים כאן נדחים אז צריך לעמוד בקשר עם הנהלת תאגיד השידור הישראלי ולראות, יכול להיות שהפתרון הזה הוא הפתרון הנכון ביותר ציבורית.

<אביגדור דנן: אנחנו מאמינים בזה.

<אביגדור דנן: אולי אפשר לתת לזה ביטוי גם במסגרת תהליכי החקיקה כאן.

<אתי בנדלר: אכן, גם הכנסת וגם הוועדה הציבורית רואים בערוץ הכנסת שידור ציבורי.

<אתי בנדלר: מכאן שהוועדה הציבורית סברה שיש מקום, אולי, להפוך את ערוץ הכנסת לאחד מהערוצים שישודרו על-ידי תאגיד השידור הציבורי.

<אתי בנדלר: גם הוועדה הציבורית היתה ערה לכך שהתאגיד טרם הוקם, טרם עומד על רגליו, טרם החל לפעול, ולכן קשה לדעת כרגע כיצד יפעל ובוודאי זה לא השלב הנכון להמליץ על שילוב ערוץ הכנסת בשידורי תאגיד השידור הציבורי.

<אתי בנדלר: לפיכך, חלק מהמלצתה היתה לקבוע את תקופת הרישיון של ערוץ הכנסת לתקופה של ארבע שנים, כשבתום שלוש שנים ייבחן האם אפשר כבר לשלב אותו בתאגיד השידור הציבורי, ואפשרות להאריך לשנה אחת בלבד.

<אתי בנדלר: יושב-ראש הכנסת שקל את ההמלצה הזאת והחליט שאין טעם לרתום את העגלה לפני הסוסים.

<אתי בנדלר: כבר עכשיו לקבוע מסמרות מה יקרה בעוד שלוש או ארבע שנים כדי לאפשר לתאגיד השידור הציבורי, שאיש לא יודע איך הוא פועל - כולנו מקווים, כמובן, להצלחתו, ממש מייחלים להצלחתו - - -

נחמן שי: לא ישנים בלילה - - -

<אתי בנדלר: אני באמת מייחלת להצלחתו.

נחמן שי: גם אני, אבל כמו שאני רואה את זה הולך ונבנה אז אני יודע מה יקרה שם.

<אתי בנדלר: אין לדעת מה יקרה עם זה בשלב הזה.

<אתי בנדלר: מצד שני, ככל שתקופת הרישיון המוצעת למי שמתמודד במכרז קצרה יותר והאופק שלו פחות ארוך - -

יואב קיש: פחות השקעות בערוץ.

<אתי בנדלר: אז, בדרך כלל, ההצעות פחות מוצלחות.

<אתי בנדלר: לפיכך, היושב-ראש החליט לדחות בשלב זה את ההצעה.

יואב קיש: זו החלטת היושב-ראש, אבל בסוף זו גם החלטה של הוועדה.

יואב קיש: אני חושב שכרגע, מבחינת משך הזמן של המכרז – לכמה שנים הוא מתוכנן כרגע?

חי שגב: שש פלוס אופציה, אומר היועץ המשפטי.

חי שגב: גם זה נתון לשינוי, אני רוצה להעיר בסוגריים.

חי שגב: אפשר להחליט גם על פרק זמן אחר.

<אתי בנדלר: במקביל לזה, החליט היושב-ראש להשאיר את המצב על כנו, דהיינו שההחלטה לגבי אורך תקופת הרישיון, לרבות אפשרות הארכה, תתקבל על-ידי המועצה.

<אתי בנדלר: המועצה צריכה להיוועץ בצוות התיאום לעניין.

יואב קיש: נראה לי בצדק.

יואב קיש: אנחנו עוברים לאחרון הדוברים.

יואב קיש: יש לך שלוש דקות, אורי פז.

<אורי פז: אני רק רוצה לפתוח בהערה של האגודה לזכות הציבור לדעת – הכול מסתדר לי, חוץ מהשם של האגודה, לנוכח הדברים שנאמרו פה.

יואב קיש: אני חושב, אורי, שאתה לא צודק.

יואב קיש: יש להם תפיסה שונה, מאוד ליברלית.

יואב קיש: קשה לה לעבוד היום במציאות של היום.

יואב קיש: הלוואי שהיה אפשר והוא צודק, אבל מהניתוח שלי זה לא ריאלי.

<אורי פז: אני רואה את הסתירה בין הדברים דווקא.

<אורי פז: קודם כול, אני רוצה לברך על זה שסעיף הביזוי ירד.

<אורי פז: אז המסר הזה, לפחות בשנה הקרובה שאני פה, יישמר כי 12 שנה מעולם לא עשינו את זה.

<אורי פז: אני רוצה להתייחס ממש בקצרה לדברים שנאמרו פה על הפרלמנטים בעולם.

<אורי פז: לפני 13 שנה – לא הייתי פה כי אני 12 שנה פה - אותו דוח, מלבד אירלנד שנוספה לרשימה, היה קיים והיה נר לרגלי הוועדה שדנה איך היא רוצה את ערוץ הכנסת – ואת היית שם – והחליטו לייצר את ערוץ הכנסת כפי שהוא מתפקד עד היום.

<אורי פז: עכשיו יש חזרה לדיון מה קורה בקנדה - - -

יואב קיש: לא לא, היתה הצגה של תמונת המצב בעולם.

<אורי פז: בסדר גמור.

<אורי פז: העולם לא השתנה.

<אורי פז: הטכנולוגיות השתנו, הכול השתנה, אבל הערוצים נשארו אותו דבר.

יואב קיש: חלקם השתנו.

יואב קיש: באירלנד יצא אחרי מה שאתה - - -

<אורי פז: האם הדיון הזה נועד בסופו של דבר שוועדת הכנסת תהפוך להיות ועדה שעוסקת ומגבשת כללי בימוי?

יואב קיש: אתה יודע שאנחנו לא שם.

<אורי פז: אני רוצה להמליץ בצניעות שלא ניכנס לנושא הזה, של כן להראות את הדובר או לא להראות את הדובר.

<אורי פז: פה אני נסמך על דבר אחד בלבד: 12 שנים משדרים מליאה וועדות, אלפי שעות שידור; 12 שנה מעולם – למעט מקרה אחד – לא היה מקרה שהיתה איזו הערה על הבימוי, של למה הראינו יותר מדי את הדובר או למה הראינו את הדברים האלה.

<אורי פז: לכן הדיון הזה מאוד מוזר בעיניי, כי אם אתה משדר מליאה כל כך הרבה שעות ואף חבר כנסת לא מעיר הערה, סימן שזה בסדר.

יואב קיש: אני חושב שטוב שחברי הכנסת לא באו אליך להעיר לך הערה, אבל אני יכול להגיד לך שהיושב-ראש קיבל הערות.

<אורי פז: שמעתי, אני יודע.

יואב קיש: אליך זה טוב שלא באו ואמרו, כי אני חושב שהיה בזה טעם לפגם אם חבר כנסת בא אליך ואומר לך הערה.

יואב קיש: בעיניי זה בצדק לא קרה.

<אורי פז: אם יושב-ראש הכנסת מקבל הערה - - -

יואב קיש: הוא צריך לקבל – הוא או מנכ"ל הכנסת.

<אורי פז: יש דיאלוג דרך צוות התיאום, ואם יש הערה שהיא הערה צודקת - - -

יואב קיש: אבל אתה מבין שגם מזה נורא נזהרים, בדיוק מהמקום הזה, כי אחר כך יכולים להגיד: אתם מנסים להשפיע על העבודה שלנו.

<אתי בנדלר: צוות התיאום הקפיד, כצוות תיאום – ואני מדגישה את המילים האלה - לא איפשר התערבות בתכנים ולא בדרך הצילום.

<אתי בנדלר: אם היו אליך פניות אחרות - - -

<אורי פז: לא אמרתי את זה, שצוות התיאום אי פעם התערב.

יואב קיש: עזבו את זה.

יואב קיש: אני מבקש לסיים.

<אורי פז: בעניין המועצה - אנחנו כפופים למועצה 12 שנים, פיקוח קפדני, לא קל, ברמה הכי עניינית.

<אורי פז: פיקוח רציני וקפדני.

<אורי פז: המועצה, למיטב הבנתי וידיעתי – והופעתי לא פעם בוועדה, אם במכרזים, בהארכות רישיון ובזיכיונות - אני לא חושב שהיא צריכה שחקני חיזוק של אנשי פוליטיקה או פוליטיקאים לשעבר.

<אורי פז: זה סעיף שהוא מאוד מוזר בעיניי.

יואב קיש: לא בטוח.

יואב קיש: למה שהפיגוע בטורקיה יגיע לדיון בכנסת?

<אורי פז: אני לא מעלה על הדעת שגוף מקצועי משדר חדשות, קורה פיגוע אירוע בשרונה או במקום אחר ואנחנו ממשיכים לדווח על הדיון שנעשה כאן בוועדת הכנסת ומתעלמים משרונה.

<אורי פז: זאת המציאות הנוכחית.

<אורי פז: אנחנו לא ערוץ חדשות, לא התכוונו, אנחנו לא רוצים להיות חדשות.

<אורי פז: יש ערוצי חדשות, אנחנו לא יכולים להתחרות בהם בכלל.

יואב קיש: אני לא רוצה שתדווחו על פיגוע בשרונה בזמן אמת ותהפכו להיות ערוץ 2 או ערוץ 10.

<אורי פז: הפיגוע של היום הוא הכנסת של המחר.

יואב קיש: אז שזה יהיה בכנסת של המחר.

<אורי פז: זה מה שאנחנו עושים גם היום.

<אורי פז: אנחנו מאוד מקפידים לא להיות ערוץ חדשות.

<אורי פז: אני מעיר את זה בעקבות ההערה שלך.

יואב קיש: כל ההערות שלי לא מתייחסות לערוץ הקיים, הן הערות שדווקא בחשש לעתיד.

יואב קיש: אתה לא צריך להתגונן מההערות שלי.

<אורי פז: אני רוצה ללכת עם ההערות שלי לערוץ החדש.

<אורי פז: אני רוצה שההערות יוטמעו בערוץ הבא.

<אורי פז: חייבים להתייחס.

<אורי פז: אני לא פותח גל פתוח, אני מציין שהיה פיגוע בטורקיה.

<אורי פז: זה מה שעשינו.

נחמן שי: איך אתה מציין, בכותרת?

נחמן שי: זו תוכנית מוקלטת, מה אתה עושה?

<אורי פז: בשידור חי.

<אורי פז: אם זו הקלטה, אני לא שובר את ההקלטה אף פעם.

<אורי פז: מעולם לא שברנו הקלטה.

<אורי פז: לא פגעתי בשידור, המשכתי.

<אורי פז: רק אם אני בחי.

<אתי בנדלר: אני רוצה להרחיב בעניין הזה.

יואב קיש: אני חייב לסגור את הדיון.

יואב קיש: מילה אחרונה, אורי.

<אורי פז: בסוף רוצים ערוץ נצפה, ערוץ רלוונטי, ערוץ שיראו אותו - אתה אמרת את זה ואחרים אמרו את זה.

<אורי פז: זה גם צריך לעמוד לנגד עיני האנשים בכל הדיונים שנקיים פה, שבסוף לא רוצים את ערוץ 33, כמו שאמרת.

<אורי פז: ערוץ 33 שידר פיד, עם הערות של מישהו שישב במליאה, כפי שנחמן אמר.

<אורי פז: רוצים ערוץ עיתונאי, עצמאי, ערוץ שהציבור ירצה לצפות בו.

<אורי פז: זו צריכה להיות המטרה שלנו.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: נודיע על הדיון הבא, וכנראה תצורף אליו טיוטת חוק שתהיה מעודכנת ונתחיל לעבור להקראה בדיון הבא.

יואב קיש: תודה, הדיון סגור.