ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 399, 2016-07-04 10:00

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אני מבקש לומר לחברי הוועדה בעקבות הדיון ביום רביעי על הנושא של ניצולי השואה שהחברה להשבה עדיין לא חתמה, אבל היא בדרך לחתימה.

<קריאה: לא בטוח - - -

משה גפני: היא כנראה בדרך לחתימה.

מיקי לוי: אנחנו לא נעבור על זה לסדר היום.

משה גפני: מיקי, אני ממתין, אני עוקב אחרי זה.

משה גפני: זה כנראה בדרך לחתימה.

משה גפני: אני מעריך שזה יהיה בזמן הקרוב, לכן אני עוד ממתין עם ההצעות שהעלינו.

משה גפני: אני מקווה שהנושא הזה יסתיים.

משה גפני: אם הוא לא יסתיים, נעשה מה שהחלטנו.

משה גפני: החוק מוכן ואני מבין שגם השר חיים כץ בישיבת ממשלה העלה את זה, אבל נמתין לראות, בגלל שמה שחשוב לנו כוועדה זה קודם כול שהניצולים יקבלו את התשלום הרבעוני ושלא ייעצר הנושא הזה עוד פעם.

משה גפני: אני אדווח לוועדה ברגע שתהיה החלטה בעניין.

משה גפני: אנחנו עוברים לסעיף הראשון בסדר-היום.

משה גפני: הצעה לסדר-היום בנושא: "חמש שנים למחאת הקוטג'".

משה גפני: שלושה חברים העלו את זה במליאת הכנסת: חבר הכנסת אורי מקלב, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף וחבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

משה גפני: לאחר מכן נעסוק בדיון המהיר על המשכנתאות.

משה גפני: אנחנו די נחבר את זה.

משה גפני: אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: תודה רבה על קיום הדיון.

אורי מקלב: ביקשנו את הדיון גם בעקבות מסמך שיצא וגם בעקבות הודעה ובדיקה שהיתה, והוכח שגם לאחר מחאת הקוטג' לא היתה ירידת מחירים.

אורי מקלב: אנחנו נמצאים היום חמש שנים אחרי המחאה, והמחירים בארץ גבוהים בממוצע ב-20%, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לעומת אירופה.

אורי מקלב: הדברים ידועים, לא רק בהשוואה לגרמניה.

אורי מקלב: בסקר מקצועי שנעשה בין כל מדינות אירופה הממוצע שלנו יותר יקר ב-20%.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, בתקופה האחרונה המחירים לא עלו – אולי הם עלו ב-2.5% – אבל אם המחירים לא ירדו, המשמעות שהמחירים עלו, מכיוון שהרבה סחורות שמרכיבות את המוצרים העיקריים במשק הן סחורות שירדו, קפה, סוכר, אנרגיה ועוד דברים כאלה – ירדו ב-50%, ירדו ב-30%, ירדו ב-40%.

אורי מקלב: זה רק צריך להשפיע.

אורי מקלב: הרי כשיש עלייה בדלק מיד זה משפיע עלינו, לא רק בדלק, אלא בעוד דברים.

אורי מקלב: אנחנו היום נמצאים במצב שעל אף שסחורות עיקריות בשוק העולמי ירדו, זה לא בא לידי ביטוי.

אורי מקלב: המשמעות של זה היא ייקור הדברים.

אורי מקלב: אנחנו לא צריכים ללכת רחוק, רק לדעת את פערי התיווך שיש בפירות וירקות.

אורי מקלב: אנחנו עדיין לא עשינו שום דבר אחרי המחאה גם במה שחשבנו שצריך להכניס את הידיים בהתערבות שלנו, וזה מחירי הפירות והירקות כדוגמה.

אורי מקלב: מה קורה עם מחירי הפירות והירקות?

אורי מקלב: כל הדברים נשארו, לא היה שום שינוי בעניין הזה.

אורי מקלב: לא רק זאת, גם ניסיון חקיקה פרטית של חברי כנסת, כגון שיקוף המחיר שהסיטונאי קונה ואחרי זה מול הצרכן, לראות בכמה הוא קנה את העגבנייה, בכמה הוא קנה את תפוח העץ.

אורי מקלב: כסיטונאי קנית ב-3 שקלים והיום אתה מוכר ב-10-11 שקלים, תכתוב שהעלות 3 שקלים, שהציבור ידע את זה.

אורי מקלב: משרד הכלכלה ועוד משרדים התנגדו להצעות חקיקה כאלה.

אורי מקלב: אני לא רוצה להרחיב, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: יש ניסיונות חקיקה פרטית שנעשו על-ידי חברי כנסת, כדי קצת לשקף את פערי המחירים שיש ושום דבר לא עשינו.

אורי מקלב: אנחנו לא צריכים להיות כלכלנים כדי לראות באיזה מחירים נמכרים דברים ברשתות שיווק – כמה יינות ביתן שילמו על רשת שנחשבת נכשלת, כמה הם היו מוכנים להוסיף לקנות אותה.

אורי מקלב: כשרואים מאזנים של כל הרשתות וכמה הרווחים שלהן, לבד אפשר להבין שזה לא נפל להם כמן מן השמים.

אורי מקלב: הדברים האלה לא נעשו בגלל ניצול הזדמנויות במשק, זה בא מהכיס של הקונים.

אורי מקלב: מה שהם עושים, שהם קונים, מוכרים ובאמצע יש פער גדול מאוד.

אורי מקלב: אנחנו יכולים לראות את זה בלי שנהיה כלכלנים, במאזנים החיוביים הגדולים שיש לאותן רשתות.

אורי מקלב: זה אומר שיש פער מחירים.

אורי מקלב: אפשר להביא הרבה דוגמאות, אבל הזמן קצר.

אורי מקלב: אני לא יודע אם יש קרטלים היום, אדוני היושב-ראש, אבל ודאי שמונופולים יש.

אורי מקלב: קח קפה שחור, שהוא נחשב כמצרך עממי.

אורי מקלב: יש שם רווחים בדוקים של יותר מ-50%.

יצחק וקנין: הלוואי 50%.

יצחק וקנין: יותר מזה.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד עוד נושא אחד, ובזה אני אסיים, אדוני היושב-ראש, יגידו: חוק המזון, חוק הקורנפלקס.

אורי מקלב: היום אחרי חמש שנים אנחנו רואים איפה אנחנו נמצאים.

אורי מקלב: בסופו של דבר יש הצעת חוק שחוקקתי עם כמה חברי כנסת מרוב סיעות הבית, והיא מדברת על כך שמוצרים שהם ברי פיקוח, הלחם, החלב, יש יצרנים שרוצים לתת ונותנים הנחות משמעותיות לקמעוניים.

אורי מקלב: באים לאותן רשתות שיווק ואומרים: אנחנו רוצים למכור את הלבן, למכור את החלב ומה שמפוקח במחיר הרבה יותר זול, כדי להוות תחרות – יצרנים יותר קטנים – זה לא מגיע בכלל לצרכן.

אורי מקלב: זה לא מגיע.

אורי מקלב: לא מדובר בסכום זניח, מדובר ב-100 מיליון שקל.

אורי מקלב: 100 מיליון שקל הנחות על מוצרים שהם ברי פיקוח.

אורי מקלב: שטראוס למשל עזבה את המחירים בפיקוח.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: משום שהיא ידעה שהיא לא יכולה להתחרות בהם.

אורי מקלב: זו דוגמה לכך שאין תחרות במשק.

אורי מקלב: לא נותנים שתהיה תחרות, הרשתות כבעלות שליטה על המונופול שיש להן.

אורי מקלב: מצד שני אנחנו רואים ברגולציה שהממשלה לא מביאה הצעות חוק אמיתיות שמתערבות וגם חקיקה פרטית נעצרת.

אורי מקלב: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס לעניין הזה?

משה גפני: – פרופ' טרכטנברג.

מנואל טרכטנברג: בקצרה.

מנואל טרכטנברג: אני מברך את אלה שהגישו את ההצעה לסדר.

מנואל טרכטנברג: עוד מעט נציין חמש שנים למחאה הגדולה, לא רק למחאת הקוטג'.

מנואל טרכטנברג: מחאת הקוטג' היתה - - -

אורי מקלב: זה התחיל בזה.

מנואל טרכטנברג: היא התחילה, יש לה זכות ראשונים, וצריך באמת להוקיר תודה על כך שהיא עשתה זאת, לאלה שעמדו מאחורי המחאה הזאת.

מנואל טרכטנברג: העובדה היא שחמש שנים אחר-כך, כשאתה מסתכל על סל הצריכה, או יותר נכון על ההוצאה של משפחה צעירה ממוצעת במדינת ישראל, יש שלושה מרכיבים מרכזיים: דיור, חינוך הילדים ומזון.

מנואל טרכטנברג: אלה שלושת המרכיבים המרכזיים.

מנואל טרכטנברג: ונשאלת השאלה מה עשו שלוש הממשלות שכיהנו ומכהנות מאז, מה הן עשו בהקשרים האלה.

מנואל טרכטנברג: בדיור התשובה מאוד ברורה, המצב הורע בצורה משמעותית מאוד.

מנואל טרכטנברג: ראינו את הנתונים.

מנואל טרכטנברג: מחירי הדיור עלו ביותר מ-30% מאז.

מנואל טרכטנברג: מה קרה לתחום החינוך?

מנואל טרכטנברג: היה שיפור אחד משמעותי בעקבות הוועדה שעמדתי בראשה, גילאי שלוש-ארבע, אבל, רבותי, זה רק טיפה בים.

מנואל טרכטנברג: אין שבוע, אדוני היושב-ראש, בוועדה הזאת, שאנחנו לא נדרשים לעוולות ולעלויות של הטיפול בגיל הרך.

מנואל טרכטנברג: בין אם זה משפחתונים ומעונות, ומה שלא יהיה, עדיין מדובר על כך שמשפחות עם שלושה ילדים, אני לא מדבר על משפחות ברוכות ילדים – עם שלושה ילדים בגילאים הרלוונטיים – המשפחות האלה מוציאות סדר גודל של 5,000 שקל לחודש, כמו משכנתה על הגיל הרך.

מנואל טרכטנברג: תוכל להעיד מניסיון אישי שלך עכשיו.

מנואל טרכטנברג: המרכיב השלישי זה מזון.

מנואל טרכטנברג: ובמזון היו כמה צעדים.

מנואל טרכטנברג: צריך לציין שהיו כמה צעדים חיוביים שננקטו, כמה רפורמות וכו', אבל לא פיצחו את האגוז הזה.

מנואל טרכטנברג: בסוף, ואמר את זה חבר הכנסת וקנין – נותר כוח שוק חזק מדי בידי מספר מצומצם של חברות, ובסוף זה מה שקובע.

מנואל טרכטנברג: מעת לעת מנסים להפיל את זה על החקלאים.

מנואל טרכטנברג: בכל פעם שאני קורא את הכותרות האלה אני נזעק – לאן הגענו?

מנואל טרכטנברג: כאילו האשמים זה המושבניק שמגדל - - -

אורי מקלב: עולם הפוך.

אורי מקלב: הם אשמים.

מיקי לוי: הוא מקבל 1.5 שקל לקילו עגבניות.

מנואל טרכטנברג: נכון.

מנואל טרכטנברג: ולא מתמודדים עם הבעיה המרכזית.

מנואל טרכטנברג: אין ספק – כולם מגיעים לאותה מסקנה – שכוח השוק הרב מדי בסגמנטים השונים, זה לא רק בסגמנט אחד, הרי מדובר, כפי שציינת, גם בחברות היצרניות וגם ברשתות.

מנואל טרכטנברג: שם נמצא העניין, והממשלה לא מתמודדת עם זה.

מנואל טרכטנברג: לסיכום.

מנואל טרכטנברג: אנחנו עומדים בפני תקציב, לצערי הרב דו-שנתי.

מנואל טרכטנברג: תקציב דו-שנתי – צריך להבין שהמדיניות הממשלתית בכל הקשר ובפרט בהקשרים האלה ננעלת לשנתיים וחצי - - -

רועי פולקמן: בצד התקציבי - - -

מנואל טרכטנברג: בצד התקציבי.

מנואל טרכטנברג: אני לא רואה לפי הסממנים – אני מקווה שאני אתבדה – אני לא רואה כל סימן שהממשלה הולכת לתת מענה לשלושת ההקשרים האלה של הדיור, של החינוך – הגיל הרך עם העלויות המטורפות – ושל שוק המזון.

מנואל טרכטנברג: אני מאוד מקווה שלא כך יהיה, ואם לא, אנחנו כאן בוועדה, נצטרך להילחם על כך.

מנואל טרכטנברג: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת יצחק וקנין, ואחריו – חבר הכנסת רועי פולקמן.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, האמת שכבר התעייפתי.

יצחק וקנין: עייפתי.

יצחק וקנין: אני מדבר ברצינות.

מנואל טרכטנברג: השבוע רק התחיל.

מיקי לוי: הוא 20 שנה פה.

יצחק וקנין: טרכטנברג, אתה לא תיפגע?

מנואל טרכטנברג: חלילה.

יצחק וקנין: אני אספר סיפור.

יצחק וקנין: עוד לפני המחאה היתה מחאה בתוניס, התחילו ניצנים במצרים.

יצחק וקנין: אני ניגש לראש הממשלה בשיחה אישית, מדבר אתו על יוקר המחייה, מדבר אתו על הדלק, מדבר אתו על החשמל, מדבר אתו על המים, מדבר אתו על החקלאות, מדבר אתו על השיכון, על הבעיה המרכזית של החברה.

יצחק וקנין: עשר דקות.

יצחק וקנין: אני אומר לו: שמע, אם לא תעשה משהו, זה יתפוצץ לך בפנים ותהיה לך מחאה.

יצחק וקנין: מה שאתה רואה עכשיו בתוניס ובמצרים יהיה לך.

יצחק וקנין: הוא אומר לי: וקנין, אתה עם הרגלים על הקרקע?

יצחק וקנין: אמרתי לו: רגלים על הקרקע.

יצחק וקנין: מוחלט.

יצחק וקנין: תזכור מה שאני אומר לך.

יצחק וקנין: אחרי שמונה חודשים מתחילה המחאה ברוטשילד והיא תופסת ממדים.

יצחק וקנין: כל מוצאי שבת – אתם זוכרים?

יצחק וקנין: – זה עלה ועלה.

יצחק וקנין: ראש הממשלה – עכשיו אל תיפגע – הוא החליט להקים ועדה.

יצחק וקנין: הוא הקים את ועדת טרכטנברג לבדוק את העניינים.

יצחק וקנין: אמרתי לו: אני צריך את טרכטנברג?

מנואל טרכטנברג: אתה צריך.

יצחק וקנין: אני צריך אותו?

יצחק וקנין: אנחנו לא יודעים מה לעשות?

יצחק וקנין: למה הוא עשה את זה?

יצחק וקנין: לא בגלל שהוא האמין שדרך זה הוא יביא בשורה לציבור, בגלל שהוא אמר:

יצחק וקנין: ככה אני אשקיט את האש הגדולה שהגיעה ל-300,000 ו-400,000 במוצאי שבת וחצי מיליון אנשים בתל-אביב.

יצחק וקנין: רק בגלל זה.

יצחק וקנין: זו היתה ועדה לאחיזת עיניים.

יצחק וקנין: הרי הוועדה שלך הגישה דוח.

יצחק וקנין: אני זוכר שישבנו פעם ראשונה עם היושב-ראש במשרד האוצר והביאו לנו את דוח טרכטנברג, ואני זרקתי אותו על השולחן – אני לא פוגע בטרכטנברג, אבל, אדוני ראש הממשלה, אמרתי לך, אמרתי לך שתהיה לך מחאה פה.

יצחק וקנין: אני אגיד לכם דבר אחד שממנו אפשר לקחת לכל הדברים.

יצחק וקנין: ישראל כץ הוא לא קוסם.

יצחק וקנין: כשרואים את המחלפים וכל מה שיש.

יצחק וקנין: הוא לא קוסם.

יצחק וקנין: באנו לפה בוועדה הזאת – 30 מיליארד שקל לחמש שנים לתחבורה.

יצחק וקנין: יש אופק, מה צריך לעשות, מה משקיעים, בונים מדיניות לטווח ארוך.

יצחק וקנין: באתי ואמרתי: קחו את השיכון, שימו 20 מיליארד לארבע-חמש שנים, תפתרו את הבעיה.

יצחק וקנין: לא יפתרו אותה עוד 20 שנה אם לא יעשו את זה.

יצחק וקנין: אם לא תהיה פה בנייה ציבורית לא יפתרו את הבעיה.

יצחק וקנין: רבתי עם חבר הכנסת אטיאס שהיה שר הבינוי והשיכון, נגיד בנק ישב פה, ישבתי שם, זרקתי את המפתחות ואמרתי: אני חוזר חמש שנים אחורה.

יצחק וקנין: יכול להעיד יושב-ראש הוועדה.

יצחק וקנין: שברנו שיא של יוקר המחיה.

יצחק וקנין: בוועדת המזון הייתי הדומיננטי ביותר, כל ישיבה ישבתי ואמרתי מה שאני אומר גם היום.

יצחק וקנין: כשחוקקנו את חוק החלב דיברתי על שני מוצרים, פתאום בתוך החוק מביאים לנו ביטול הפיקוח על גבינה לבנה ועל הקוטג'.

יצחק וקנין: ואני שואל שאלה שם בתוך הוועדה: חבר'ה, מישהו פה הולך לגזור קופון?

יצחק וקנין: אמרו: לא, הקימו את טרה, זה יוריד, תחרות, עניינים.

יצחק וקנין: מה קרה?

יצחק וקנין: מ-4.10 שקלים הגיעו ל-8 שקלים.

יצחק וקנין: התחילה מחאת הקוטג'.

יצחק וקנין: זוכרים את זה?

יצחק וקנין: אני לא קוסם, אין לי איזה חוכמה, אבל אני בא מהמגזר החקלאי.

יצחק וקנין: חבר'ה, חוץ משחקלאים מתמוטטים ומתרסקים יום-יום אין שום דבר אחר.

יצחק וקנין: אני אומר לכם את זה באחריות.

יצחק וקנין: אני אתן לכם דוגמה – יושב לידי אחד הרפרנטים מהאוצר, חשוב שתשמעו את הדברים – באתי והצעתי הצעה לאוצר לפני עשרה חודשים כשהביאו את רפורמת הפטם.

יצחק וקנין: אמרתי: אני מתנגד למה שאתם מביאים, זה לא ייתן לנו כלום.

יצחק וקנין: סגרו 10% ירידה במחיר עם המשווקים, עם המשחתות ועם החקלאים.

יצחק וקנין: אמרתי: חבר'ה, אני יכול להביא לכם עכשיו 15%, עכשיו, בלי טובות של אף אחד, אני בא מהמגזר.

יצחק וקנין: תשמעו.

יצחק וקנין: לפני שבועיים, הגיעו אלי שלושה מושבים – אני חי את זה כי גם במושב שלי אותו דבר – מחיר עלות גידול הפטם 4.

יצחק וקנין: 80, 5.20, מקבל החקלאי לקילוגרם.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש הוועדה, תשמע, תשמע, זה משהו מזעזע.

יצחק וקנין: ירד המחיר, החקלאים קיבלו 2.9 לקילוגרם עוף.

יצחק וקנין: הבאתי את כל המחירים ברשתות, ישבו אצלי החברה מהאוצר.

יצחק וקנין: אמרתי: חבר'ה, למה זה לא משורשר למטה?

יצחק וקנין: למה זה לא מחלחל למטה?

יצחק וקנין: החקלאי קיבל 2.9 כמעט 2 שקלים פחות לקילוגרם עוף.

יצחק וקנין: למה זה לא יורד?

יצחק וקנין: מה קורה פה?

יצחק וקנין: תסבירו לי.

יצחק וקנין: המשחתות גוזרות את הקופון, המשווקים גוזרים והרשתות – כולם, חוץ מהחקלאי שמתרסק.

יצחק וקנין: אנשים באו אלי בוכים.

יצחק וקנין: חבר'ה, אני אומר לכם, יש רק דרך אחת.

יצחק וקנין: אין דרך אחרת, זה לא יעזור לאף אחד.

יצחק וקנין: יש לנו את הסמכות לקחת 20-30 מוצרים דומיננטיים.

יצחק וקנין: הענף של העוף זה 4.5 מיליארד שקל בשנה.

יצחק וקנין: אני מודיע לכם ש-15% אפשר להוריד היום.

יצחק וקנין: קובעים מחיר לחקלאי, מחיר נומינלי ומחיר מקסימלי, קובעים את המחירים.

יצחק וקנין: פיקוח על מחירים.

יצחק וקנין: מה אומרים?

יצחק וקנין: לא ניכנס לפיקוח על מחירים.

יצחק וקנין: למה לא?

יצחק וקנין: כמה פעמים על האבוקדו אמרתי לכם: 2.9 – נמכר ב-19 שקל.

יצחק וקנין: למה?

יצחק וקנין: אתם יכולים להסביר לי למה?

יצחק וקנין: חבר'ה, לא יעזור לנו, יש לנו בעיה רצינית.

יצחק וקנין: צריך לשים אותה על השולחן.

יצחק וקנין: אנחנו צריכים לבוא ולקבוע את הסדר.

יצחק וקנין: אם עגבנייה נמכרת ב-90 אגורות, כשלחקלאי עולה לגדל אותה 1.5, והיא נמכרת ב-7-8 שקלים, אז מה אתם רוצים?

יצחק וקנין: אותו דבר בענבים, אותו דבר בכל מוצר.

יצחק וקנין: חברים, אנחנו צריכים לעשות סדר, בסדר הזה צריך להיות - - -

מיקי לוי: שים את האצבע שלך.

מיקי לוי: זה פער התיווך?

מיקי לוי: ההובלה?

מיקי לוי: מה?

יצחק וקנין: זה פער התיווך.

אורן אסף חזן: הרשתות.

יצחק וקנין: אתה יכול להרוויח 100%, אבל אתה לא יכול להרוויח 300%.

יצחק וקנין: אם אני מקבל על עגבנייה 1.40 שקל, על הגזר 1.20 שקל, והוא נמכר ב-5 שקלים, זה לא יכול להיות.

יצחק וקנין: חברים, זה לא יכול להיות בשום פנים ואופן.

איתן ברושי: וקנין, עוד מעט יגידו עליך: נאומי קאטו הזקן.

יצחק וקנין: אני כבר עייף.

איתן ברושי: כמה פעמים אפשר - - -

יצחק וקנין: אמרתי שאני עייף.

יצחק וקנין: אמרתי שאני עייף, ובאמת אני עייף.

איתן ברושי: בואו נחליט לסיים את הסיפור.

משה גפני: בסדר, נסיים - - -

איתן ברושי: לא את הדיון, את הבעיה.

יצחק וקנין: אמרתי שאני מוכן שיקימו ועדה.

איתן ברושי: עוד ועדה?

יצחק וקנין: לא, אז אמרתי, ונביא את התוצאות.

יצחק וקנין: הנה, הורידו את המכסים – מה זה נתן?

איתן ברושי: יהיה על זה דיון בקרוב.

משה גפני: תיכף יהיה על זה דיון.

משה גפני: חבר הכנסת וקנין - - -

יצחק וקנין: גפני, אתה זוכר את כל מה שאני אומר?

משה גפני: כן.

משה גפני: כן.

משה גפני: כן.

משה גפני: כן.

יצחק וקנין: אמרתי או לא אמרתי?

יצחק וקנין: באמת, תגיד.

משה גפני: חבר הכנסת וקנין, א', אני מודה לך, ב', אני מבקש ממך שלא תפסיק עם זה.

יצחק וקנין: אני כבר לא יכול, אני עייף.

משה גפני: יהיה בסוף פתרון.

משה גפני: אין דבר שאין לו בסוף פתרון, אם מתמידים בעניין.

איתן ברושי: השאלה כמה משלמים בדרך.

משה גפני: חבר הכנסת פולקמן, ואחריו – חבר הכנסת אורון חזן.

רועי פולקמן: חבר הכנסת וקנין, אני מאוד מעריך אותך, אבל אני חושב שאם עושים את אותם דברים, אין מה להתפלא שמקבלים את אותן תוצאות.

רועי פולקמן: יש דבר אחד שצריך לטפל בו, ואותו התחלנו לעשות בקדנציה הזאת, וזה מלחמת חורמה במונופולים.

רועי פולקמן: פיקוח על מחירים זה מלחמות של פעם, אין שום דרך להתמודד עם זה - - -

איתן ברושי: פולקמן, בחוק המים אתם מחזקים את "מקורות" - - -

<קריאות: - - -

משה גפני: רבותי.

איתן ברושי: תראה איזה מונופול.

רחל עזריה: יש פה מישהו עם זכות דיבור.

איתן ברושי: אתם נותנים ל"מקורות" את כל הכוח.

<קריאות: - - -

רועי פולקמן: וקנין, לא הפרעתי לך.

אורן אסף חזן: פולקמן, זה להיות תלוש.

אורן אסף חזן: לא מתאים לך.

משה גפני: אורן.

משה גפני: אורן.

אורן אסף חזן: לא מתאים לך.

יצחק וקנין: - - - אתה מפסיד - - -

רועי פולקמן: במדינת ישראל יש ריכוזיות אדירה במשק, שמנוהלת על-ידי כוחות חזקים.

רועי פולקמן: תודה לאל שהגיע שר אוצר שלא מפחד מהמונופולים האלה, לא מהבנקים, לא מהלובי החקלאי ולא מהרשתות - - -

יצחק וקנין: - - -

רועי פולקמן: רק אתמול שוחחתי עם שכנים שלי שדיברו אתי על קניית ירקות קפואים ונאמר לי: תשמע, אני רוצה לקנות "פרי גליל", אבל בסופר אין "פרי גליל", יש רק "סנפרוסט".

רועי פולקמן: למה יש רק "סנפרוסט"?

רועי פולקמן: כי כ-80% מהשוק נשלט על-ידי מונופול, אז מערכות ההפצה הן כאלה שגם כשאני אגיע למדף בסופרמרקט אני אמצא מוצר שרק הוא קיים שם, ובמקום לעלות 11.70 הוא עולה 18 שקלים.

רועי פולקמן: ישבתי עם חבורה של שכנים שלי, ויש שם רק - - -

יצחק וקנין: - - -

אורן אסף חזן: פולקמן, זה הרבה יותר מורכב מזה.

רועי פולקמן: רגע.

רועי פולקמן: ולכן - - -

איתן ברושי: בשביל זה נתנו לרמי לוי להדליק משואה.

איתן ברושי: .. כאות הוקרה הוא קיבל להדליק משואה.

איתן ברושי: ..

משה גפני: איתן.

משה גפני: איתן, זה לא בסדר.

משה גפני: יש לנו סדר יום.

איתן ברושי: אני מציין את רמי לוי.

רועי פולקמן: אבל אני לא - - -

משה גפני: רגע, רועי, אני מגן עליך.

אורן אסף חזן: - - -

משה גפני: אורן.

אורן אסף חזן: אני מגן על פולקמן.

משה גפני: לא.

משה גפני: איתן, לא להפריע.

משה גפני: בבקשה, רועי.

איתן ברושי: גמרתי להפריע.

רועי פולקמן: התחלנו לטפל בדבר מחוק הקורנפלקס, שדיבר על מזון ייבוא לא רגיש, פתיחת המכסות לפני פסח, שהובילה לירידה - -

אורן אסף חזן: איזה ירידה?

אורן אסף חזן: שום דבר לא ירד.

רועי פולקמן: - - הבשר – מרגע שהתחלנו לייבא בשר טרי היתה ירידה.

אורן אסף חזן: פולקמן, הכול סיפורים.

רחל עזריה: אורן, אני עושה קניות למשפחה עם ארבעה ילדים, לא אתה.

רחל עזריה: כנראה אתה לא יודע מה מחירי המזון.

רחל עזריה: כמה אוכל אתה קונה בסופר בכלל שאתה יודע כמה עולים פירות וירקות?

רחל עזריה: תעשה לי טובה.

אורן אסף חזן: זה לעצום עיניים מול המציאות.

רחל עזריה: תדבר על דברים שאתה מבין בהם.

רחל עזריה: כמה קניות אתה עושה בכלל בסופר?

אורן אסף חזן: חלאס.

אורן אסף חזן: מה ההצגה שלכם?

אורן אסף חזן: שתהיה לכם סיסמה לבחירות?

רחל עזריה: אתה קונה במסעדות, ולא יודע בכלל על מה אנחנו מדברים.

אורן אסף חזן: - - -

משה גפני: אורן, יש לך רשות דיבור תיכף.

אורן אסף חזן: אבל עכשיו זה מכעיס אותי.

אורן אסף חזן: הציבור משלם ביוקר, והוא מספר סיפורים.

משה גפני: מותר לו להגיד מה שהוא רוצה וגם לך מותר.

רועי פולקמן: אתה מוזמן לקנות בשר ולראות את הירידה במחירים.

רחל עזריה: אתה מוזמן ללכת לעשות קניות בסופר.

אורן אסף חזן: זה לא בסדר מה שאתם עושים.

רועי פולקמן: אתה מוזמן לקנות בשר ולראות את המחירים.

אורן אסף חזן: זה באמת לא בסדר.

משה גפני: אורן, אתה מפריע, באמת.

רועי פולקמן: הנושא הנוסף זה הסוגיה, כמו רפורמת הקורנפלקס על מזון יבש – סוגיית הייבוא המקביל.

רועי פולקמן: אנחנו מטפלים בה עכשיו דרך שורה של דברים.

אורן אסף חזן: רפורמת נעלי הבית והכפכפים.

אורן אסף חזן: ..

משה גפני: רגע, שנייה.

משה גפני: שנייה.

משה גפני: רועי, שנייה.

משה גפני: חבר הכנסת פולקמן מציע את המשנה שלו, מותר לו להגיד את זה, צריך לבחון גם את הדברים שלו, אי-אפשר להתפרץ לתוך הדברים.

משה גפני: הוא מציע הצעה משלו, הוא אומר שזה מה שעושים.

משה גפני: צריך להתמודד עם הדברים האלה, אבל לא לצעוק.

משה גפני: לא יעזור כלום.

משה גפני: בבקשה.

רועי פולקמן: אני ממש בעוד שני משפטים מסיים.

רועי פולקמן: למשל מחיר של סכין גילוח, כשאתה קונה בארץ עולה 30% יותר, צריך לאפשר ליבואנים - - -

אורן אסף חזן: 30%?

אורן אסף חזן: למה לא 300%?

משה גפני: אורן.

רועי פולקמן: 40%, 50%, 100%.

משה גפני: אורן, זה לא בסדר.

משה גפני: אתה עושה לי את זה בכוונה?

רועי פולקמן: בינתיים אני מתגלח יותר, אורן.

רחל עזריה: זהו, גם סכיני גילוח אתה לא קונה.

רחל עזריה: אורן - -

רועי פולקמן: אני גומר סכינים יותר מהר.

רחל עזריה: - - תביא עולם תוכן שאתה מבין בו.

אורן אסף חזן: החברה אוהבת שזה מחוספס.

אורן אסף חזן: ..

אורן אסף חזן: אמר שלמה: מצא אישה, מצא טוב - - -

רועי פולקמן: הריכוזיות היא לא רק אצל חלק מהגופים במשק הישראלי, יש גם ריכוזיות יתר אצל היבואנים.

רועי פולקמן: למה זה קורה?

רועי פולקמן: זה קורה כי יש חסמים, גם רגולטורים, גם מכון התקנים, גם הגבלות באימוץ תקינה בין-לאומית.

רועי פולקמן: כל הדברים שאנחנו נלחמים בהם שנים לא העזו, לא שר אוצר ולא אף אחד – לא העזו להתמודד עם המונופולים האלה, שחלקם מונופולים של ועדי עובדים, חלקם מונופולים של תאגידים גדולים, חלקם של כל מיני כוחות, יש להם אחיזה חזקה בפוליטיקה הישראלית.

רועי פולקמן: כדי להתמודד עם המונופולים האלה יש לאפשר ייבוא מקביל של מוצרים, שזה מה שיוריד בסוף את המחירים.

רועי פולקמן: כשיש פיקוח מחירים, אתה מפקח על ארבעה, על חמישה - -

אורן אסף חזן: זה לא סותר.

משה גפני: אורן.

רועי פולקמן: - - די, זה היה בשנות ה-50.

רועי פולקמן: ולכן בטואלטיקה, במזון, במוצרי תינוקות, כסאות צעצועים – בכל הדברים האלה הפתרון לפריון בשוק הישראלי ולהורדת מחירים זה תחרותיות.

רועי פולקמן: זה דורש אומץ, זה דורש יכולת להילחם במונופולים.

רועי פולקמן: ודבר אחרון, גם רעיון השקיפות שיושם עכשיו עם נתוני המחירים בסופרמרקט, עם mysupermarket, ככל שאתה מאפשר לאנשים להשוות מחירים – עכשיו נעשה את זה בעוד תחומים, גם אז עם הביטוח – הצרכן ידע יותר, יוכל להשוות וגם הכוח הציבורי יוריד את המחירים.

רועי פולקמן: שלושת הדברים האלה, אבל בגדול, המלחמה במונופולים, ההגדלה של התחרותיות בשוק הישראלי, זו השיטה.

רועי פולקמן: היא דורשת אומץ ציבורי גדול.

רועי פולקמן: לפקח על מחירים זה תהליך פרלמנטרי נורא קל.

רועי פולקמן: אתה בא לתנובה: אומרים לה קוטג' עולה 4 שקלים ממחר.

רועי פולקמן: מה העניין?

רועי פולקמן: שלא מנצחים ככה.

רועי פולקמן: למה לא מנצחים ככה?

רועי פולקמן: כי הציבור היום מתוחכם, סל המוצרים הוא רחב, אז הם ילבישו את זה על מוצר אחר.

רועי פולקמן: ולכן הדרך היחידה באמת - - -

יצחק וקנין: מי יותר מתוחכם, הרשתות או הציבור?

יצחק וקנין: אם זאת הבעיה שלך, אני לא מבין אותה.

רועי פולקמן: הרגולטור הרבה פחות מתוחכם מהמגזר העסקי.

יצחק וקנין: - - -

משה גפני: יצחק.

רועי פולקמן: תפקח על ארבעה מוצרים ויעלו לחמישה מוצרים אחרים, יפצו על ההורדה, והציבור בסוף ישלם אותו דבר, כך עשו עם החקלאות שנים.

רועי פולקמן: ולכן הפתרון הוא תחרותיות.

רועי פולקמן: תחרותיות זה דורש אומץ פוליטי.

רועי פולקמן: זהו.

רועי פולקמן: עד כאן.

אורן אסף חזן: גם תחרותיות, לא רק.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אורן חזן.

משה גפני: אם יפריעו לך עכשיו, מה אני אעשה?

אורן אסף חזן: מותר להם להפריע לי.

משה גפני: לא, אבל אנחנו צריכים לסיים את הדיון.

משה גפני: אחריו – חברת הכנסת רחל עזריה.

אורן אסף חזן: אתה יודע, הרב גפני, כמה אני מעריך אותך, אבל מה שאמרת עכשיו זה הליבה של כל הסיפור – אנחנו כל פעם צריכים לסיים את הדיון.

אורן אסף חזן: אומר פה ידידי, חבר הכנסת וקנין, סגן יושב-ראש הכנסת, ממלא מקום קבוע, שהוא 20 שנה פה והוא עייף.

אורן אסף חזן: אני פה שנה וארבעה חודשים וגם אני עייף.

אורן אסף חזן: חלאס מהדיבורים האלה, נמאס.

אורן אסף חזן: על מי אנחנו עובדים?

אורן אסף חזן: מונופולים צריך לפרק, אבל פיקוח צריך לעשות.

אורן אסף חזן: לא יכול להיות מצב שכאשר גרתי בבולגריה בקבוק של ליסטרין היה עולה 7 שקלים במחיר הכי יקר, בסופר הכי פנסי, ופה הכי זול – אותו בקבוק, אותה חברה, אותה תווית, אותו הכול – עולה 37 שקלים.

רחל עזריה: ייבוא מקביל.

אורן אסף חזן: אל תדברו, תעשו.

אורן אסף חזן: זה בידיים שלכם.

רחל עזריה: ייבוא מקביל.

אורן אסף חזן: אל תדברו, תעשו.

אורן אסף חזן: יש במדינת ישראל חזירות - - -

יצחק וקנין: רחל, ייבוא מקביל זה לא פשוט - -

רחל עזריה: נכון, אבל צריך לעשות את זה.

אורן אסף חזן: זה פשוט.

אורן אסף חזן: זה פשוט.

יצחק וקנין: - - זה יכול להרוס את כל הכלכלה הישראלית.

אורן אסף חזן: עזוב.

רחל עזריה: זה אחד הדברים שחונקים את המשק, אז חייבים לעשות את זה.

רחל עזריה: מה זה יבואן ראשי, יבואן בודד?

רחל עזריה: מה זה הדבר הזה?

רחל עזריה: זה מונופול.

אורן אסף חזן: וקנין מדבר מדם לבו על החקלאות, יחד אתו גם ברושי, וגם לי כואב הסיפור של החקלאות, היא מדברת על ייבוא מקביל במוצרים שאולי היא מכירה יותר ואולי פחות, אבל במבחן התוצאה יש פה חזירות אמיתית.

אורן אסף חזן: בעלי רשתות השיווק, היבואנים הגדולים, הסיטונאים הגדולים, מרוויחים עשרות מיליונים על הגב של הציבור ואנחנו שותקים.

אורן אסף חזן: אנחנו מגיעים, עושים איזה דיון נחמד בכנסת, במליאה, מישהו אומר איזה משפט על ביצים ועל עגבניות, שני צועק על מי-פה וצעצועים, מקבל כותרת, ובסוף המחירים עולים.

אורן אסף חזן: חאלס.

אורן אסף חזן: חאלס.

אורן אסף חזן: זה אותו דבר בכנסת הזאת פעם אחר פעם, גם בכלכלה, גם בחברה, גם בביטחון.

אורן אסף חזן: חזקים פה בדיבורים.

מנחם אליעזר מוזס: אתה באופוזיציה?

אורן אסף חזן: שר האוצר שלכם יכול לקבל החלטות אמיצות בלי לפחד מהחברים הטייקונים שלו - -

רחל עזריה: פשוט חצוף.

אורן אסף חזן: - - בלי לפחד מהפטרונים שלו.

רחל עזריה: תחזור בך, חצוף.

רחל עזריה: תחזור בך.

אורן אסף חזן: בלי לפחד מהפטרונים שלו - -

רחל עזריה: חצוף.

רחל עזריה: תחזור בך.

אורן אסף חזן: - - לקבל החלטות אמיצות - -

רחל עזריה: תחזור בך.

רחל עזריה: חצוף.

אורן אסף חזן: - - ולשנות את המשק.

רועי פולקמן: זה מה שאנחנו עושים.

אורן אסף חזן: אני לא אחזור בי.

רחל עזריה: בסדר, אני יודעת.

אורן אסף חזן: אני לא אחזור בי.

רחל עזריה: אני יודעת.

רחל עזריה: גם עם עמית סגל אתה לא חוזר בך.

רחל עזריה: בסדר, אני יודעת.

רחל עזריה: אין בעיה.

רחל עזריה: זו השיטה שלך.

רחל עזריה: אין בעיה.

אורן אסף חזן: מה קשור שמיטה להר סיני עכשיו?

אורן אסף חזן: תסבירי לי, בתור צדיקה, מה הקשר?

רחל עזריה: אם היו"ר נותן לי את הזמן להסביר, אני אשמח להסביר את שמיטה והר סיני.

משה גפני: לא.

משה גפני: לא את שמיטה והר סיני, יש לך עוד מעט רשות דיבור.

אורן אסף חזן: לא.

אורן אסף חזן: את עמית סגל - - -

משה גפני: על שמיטה והר סיני נדבר בפעם אחרת.

משה גפני: אורן, בבקשה, הצעה.

אורן אסף חזן: ישבנו פה לפני שלושה חודשים בדיון אחר לגמרי - - -

משה גפני: הצעה, בבקשה.

אורן אסף חזן: ממש רגע לפני ההצעה שלי, ברשותך.

אורן אסף חזן: הקשבתי קשב רב לרבים מהחברים - - -

משה גפני: ממש לא הפרעת לאף אחד...

אורן אסף חזן: הפרעתי קלות.

אורן אסף חזן: ביחס למצב הסטנדרטי זה היה קלות.

אורן אסף חזן: ישבנו פה אני ואתה, יש לומר לבד, בדיון על המס על טבק לנרגילה.

משה גפני: נכון.

אורן אסף חזן: אדוני זוכר את הדיון?

משה גפני: בטח.

משה גפני: מה השאלה.

אורן אסף חזן: הוכחתי - - -

רחל עזריה: הנה עולם תוכן...

אורן אסף חזן: הוכחתי למשרד הבריאות ולמשרד האוצר שהם שגו.

אורן אסף חזן: נכון או לא?

אורן אסף חזן: תודו, קופת המדינה זורקת לפח בכל חודש יותר מ-100 מיליון שקל, הבריאות נפגעת.

אורן אסף חזן: מה קרה?

אורן אסף חזן: ישבו פה - - -

מיקי לוי: תעדכן אותנו על הטבק.

אורן אסף חזן: אני אעדכן, אני אעדכן תיכף.

משה גפני: לא.

משה גפני: לא עכשיו.

מיקי לוי: משפט, בבקשה.

אורן אסף חזן: חבר הכנסת רוצה לדעת.

מיקי לוי: אני לא יודע על מה מדובר.

אורן אסף חזן: העלו את המס על טבק לנרגילה בשביל למנוע מהציבור לעשן.

אורן אסף חזן: המס עלה, היבואנים הפירטיים - -

משה גפני: רק שנייה, אורן.

אורן אסף חזן: - - הפרטיים - - -

משה גפני: אורן, אתה רוצה לעצור?

אורן אסף חזן: הם משלמים - - -

משה גפני: אורן.

אורן אסף חזן: המחיר שלו עלה - - -

משה גפני: אני מבקש להפסיק לדבר שם מאחורה.

אורן אסף חזן: סליחה, סיעת כולנו שם.

משה גפני: אדוני, אני מדבר אליך שם, אני מבקש לא להפריע.

אורן אסף חזן: הוא חבר שלי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: חבר – חבר.

משה גפני: הוא גם חבר שלי.

משה גפני: אז מה?

משה גפני: אי-אפשר לנהל פה דיון היום.

אורן אסף חזן: הח"כ שלו צריך לשלוט בו.

אורן אסף חזן: לא, סתם.

משה גפני: הכול בסדר.

משה גפני: זה לא נוגע לח"כ של אף אחד.

משה גפני: אורן, תשלים.

אורן אסף חזן: מה קרה?

אורן אסף חזן: מחיר הטבק - - -

משה גפני: עוד פעם טבק?

אורן אסף חזן: הוא ביקש הסבר.

מנחם אליעזר מוזס: משקאות חריפים - - -

משה גפני: מוזס, אל תעזור לי.

אורן אסף חזן: היבואנים הפסיקו לייבא, כי המחיר נהיה 45 שקלים ו-50 שקלים.

מיקי לוי: הולכים קונים סיגריות.

אורן אסף חזן: לא, הולכים קונים מזויף, כזה שמייצרים בבית בגרושים, קופת המדינה זרקה לפח 100-130 שקל ממס בכל שנה והשימוש עלה.

אורן אסף חזן: אין עם מי לדבר.

משה גפני: אורן.

אורן אסף חזן: עכשיו אני רוצה לסכם - - -

משה גפני: תסכם.

אורן אסף חזן: הדבר שאני חושב שצריך לעשות, בעיני הדבר הכי נכון והכי אמיץ שאנחנו כוועדה, פעם אחת נהיה אמיצים, נקבע מתווה - - -

משה גפני: מה נקבע?

אורן אסף חזן: נכין מתווה.

אורן אסף חזן: לא ועדה נוספת, יש פה בוועדה, יש בה חברים מוכשרים – לא אני, אחרים – מוכשרים מספיק.

אורן אסף חזן: נקבע גם איך אנחנו מפרקים את הריכוזיות, משנים את המונופולים, גם איך אנחנו מכניסים לפיקוח.

אורן אסף חזן: נהפוך את זה לחוק ונעביר את זה, כי אם בסופו של יום, כמו שהגברת עזריה, חברת הכנסת עזריה אומרת וחבר הכנסת פולקמן וחברי הטוב, באמת חברי הטוב, שר האוצר כחלון החברתי שלנו אומר שאפשר לעשות, אז אם אנחנו נביא דבר כזה, אני רוצה לראות מי יתנגד.

אורן אסף חזן: אבל אם אנחנו לא נעשה את זה לפני התקציב הזה, אנחנו לא נעשה את זה אף פעם, כי אתם יושבים פה שנה אחר שנה, תקציב אחר תקציב, פעם אחרי פעם אנחנו ופוגעים בחלשים יותר על חשבון החלשים עוד יותר, פוגעים במעמד הביניים על חשבון החלשים, פוגעים אחד בשני, ומי שנהנה זה אלה שיושבים למעלה וגוזרים את הקופונים, והדבר הזה צריך להיפסק ומהר.

מנחם אליעזר מוזס: מעשנים סיגריות ונרגילות - - -

משה גפני: מוזס.

משה גפני: מוזס.

אורן אסף חזן: זה שני דברים - - -

משה גפני: רגע, אורן.

אורן אסף חזן: אני עם משאף של ונטולין, אני לא יודע.

אורן אסף חזן: על זה המחיר ירד, אגב.

אורן אסף חזן: אגב, משאף ונטולין – בקופת חולים עולה 30 שקל, בבית מרקחת של הפלסטיני בכניסה לאריאל עולה 17 שקל.

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: אותו משאף של אותה חברה.

מנואל טרכטנברג: אולי זה יד שנייה.

אורן אסף חזן: מקורי, מה יד שנייה?

אורן אסף חזן: פתאום אני חש ברע...

משה גפני: אורן.

אורן אסף חזן: אוי ואבוי לי.

משה גפני: אורן, התשובה נורא ברורה, משך כל השנים שדיברת עליהן, חלק מאתנו היה זמן מסוים בקואליציה וזמן מסוים באופוזיציה, חלק היה בקואליציה וחלק היה באופוזיציה, אתם כל הזמן בקואליציה - - -

אורן אסף חזן: אני לא הייתי.

משה גפני: המפלגה שלך.

משה גפני: לא נרשמת ביהדות התורה.

אורן אסף חזן: אני סיעת גפני, סיכמנו.

אורן אסף חזן: ..

משה גפני: זה נכון.

משה גפני: .. רחל עזריה, בבקשה.

אורן אסף חזן: כך הדחת אותי מהסיעה?

משה גפני: עכשיו הוא ניצח אותי.

משה גפני: רחל עזריה, ואחריה – חבר הכנסת איתן ברושי.

רחל עזריה: זה היה קל.

רחל עזריה: זה היה ניצחון קל.

רחל עזריה: אתה קצת מפתיע.

משה גפני: לא חשוב, בסדר.

אורן אסף חזן: לו הקירות יכלו לדבר.

אורן אסף חזן: סתם.

רחל עזריה: אני רוצה לציין בקיצור חלק מהנושאים המאוד רועשים וגועשים שדיברנו עליהם פה בוועדה בשעה ומשהו האחרונות שמתייחסים לנושא שנמצא על סדר היום.

רחל עזריה: דיברנו על הורדת מכסים לבשר, ביצים, ירקות, דיברנו על מחירי ביטוח בריאות, רפורמת הקורנפלקס – פחות היה פה, היה יותר בוועדה המקבילה – אנחנו מדברים על ההון השחור.

רחל עזריה: כל נושא כזה שמגיע, איכשהו זו משימה כמעט בלתי אפשרית להעביר אותו - - -

אורן אסף חזן: - - -

משה גפני: אתה נגד?

משה גפני: אני רואה שאתה - - -

אורן אסף חזן: אני אגיד לך מה - - -

משה גפני: אל תגיד לי.

אורן אסף חזן: - - -

משה גפני: השתלטת על הדיון היום, אורן?

משה גפני: רחל, בבקשה.

משה גפני: נורא ואיום אתו, אי-אפשר להשתלט עליו.

אורן אסף חזן: אני אלך.

משה גפני: לא.

משה גפני: אני רק רוצה שתקשיב גם לאחרים.

רחל עזריה: בכל פעם שאנחנו מביאים נושא כזה – הרי יש לנו מערכת יחסים מאוד פתוחה, אני מהסיעה של שר האוצר, והתפקיד שלי לדאוג שהדברים האלה יעברו – מגיעים לפה, דרמה מטורפת, אי-אפשר להזיז שום דבר, הכול איום ונורא, אף פעם לא רואים את הצרכן שבקצה - -

אורן אסף חזן: אתם מחזיקים את האוצר.

משה גפני: אורן.

רחל עזריה: - - תמיד רואים כל מיני בעלי אינטרסים בדרך: פעם אחת, ברושי, זה הקיבוצים, פעם אחת אנחנו רואים את הנושא של הכשרות, שאי-אפשר לגעת בו.

רחל עזריה: לכל אחד יש האינטרס שלו שאי-אפשר לגעת.

רחל עזריה: יש פתגם בצרפתית, שאני לא אחזור עליו, שאומר: כל אחד תופס בזקן של השני – כל אחד יש לו האינטרס שלו, הוא לא מוכן לזוז, ולכולם כואב בסוף.

רחל עזריה: זה מה שאנחנו עושים פה.

רחל עזריה: כדי לפתור את הבעיה של מחירי המזון, זה לא לבוא ולדבר, וזה לא לבוא ולייצר מתווה וזה לא לבוא ולהקים ועדה, זה להיות אמיצים ולשנות כל מיני בעיות יסוד שיש לנו במערכת הכלכלית של מדינת ישראל, החל במונופולים, דרך המכסות, דרך כל מיני גופים אינטרסנטים שיודעים לשבת בדרך ולשלוף את כל הכסף, כדי שבסופו של דבר המחירים יהיו מאוד-מאוד גבוהים לצרכנים.

אורלי לוי אבקסיס: מה עם פערי התיווך?

רחל עזריה: כשאנחנו מגיעים לזה - - -

אורלי לוי אבקסיס: יש פה מונופולים - - -

<קריאות: - - -

רחל עזריה: בואו נשמע את פסק הדין של נוחי דנקנר - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - -

רחל עזריה: אני אתך במאה אחוז.

רחל עזריה: אני לא חושבת שבכלל יש דיון על זה.

אורן אסף חזן: את יודעת שאם חקלאי - -

משה גפני: אורן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אורן אסף חזן: - - מבקש להרוויח קצת יותר, עושים עליו אמברגו ברשתות?

אורן אסף חזן: זה הגיוני?

רחל עזריה: אני מאוד-מאוד מקווה שהדיון הזה יהיה פרומו לדיוני התקציב שמחכים לנו - -

משה גפני: מאה אחוז.

רחל עזריה: - - לדיוני ההסדרים שמחכים לנו, כי אנחנו הולכים להביא הרבה מאוד רפורמות מורכבות - -

אורן אסף חזן: למה צריך לחכות להסדרים?

רחל עזריה: - - של הייבוא המקביל ושל הורדת מחירים - -

אורן אסף חזן: למה צריך לחכות לחוק ההסדרים?

רחל עזריה: - - ושל פירוק מונופולים?

אורן אסף חזן: זה סיסמאות לקוניות.

רחל עזריה: סליחה - -

אורן אסף חזן: למה צריך לחכות להסדרים?

רחל עזריה: - - אני מדברת עכשיו.

רחל עזריה: אני מדברת עכשיו.

משה גפני: אורן, אני לא יכול להמשיך כך.

אורן אסף חזן: - - -

אורלי לוי אבקסיס: אין לך שום ניגוד עניינים - - -

רחל עזריה: אני מדברת עכשיו.

רחל עזריה: אני מדברת עכשיו.

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: אתה איש חברתי, אני יודע שאתה איש חברתי, אתה גם מבין עניין.

משה גפני: אורן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

משה גפני: אני מבקש ממך לא להפריע.

אורן אסף חזן: אני נלחם ביוקר המחיה.

משה גפני: לא.

משה גפני: לא להפריע.

משה גפני: אורלי, אני מבקש.

אורן אסף חזן: כשצעקתי על הביטחון גם קראו אותי לסדר, היום כולם אומרים מה שאמרתי - - -

משה גפני: בסדר, אבל אי-אפשר להפריע לכולם.

אורן אסף חזן: תקראו אותי לסדר.

משה גפני: יש פה אנשים חכמים כמוך, לא יותר ולא פחות.

אורן אסף חזן: אני לא חכם.

משה גפני: אז תן לאחרים לדבר.

אורן אסף חזן: אני לא חכם, אבל אני רואה את העם, אני רואה את הציבור.

משה גפני: הרבה רואים את העם.

משה גפני: תודה.

רחל עזריה: אני מאוד מקווה שזה פרומו לדיוני התקציב ולחוק ההסדרים, כי אנחנו בדיונים האלה, כל האנשים שצועקים פה – אנחנו נזכור טוב-טוב על מי מגנים, על מי דואגים שלא יורדו מכסות, שלא יפורקו מונופולים, כי זה התפקיד שלנו לעשות, ובכל פעם שזה מגיע, ברגע האמת, פתאום יש משהו שאי-אפשר ובלתי אפשרי.

רחל עזריה: תזכרו, אנחנו מחזיקים כל אחד בזקן של השני.

רחל עזריה: אנחנו גורמים לכך שהמחירים יהיו גבוהים - - -

אורלי לוי אבקסיס: אתם הקואליציה, בידכם הדבר.

רחל עזריה: אורלי, אני מדברת.

רחל עזריה: לנו יש הזדמנות להוריד את מחירי המזון, להוזיל את יוקר המחיה, יש לנו שר אוצר שזה הנושא שהכי חשוב לו ועל זה אנחנו עוסקים, ולכן אני נמצאת פה כל יום בוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: מי מפריע לכם?

אורלי לוי אבקסיס: האופוזיציה?

אורלי לוי אבקסיס: הטענות על הקואליציה.

אורן אסף חזן: רחל עזריה, את חברה בסיעה של שר האוצר.

רחל עזריה: אורן, אני לא מוכנה לזה.

רחל עזריה: אני לא מוכנה לזה.

אורן אסף חזן: מה זה הסיפור - - -

רחל עזריה: אני לא מוכנה לזה.

משה גפני: אורן.

איתן ברושי: אורן, יש עוד אנשים שרוצים לדבר.

אורן אסף חזן: אתה צעקת על וקנין, לי מותר לצעוק עליה.

איתן ברושי: אני צעקתי עליו?

משה גפני: די כבר.

משה גפני: אורן, זה לא בסדר, אתה פשוט לא נותן לי לנהל את הישיבה.

אורן אסף חזן: נכון, זה לא בסדר שעובדים על כולם בעיניים.

אורן אסף חזן: זה לא בסדר.

משה גפני: אתה לא נותן לי לנהל את הישיבה.

משה גפני: אל תגיד לה שהיא מהסיעה של שר האוצר, כי אתה מהסיעה של ראש הממשלה.

אורן אסף חזן: אני לא מתבייש להגיד את עמדתי.

משה גפני: אז תגיד.

משה גפני: לא עכשיו.

רחל עזריה: תגיד את עמדתך כשיש לך זכות דיבור.

רחל עזריה: אני מאוד מקווה שכל הדיבורים האלה ייזכרו גם ברגע האמת, כשנצטרך לעשות את הצעדים הלוא פשוטים שמחכים לנו בדיוני התקציב.

רחל עזריה: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת איתן ברושי.

איתן ברושי: יש תפיסה, אדוני היושב-ראש, של הרס היוצר.

איתן ברושי: אפרופו הדברים של – נאמרו פה לאחרונה: בואו נהרוס את הכול - - -

רחל עזריה: קוראים לי "רחל עזריה".

אורן אסף חזן: חברת הכנסת רחל עזריה.

איתן ברושי: אני יודע.

איתן ברושי: לא חייבים לחזור על כל שם, אפשר לקצר בזמן.

איתן ברושי: בדברים שנאמרו פה לאחרונה לא התכוונתי רק אליך.

איתן ברושי: בואו נהרוס את הכול ונבנה מחדש, אין שיטה כזאת.

איתן ברושי: יש כאן מדינה בת 68, היא לא התחילה עם "כולנו".

איתן ברושי: יצא הפרופ' טרכטנברג – גם אני צריך לחזור ולצאת – הוא דיבר על הדיור, על החינוך ועל המזון.

איתן ברושי: יש פה דבר אחד, אדוני היושב-ראש, שהוא לא קשור ישירות למחאת הקוטג', הוא קשור לתקציב ולראייה הכוללת מה היא רמת ההכנסה של האנשים שעובדים, לא אלה שלא עובדים – איזה סל שירותים יכולים לממן ברמת ההכנסה.

איתן ברושי: כשהלכנו להטבות המס, אמרנו בין היתר, בואו נגדיל את יכולת התשלום על-ידי תוספת הקלה בנושא המס.

איתן ברושי: לכן אי-אפשר לדבר רק על צד אחד של ההוצאות, צריך גם לדבר – אדוני כחלון, נציגות של כחלון, אלי כהן חברי – צריך גם לדבר על צד ההכנסות, אי-אפשר לדבר רק על הצד של ההוצאות.

איתן ברושי: לכן מחאת הקוטג' היא גם מחאה על שכר נמוך מדי.

איתן ברושי: אי-אפשר לנהל את ההוצאות של משק בית, והזכירו פה את החינוך.

איתן ברושי: אני אגיד מילה אחת על העיוות – גברתי, גם את – מנסים למכור לנו סיפור שמוזילים את מחירי הקרקע ב-5 מיליארד.

איתן ברושי: זה באמת הצגה, כי לא בונים 50,000 דירות, רוב ההנחות ניתנו לפני הממשלה הזאת, שמתבססות על מפת עדיפות לאומית - - -

אלי כהן: מאיפה אתה מביא את זה?

איתן ברושי: רגע.

איתן ברושי: לכן מחיר הדיור - - -

אלי כהן: חבר הכנסת ברושי, אנחנו בכנסת ישראל והיום יום שני.

איתן ברושי: נו?

אלי כהן: מחיר למשתכן התחיל לפני תשעה חודשים.

איתן ברושי: אני מדבר על מחיר הקרקעות.

איתן ברושי: תיכף נדבר על המים.

אלי כהן: מי שהוריד אותו היה שר האוצר.

איתן ברושי: רגע.

משה גפני: איתן, אין לנו הרבה זמן.

איתן ברושי: אני מקצר.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אתה לא יכול לדבר על כל הבעיות.

איתן ברושי: לכן אני אומר שכאשר דנים ביוקר המחיה צריך לדון גם בהכנסות ולא רק בהוצאות, ובקרוב תהיה שאלת התקציב, והממשלה לא יוצרת מקומות עבודה ולא ברמת הכנסה גבוהה, בעיקר בפריפריה.

איתן ברושי: דבר שני, עניין הדיור הוא קודם כול מחיר הקרקע וזה מאה אחוז בידי המדינה.

איתן ברושי: הזכירו פה את הקיבוצים, אני לא יודע באיזה הקשר.

איתן ברושי: מזמן לא מצאו על מי לכעוס, אז כדאי לבוא ולומר שאנחנו בחקלאות – זה לא הקיבוצים, זה ההתיישבות כולה, גם הקיבוצים, כמובן אני גאה בזה – אנחנו מדברים על שני דברים: עלויות הייצור ופערי התיווך, ובשני הדברים המדינה לא מתמודדת.

איתן ברושי: בעוד שעתיים יש פה דיון על המים – במקום לפרק את "מקורות", מחזקים אותה.

איתן ברושי: זה המונופול שהמדינה בונה.

איתן ברושי: אינני יודע מה הסיבה ששר האוצר מביא להלאים את כל הפקות המים, ויש כאלה כ-20-30 אגודות.

איתן ברושי: רק אתמול סיירתי בחלק מהן, מציעים להלאים את הכול.

איתן ברושי: עושים בדיוק הפוך – בעידן ההפרטה מחזקים את החברה שדוח בלניקוב וכולם יודעים מה העלות הגבוהה והמוגזמת שם.

איתן ברושי: עכשיו יש ויכוח על מחיר המים.

איתן ברושי: דבר שני, עלויות העבודה.

איתן ברושי: בזכות גפני – נכון, הצקתי לו – הורדנו 160 מיליון שקל של מס מעסיקים.

משה גפני: לא הצקת לי.

איתן ברושי: אבל הצלחנו.

משה גפני: פעלנו יחד כל הוועדה.

איתן ברושי: אתם לא מבינים איזו עלות מונחת פה על עובד זר שבלעדיו אין פה חקלאות - - -

אלי כהן: ברושי, מה שטוב, אתה בכל פעם מודה למי שעומד בראש הוועדה.

איתן ברושי: דקה, תיכף אני אודה לך.

אלי כהן: לא, לא.

אלי כהן: אתה לא צריך להודות לי.

איתן ברושי: אני לא בא לעשות חשבון של ממשלה אופוזיציה.

איתן ברושי: אני בא לומר, אלי כהן, שביוקר המחיה לא מטפלים נכון, והחקלאות מושפעת מפערי התיווך.

איתן ברושי: באמת, ממשלה שנותנת לרמי לוי להדליק משואה, מישהו פה השתגע.

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: עוף בשקל.

איתן ברושי: הפכנו את הסוחרים - - -

אורן אסף חזן: אולי אם אני - - -

משה גפני: אורן.

אורן אסף חזן: אני גם אני אמכור - - -

משה גפני: אורן, זה לא בסדר - -

אורן אסף חזן: - - - גם לי ייתנו משואה.

משה גפני: - - זה גם לא דרך ארץ.

אורן אסף חזן: גם לא בסדר שהציבור משלם ביוקר ובכל פעם אותם דיבורים סביב השולחן.

משה גפני: משלם ביוקר, מה לעשות.

אורן אסף חזן: אתה אחד האנשים הכי חברתיים פה בכנסת, אתה יודע את זה.

משה גפני: בסדר, מה לעשות.

אורן אסף חזן: וגם לך זה כואב.

איתן ברושי: בימים האחרונים הממשלה, חברי מהקואליציה, הפסיקה לשלם קרן נזקי טבע בחקלאות - - -

משה גפני: אתה לא יכול להעלות את כל הבעיות של המדינה היום.

רחל עזריה: זה לא של המדינה.

רחל עזריה: זה לא של המדינה.

איתן ברושי: זה תקציב המדינה.

איתן ברושי: רחל, את לא מבינה את הכול.

איתן ברושי: אני חושב - - -

רחל עזריה: יש עוד הרבה בעיות במדינה, זה פשוט בעיות ספציפיות.

איתן ברושי: למדינה יש בעיה אחת גדולה, אין לה ראייה כוללת.

איתן ברושי: היא יכולה לדבר על יוקר המחיה והיא לא מטפלת - - -

משה גפני: אני מבקש לא להפריע מאחורה.

משה גפני: זה מפריע, מספיק יש לי את חברי הכנסת, עוד מעט אורן חזן יבוא לשבת לידכם.

משה גפני: ..

אורן אסף חזן: אתה עושה לי שיימינג עכשיו?

משה גפני: לא.

משה גפני: לא.

אורן אסף חזן: אתה עושה לי "המלבין"?

איתן ברושי: עוד שעה קלה יהיה פה דיון על הטונה.

איתן ברושי: בדיון על הטונה לא ידונו רק במחיר לצרכן, אלא גם מה המחיר שמשלמים עשרות מפעלים ואלפי פועלים.

משה גפני: תודה.

איתן ברושי: לכן מה שצריך, אולי במסגרת תקציב 2017-2018, להפוך את המחאה לתוכנית עבודה.

איתן ברושי: מה שלא קרה לממשלה, עם כל הכבוד למנו, לא יצרה פה הממשלה תוכנית עבודה.

איתן ברושי: בסופו של דבר גם הייבוא הפרוע של פסח לא הוכח כהישג גדול, וגם המאבק של המחאה הביא כמה אנשים לכנסת, אבל הוא לא הביא בשורה לצרכנים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

אורן אסף חזן: מה שכואב בסיפור הזה שהמדינה לא צריכה להשקיע כלום כדי לתקן.

אורן אסף חזן: זה אבסורד.

משה גפני: אני מבקש עכשיו לא להפריע לה, זה נאום ראשון שלה כאן בוועדה.

משה גפני: אני מבקש לא להפריע לה.

משה גפני: חברת הכנסת יוליה, הבמה לרשותך.

יוליה מלינובסקי: אני אנסה כבר מראש - - -

משה גפני: לא, אי-אפשר, אי-אפשר להוריד פה, זה ועדת הכספים, אני לא משתלט על הדיון באופן קבוע וזה המצב.

משה גפני: וזהו.

יוליה מלינובסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הוועדה, כמובן זה הדיון הראשון שלי שאני משתתפת בוועדה, זה מרגש, והנושאים גם קרובים ללבי, כי כשהיתה המחאה מאוד השתתפתי, עזרתי לאנשים בחולון שישבו באוהלים.

יוליה מלינובסקי: אני מכירה את המצוקות, כי כיהנתי הרבה שנים כחברת מועצה, באתי מהשטח.

יוליה מלינובסקי: אני מכירה את זה לא מלמעלה, אלא מלמטה, מהאדמה.

יוליה מלינובסקי: יש לי כאן כמה דברים שאני רוצה להעלות על סדר-היום.

יוליה מלינובסקי: כפי שנאמר, הדבר הכי יקר ומה שגוזל מאתנו הכי הרבה כסף כמשפחה זה הדיור.

יוליה מלינובסקי: זו הבעיה.

יוליה מלינובסקי: אחר-כך זה תחזוקת הילדים, כי ממש צריך לתחזק אותם.

יוליה מלינובסקי: קייטנות, צהרונים, חוגים, זה הפך להיות משהו שהוא בגדר חלום.

יוליה מלינובסקי: וכמובן מזון.

יוליה מלינובסקי: אני תמיד אומרת שעם המזון, למרות שזה מאוד יקר, אפשר להסתדר - - -

משה גפני: המזון הוא נושא הדיון.

יוליה מלינובסקי: פה דיברו על הרבה דברים אחרים.

יוליה מלינובסקי: נושא הדיור זה הנושא הכי חשוב והכי יקר, ונאמר פה על-ידי חבר הכנסת וקנין שהפתרון זה הבנייה התקציבית.

יוליה מלינובסקי: חברת הכנסת עזריה, עם כל הכבוד לדיור למשתכן, דיור כזה ודיור אחר, הפתרון הוא בנייה תקציבית, גם לזוגות צעירים שיכולים לגור שם בשכירות לטווח כמה שנים, לחסוך כסף ולצאת אחר-כך לשוק הפרטי.

יוליה מלינובסקי: זה מה שהיה במדינה.

יוליה מלינובסקי: אני לא זכיתי לראות את זה.

אורלי לוי אבקסיס: קוראים לזה "דיור ציבורי".

יוליה מלינובסקי: סליחה, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: קוראים לזה "דיור ציבורי".

יוליה מלינובסקי: מה אמרתי?

משה גפני: "דיור ציבורי", קוראים לזה, היא אומרת.

משה גפני: לא חשוב, אבל זה לא נושא הדיון.

יוליה מלינובסקי: דקה.

יוליה מלינובסקי: אני מצטערת, אדוני היושב-ראש, דיברו פה המון על הדברים האחרים.

יוליה מלינובסקי: זה נקרא "דיור ציבורי" – אורלי, תודה רבה על התיקון – אבל זה אומר שגם לשכבות החלשות וגם לזוגות צעירים שיכולים לגור שם מספר שנים - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - -

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, אורלי.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, אני מסתדרת.

יוליה מלינובסקי: - - - שיכולים לגור שם מספר שנים ולצאת אחר-כך למשהו חופשי עם איזה ביטחון.

יוליה מלינובסקי: זה מה שהיה במדינה, וזה מה שכבר לא קיים, ואני לא זכיתי לראות את זה, כי עליתי רק בשנת 1998.

יוליה מלינובסקי: זה לא בבית ספרי.

יוליה מלינובסקי: נושא הילדים – כולנו הורים לילדים, והדבר הזה מאוד-מאוד יקר, הקייטנה זה לפחות 1,000 שקל, צהרון ואחרי בית ספר כמה שעות זה 1,100 שקל, כל חוג זה 200 שקל, וזה גוזל מהמשפחות.

יוליה מלינובסקי: למה אמרתי שעם אוכל אפשר להסתדר?

יוליה מלינובסקי: כי אם נסתדר עם הדיור ועם תחזוקת הילדים, עם אוכל אנחנו נתמודד, למרות שזה גם כן מאוד-מאוד יקר.

יוליה מלינובסקי: הנחתי על שולחן הכנסת – זה כבר קיבל "פ", אני מקווה מאוד שחברי הכנסת יתמכו בזה בזמן אמת – הצעת חוק להטיל פיקוח על מחירים, על קייטנות, צהרונים וחוגים, שזה יהיה מוצר בפיקוח, כמו חלב.

יוליה מלינובסקי: אין מה לעשות, זה דבר בסיסי היום.

יוליה מלינובסקי: זה יעלה בקרוב, ואני מקווה מאוד שאת, אורלי, גם תתמכי בזה לפי מצב הרוח - - -

אורלי לוי אבקסיס: שהקואליציה תתמוך.

משה גפני: אורלי, את מדברת אחריה.

משה גפני: זה באמת לא בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: היא פנתה אלי, אז עניתי לה.

משה גפני: אנחנו מקדישים לזה די הרבה זמן.

אורן אסף חזן: מאז שאורלי סיעת יחיד, היא לא מפסיקה - - -

משה גפני: הנושא חשוב, אבל יש זמנים.

אורלי לוי אבקסיס: גפני, ההפסקה שלך או הפנייה שלך היתה יותר ארוכה מהערות הביניים שלי.

משה גפני: זה כל הזמן.

משה גפני: כולם מפריעים היום.

משה גפני: אני לא יודע מה קרה.

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת מקלב, אני מודה לך על ההצעה שעלתה פה על סדר-היום - -

<קריאה: לא כולם.

אורן אסף חזן: כולנו.

אורן אסף חזן: כולנו.

יוליה מלינובסקי: - - כי זה מחזיר אותנו כמה שנים אחורה, וזה מצוין כי חייבים לטפל בזה.

יוליה מלינובסקי: כפי שאמרתי קודם עם הקוטג', שזו תהיה הבעיה הכי גדולה שלנו במדינת ישראל, קודם כול נפתור את הבעיה של הדיור, דרך הבנייה התקציבית, גם דיור ציבורי לחלשים וגם לזוגות צעירים שבקושי מסתדרים היום, וגם נפתור את הבעיה של תחזוקת הילדים שזה עולה לנו ביוקר דרך הפיקוח על המוצר לצערי הרב.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אורלי לוי, ואחריה, אחרון מבין חברי הכנסת – מיקי לוי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: בהמשך נדבר גם על המחירים של הדיון שיזמתי על הנושא של הריבית למשכנתאות - - -

משה גפני: זה דיון שאני מחכה לעשות עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, אני רוצה לבוא ולומר - - -

אורן אסף חזן: למרות שהיא צודקת - - -

משה גפני: אל תביא פרומו.

אורן אסף חזן: היא צודקת, כי היום בשביל קניות בסופר צריך משכנתה.

אורן אסף חזן: היא צודקת.

משה גפני: אורן.

אורן אסף חזן: שתדע לך.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מתכוונת לדבר עכשיו על הנושא הבא, אני רק אומרת שהכול ביחד נופל בסופו של דבר על האזרח הקטן.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני מנסה להבין את הרציונל שעומד מאחורי אותן רפורמות גדולות, אותן רפורמות שנדרש אומץ לעשות אותן, אני שמה בצד את האינטרסים, וזה טבעי שיש כל מיני גופים שעלולים להיפגע וכדומה, ואני מנסה להביא את האינטרס של הלקוח האחרון.

אורלי לוי אבקסיס: רחל עזריה אמרה: אף אחד לא חושב על האחרון, אז בואי, אני אומר לך: אני חושבת - -

רחל עזריה: מצוין.

אורלי לוי אבקסיס: - - אבל בתוכניות המוצעות הלקוח הסופי לא נהנה.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נעשה בדיקה, כל הורדת המכסות, כל הורדת המסים, כל הפתיחה של הייבוא, כמה המדינה מוותרת על הכנסות.

אורלי לוי אבקסיס: צריך להבין מה אנחנו משיגים במחיר, כי זה מחיר.

אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו מוותרים על הכנסות זה כמו הוצאה.

אורלי לוי אבקסיס: זה מאות מיליונים?

אורלי לוי אבקסיס: זה מיליארדים?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לדעת כמה.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו צריכים לדעת מה הרווח מתוך הוויתור הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אם בסופו של דבר נוותר על מאות מיליוני שקלים בהורדת המכסות ובהורדת המסים, נפקיר את החקלאים, נפקיר את כל הקיבוצים ונפקיר את כל אלה שמחזיקים את הקרקע, לא משנה – לא נתייחס אליהם, רחל עזריה אומרת שזאת קבוצת אינטרסים, אז נשים אותם בצד, אני אדבר על אותו לקוח שאת מדברת עליו – איך אנחנו נבטיח שההנחה הזאת שעולה למדינה, יכול להיות גם יותר ממיליארד תתגלגל אל הלקוח הסופי?

אורלי לוי אבקסיס: כשאין לך פיקוח על פערי התיווך, כאשר אותם ספקים הם אלו שגם משנעים, זה המונופולים, אף אחד לא רוצה להתעסק אתם.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים מה, לכו תראו את מגש הכסף, תיכנסו למקומות ותבינו מי הן הקבוצות החזקות.

אורלי לוי אבקסיס: כשאתם מדברים על אינטרסים, אוקיי, אז החקלאים, לא נתייחס אליהם כקבוצת אינטרסים, בואו נקבור אותם ביחד עם אותן רפורמות, בואו ניצור פה משהו שלא יהיה כדאי להיות, לא חקלאי, לא עובדי אדמה ולא באותן עובדות שמחזקות גם את קשרינו לקרקע, ובמקום זה נבין איך אנחנו מאפשרים ונותנים.

משה גפני: אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: היתה הצעת חוק שלי, אדוני היושב-ראש, ויש לי גם הצעות אחרות, על פיקוח מרגע שהירק יוצא.

אורלי לוי אבקסיס: סל פרות וירקות בסיסיים שחשובים לתזונה ולהתפתחות הילד.

אורלי לוי אבקסיס: לא יהיה שם לא אננס, ולא קיוי כנראה, אבל יהיו שם דברים בסיסיים, ואנחנו נדע כמה קנינו מהחקלאי וכמה יקבל הלקוח - - -

אורן אסף חזן: - - -

משה גפני: אורן.

משה גפני: אורן, לא.

משה גפני: אורן, אני אוציא אותך.

אורן אסף חזן: אבל זה הכעיס אותי עכשיו.

משה גפני: תכעס.

אורן אסף חזן: גם לילדים - - -

משה גפני: אורן.

אורן אסף חזן: - - - מגיע להם אננס.

אורן אסף חזן: פה זה מתחיל.

משה גפני: אורן, ביקשתי להפסיק.

אורן אסף חזן: פה אי-השוויון מתחיל.

אורלי לוי אבקסיס: אורן, בוא נתחיל מהמקומות האלה.

משה גפני: אורלי, תסכמי.

אורלי לוי אבקסיס: הדברים האלה יהיו בפיקוח ונבטיח שאף אחד לא יקפיץ עליהם מחירים.

אורלי לוי אבקסיס: כי אם אבוקדו, קונים אותו מהחקלאי ב-2 שקל, תאמינו לי לא הוא עשה את הרווח אם בסוף היום אנחנו קונים אותו ב-7 שקלים או ב-14 שקלים, בפיקים מסוימים.

משה גפני: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לראות חלופות.

אורלי לוי אבקסיס: יגיעו לפה אופציות, נשאל כמה זה עולה ומה הרווח.

אורלי לוי אבקסיס: פה אנחנו נצטרך להחליט.

אורלי לוי אבקסיס: ותסלחו לי, באים חברי הקואליציה ואומרים: אתם מפריעים לנו.

אורלי לוי אבקסיס: הקואליציה יודעת להשית את כוחה על חבריה.

אורלי לוי אבקסיס: יש לכם כלים, ומי כמוני יודעת, ויש לכם סנקציות, השאלה היא מה אתם עושים.

אורלי לוי אבקסיס: לבוא לאופוזיציה ולהתלונן?

אורלי לוי אבקסיס: מספרית, אנחנו פחות מכם, היכולת שלנו היא לבוא ולהציף את הנושאים ולהעלות אותם לסדר-היום, ואם צריך גם לזעוק אותם.

אורלי לוי אבקסיס: זה שאתם לא מצליחים לשכנע את החברים בקואליציה, אל תבואו אלינו בטענה.

משה גפני: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא התפקיד שלנו.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה לחזור על כל דברי חברי, אבל אני רוצה להפנות את תשומת לבך.

מיקי לוי: חלק מהבעיה היא הממונה על ההגבלים העסקיים.

מיקי לוי: פניתי אליך מספר פעמים לזמן אותה לוועדת הכספים, ואין קול ואין עונה.

מיקי לוי: לא מצדך, אני יודע שפנית אליה - - -

משה גפני: זו בעיה עם הנושא של ועדת הכלכלה.

מיקי לוי: אני לא מוכן לעבור על הנושא הזה שהיא לא מופיעה כאן, והמילה באותיות של קידוש לבנה שאמורה להעסיק את הממונה על ההגבלים העסקיים זה המונופולים.

מיקי לוי: והנה, ראה זה פלא, היא יוצאת קבל עם ועדה והיא מצהירה שהיא אינה מפקחת על מחירים מופרזים על מוצר.

מיקי לוי: נחמד, אז מחר יהיה הקוטג', הגבינה והדגים.

מיקי לוי: היא לא מכריזה.

מיקי לוי: יעני, זה שוק תחרותי.

מיקי לוי: איזה שוק תחרותי כשזה אצל חמישה מונופולים?

מיקי לוי: בעניין הזה אני לא מוכן לקבל את תפיסת העולם שלה.

מיקי לוי: היא הצהירה – אלי, תקשיב – היא יצאה בהצהרה חדשה שבאמת הטריפה את דעתי, שהיא אינה מפקחת על מחיר נמוך.

מיקי לוי: דהיינו, "מחיר טורף" מה שנקרא.

מיקי לוי: אני אסביר את המושג הכלכלי.

מיקי לוי: אם לצורך העניין, על הקוטג' אני אקח מחר שקל, סתם לדוגמה, המחלבה הגדולה ביותר, והקטנות גד ואלה לא יכולות לעמוד בשקל, הן יפסיקו את הייצור או שהמוצרים שלהן יישארו על המדפים, והנה המונופול טרף את החברה הקטנה.

מיקי לוי: זה מטריף את הדעת, הרי זה במסגרת תפקידה.

מיקי לוי: את לא יכולה להצהיר שמצד אחד את לא מפקחת על מחיר גבוה ומצד שני את מאפשרת מחיר טורף.

מיקי לוי: זה לא יעלה על הדעת וזה חלק מהבעיה.

אורן אסף חזן: אלא אם כן זה בחברת "ענבל" של הטיסות הממשלתיות, ששם זה בסדר.

אורן אסף חזן: ..

מיקי לוי: אורן, לי אתה לא מפריע.

משה גפני: מיקי.

משה גפני: מיקי.

אורן אסף חזן: עזרתי לך.

מיקי לוי: ולכן אני מבקש ממך לזמן אותה בדחיפות.

מיקי לוי: אני מודה שמאז כניסתה לתפקיד היא מדירה שינה מעיני.

מיקי לוי: אני מודאג.

מיקי לוי: אני אומר לך את זה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני רוצה לאפשר למשרד האוצר, אבל לפני כן ביקשו מאיגוד לשכות המסחר ומהתאחדות התעשיינים.

משה גפני: רז הילמן משפט, ואחריו – גליה שגיא.

משה גפני: רבותי, בבקשה.

<רז הילמן: בסדר גמור.

<רז הילמן: קודם כול, אני רוצה להסכים מאוד עם חברת הכנסת עזריה, שיש קושי רב להעביר רפורמות, אבל אני חושב שאם אנחנו מסתכלים על המחאה ומה היא הביאה, הדבר הגדול שהיא גרמה, מעבר למודעות הצרכנית שעלתה - - -

אורן אסף חזן: מה התפקיד שלך שוב?

<רז הילמן: אני מנהל את התחומים של המזון, החשמל והאלקטרוניקה ב- - -

משה גפני: איגוד לשכות המסחר.

<רז הילמן: הדבר הגדול שהיא הביאה, מעבר למודעות הצרכנית שעלתה, זה באמת היכולת לקדם רפורמות, ובאמת זה הולך קשה, מאוד סיזיפי התהליך הזה, אבל הרבה מאוד חסמים שגורמים כאלה ואחרים עיכבו במשך שנים, עכשיו לאט-לאט מתחילים להיות מותרים.

<רז הילמן: רפורמת הקורנפלקס היא דוגמה ויש עוד הרבה מאוד מה לעשות, יש הרבה תהליכים שמתקדמים כרגע במקביל, ואני חושב שמהבחינה הזאת היתה למחאה חשיבות רבה.

<רז הילמן: אם רק נזכיר, יש נושא מזון רגיש שעדיין לא טופל, ובמסגרת רפורמת הקורנפלקס אמרו: נדחה את זה לשלב הבא, יש הנושא של המכסים והמכסות, שנדבר עליהם בדיון הבא, לא נרחיב על זה עכשיו, ויש תהליך מאוד-מאוד סיזיפי של טיפול ברגולציה שהיא ייחודית לישראל, היא לא מקובלת בעולם, ועכשיו עוברים מסמך-מסמך, ובמזון יש עשרות מסמכי רגולציה שחלים עליו, ומאתרים את הדרישות האנכרוניסטיות ומטפלים בהם בעבודה מאוד-מאוד יסודית.

אורלי לוי אבקסיס: איך אתם מפקחים - - -

משה גפני: אתה לא עונה, יש פה יושב-ראש, עם כל הכבוד.

אורלי לוי אבקסיס: בונים על - - -

משה גפני: אורלי, את יכולה להיפגש אתו בחוץ.

משה גפני: אני לא מסכים לזה.

אורלי לוי אבקסיס: זו השאלה.

אורלי לוי אבקסיס: זו מהות הדיון - -

משה גפני: אני לא רוצה לשמוע.

משה גפני: אין שום דבר מהותי.

אורלי לוי אבקסיס: - - איך בודקים שהמזון אכן יהיה זול גם בסוף השרשרת.

משה גפני: גליה שגיא, בבקשה.

משה גפני: מנהלת איגוד מזון.

אורן אסף חזן: רק שאלה אחת.

אורן אסף חזן: הבהרה ממך.

אורן אסף חזן: הבהרה ממך.

משה גפני: לא.

משה גפני: לא.

משה גפני: לא. לא.

אורן אסף חזן: שאלה קטנה ללמוד משהו.

משה גפני: לא.

משה גפני: אין שאלות עכשיו.

אורן אסף חזן: זה מבלבל מה שקורה פה.

משה גפני: אין.

משה גפני: כבר היינו צריכים לסיים את הדיון הזה.

אורלי לוי אבקסיס: זה דיון עקר.

משה גפני: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: זה דיון עקר.

משה גפני: עקר.

משה גפני: מאה אחוז.

אורלי לוי אבקסיס: למה לעשות דיון?

אורן אסף חזן: - - - שאלה אחת חשובה לי.

משה גפני: גליה שגיא בבקשה.

<גליה שגיא: אני מנהלת איגוד המזון שמייצג כ-200 תעשיינים בהתאחדות התעשיינים.

<גליה שגיא: אנחנו מנהלים פה דיון על יוקר המחיה, ואני לא רואה שיש דגש על הלקויות האמיתיות והתעלמות מהעלויות שרובן מגיעות מהממשלה.

<גליה שגיא: בכל פעם שמשווים מוצר ומחירים של מוצר בישראל ובחו"ל אני מתפלאת ומתקוממת שלא מזכירים את הדברים האחרים, ואני אגע ממש רק בשני דברים.

<גליה שגיא: האחד, העומס הרגולטורי שמדינת ישראל הידרדרה אליו בשנים האחרונות מהמקום ה-23 למקום ה-98 כיום, כל יצואן מזון מתמודד לפחות עם 50 רגולטורים שונים.

<גליה שגיא: 50 רגולטורים שונים.

<גליה שגיא: זה נתון אחד.

<גליה שגיא: נתון שני שאנחנו מדברים עליו זה עלויות כוח-האדם שגבוהות בישראל.

<גליה שגיא: דיברו פה על עלויות האנרגיה שירדו, אבל שכחו לציין את הארנונה שעולה בכל שנה, על תאגידי המים שגובים עלויות מאוד גבוהות - -

מיקי רוזנטל: המים ירד דווקא.

<גליה שגיא: - - ואת הנתון העיקרי שבחו"ל היצרנים מסובסדים, נתמכים על-ידי המדינה, על מנת שייקנו כמה שיותר ייצור מקומי וייתנו מקומות פרנסה ועבודה לאנשים.

<גליה שגיא: נתון נוסף זה המע"מ, שמדינת ישראל נמצאת במקום החמישי מבחינת המע"מ הגבוה, 18% לעומת הממוצע ב-OECD שעומד על 8%-9%.

<גליה שגיא: קודם כול כשמדברים ועושים השוואה, שהנתונים יהיו מול העיניים ואז יתחילו להשוות.

<גליה שגיא: הייתי שמחה לשמוע מה הממשלה יכולה לעשות על מנת להקל.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: לפני שאני מסכם, עלי בינג.

אורן אסף חזן: שאלה רק לפני שאתה מסכם.

משה גפני: כן.

משה גפני: מה השאלה?

אורן אסף חזן: אני מנסה להבין, יש פה משהו שחוזר מפי כולם שיש חסמים ומאוד קשה לשנות.

אורן אסף חזן: בידיים של מי זה?

אורן אסף חזן: יכול להיות שאני לא מבין את העבודה שלנו.

אורן אסף חזן: אני שואל שאלה אמיתית.

משה גפני: שאלה טובה.

אורן אסף חזן: בידיים של מי זה?

משה גפני: השאלה תישאר באוויר.

אורן אסף חזן: מי זה שמערים את כל הקשיים?

אורן אסף חזן: אני אלך לדבר אתו לבד, אני יודע להסתדר.

משה גפני: עלי בינג, אני רוצה לדעת - - -

רחל עזריה: תבוא לפה בדיונים שיש, תקבל את התשובה בגוף השאלה.

משה גפני: אפשר לנהל פה את הדיון בוועדה הזאת?

אורן אסף חזן: מה זה, דן חמיצר עכשיו?

אורן אסף חזן: מה זה פה?

משה גפני: אורן, אני רוצה להגיד לך משהו - - -

אורן אסף חזן: לא, לא.

אורן אסף חזן: הכול בסדר.

משה גפני: אני נמצא פה הכי הרבה שנים, יש דברים שחוזרים על עצמם כל הזמן, בסוף הם נפתרים, בסוף יש בעיות שנפתרות.

משה גפני: עוד פעם ועוד פעם ובעיות נפתרות, לא כולן ויש באמת בעיה.

משה גפני: צריך לנהל את הדיון באופן תרבותי, אחרת אנחנו סתם כמו הפגנה במחאת הקוטג'ים.

משה גפני: אנחנו לא, אנחנו כנסת, אנחנו צריכים לקבל החלטות, אנחנו צריכים להצביע - - -

אורן אסף חזן: אתה זוכר מה תפקיד הכנסת?

משה גפני: אני זוכר הכול.

אורן אסף חזן: יש אחרים ששכחו.

משה גפני: לא שכחתי שום דבר.

אורן אסף חזן: לא אתה.

אורן אסף חזן: אמרתי, אחרים.

משה גפני: אם היינו עושים אותו דבר גם בהטבות המס ביישובים, היינו צועקים והכול בסדר, לא היינו מגיעים לשום דבר, אותו דבר עם ניצולי השואה.

משה גפני: אי-אפשר כך לנהל את הוועדה, ואני מבקש שהדיון יתנהל באופן תרבותי.

אורן אסף חזן: לי מאוד מפריע שפעם אחר פעם מספרים פה סיפורים, וזה בידיים שלנו.

משה גפני: תעבור מפלגה.

אורן אסף חזן: לא.

אורן אסף חזן: זה לא רק המפלגה שלי.

משה גפני: תעבור מפלגה, תעבור ליהדות התורה באופן רשמי, אל תישאר בסיעת גפני...

אורן אסף חזן: יכול להיות שהצעת לי לעבור ליהדות התורה?

משה גפני: יכול להיות, כן...

מיקי רוזנטל: אין פריימריז שם.

אורן אסף חזן: יש מצב שביהדות התורה יקבלו אותי בזרועות פתוחות, גם במקום גבוה ברשימה, הם לא סתם מחייכים.

משה גפני: אורן, החברים התבטאו כאן באופן שונה, אנחנו באמת נמצאים לפני תקציב.

משה גפני: אני לא מקבל שדברים כאלה צריכים לבוא בחוק ההסדרים, דברים כאלה צריכים לבוא היום.

משה גפני: חוק ההסדרים הוא חוק גדול, יהיה דיון אצל יושב-ראש הכנסת מה מפצלים ומה לא מפצלים.

משה גפני: חוק ההסדרים הוא מכשיר לא טוב, הוא מכשיר רע.

משה גפני: הוועדה רוצה לדעת האם יש לכם מדיניות במשרד האוצר?

משה גפני: האם יש מדיניות כשהמדיניות הזאת אומרת שבסוף הדרך תהיה הוזלת מחירים?

משה גפני: אם יש לכם מדיניות בנושא הזה, תגידו מהי.

משה גפני: פיקוח על פערי התיווך שרבים דיברו – האם אתם רוצים שיהיה פיקוח בכלל על מחירים?

משה גפני: האם אתם רוצים מלחמה ברגולציה?

משה גפני: האם אתם רוצים שתהיה תחרות?

משה גפני: נאמרו פה הרבה דברים, מה המדיניות שלכם?

משה גפני: האמת היא שהשר היה צריך לבוא להסביר את זה לוועדה, אבל אתה האיש הבכיר ממשרד האוצר, בבקשה.

<עלי בינג: אני רפרנט חקלאות באגף התקציבים.

<עלי בינג: זה נוח לי, כי כל התשובות נכונות.

משה גפני: מה?

משה גפני: מה?

<עלי בינג: כל התשובות נכונות במובן הזה - - -

מיקי רוזנטל: הכול נכון, גם מה שהם לא עושים נכון, וגם מה שהם כן עושים – הכול נכון.

<עלי בינג: אני אסביר.

<עלי בינג: המדיניות של המשרד היא באמת לפעול בכל התחומים האלה, ואני רק רוצה לציין בהתחלה נתון אחד.

<עלי בינג: קודם כול, חשוב לציין שמחירי המזון מנובמבר 2013 ירדו ב-3% בעוד שהמדד עלה.

<עלי בינג: ואגב, יש מחקר - - -

אורלי לוי אבקסיס: בעולם ירדו ב-18%.

<עלי בינג: לא.

משה גפני: רק שנייה.

משה גפני: עלי, אתה לא עונה לחברי הכנסת.

<עלי בינג: בסדר גמור.

<עלי בינג: יש מחקר מעניין של אגף הכלכלן הראשי שמתאר את התפיסות של הציבור שהמחירים עולים בעוד המחירים בפועל יורדים.

<עלי בינג: אנחנו מכירים את זה שהמחירים בישראל עדיין יקרים ביחס לעולם, ולכן אנחנו פועלים בכל החזיתות האלה, גם בריכוזיות, גם בייבוא, גם בתחרות.

<עלי בינג: אני אתאר שלושה מהלכים.

<עלי בינג: אם תרצו, אני גם יכול להרחיב.

<עלי בינג: האחד, זה רפורמת הקורנפלקס.

<עלי בינג: צוין כבר קודם שהרפורמה הזאת נועדה לסייע לייבוא מקביל.

<עלי בינג: בעקבות ההתעקשות של שר האוצר הרפורמה כבר צפויה להיכנס לתוקף ממש בימים הקרובים, והיא תאפשר הוזלת מחירים של כל מוצרי המזון היבש בצורה משמעותית.

<עלי בינג: נושא אחר שעלה פה זה העניין של ייבוא ומכסים.

<עלי בינג: פתחנו מכסות של בשר טרי.

<עלי בינג: בשנה האחרונה המכסה הוולונטרית שהממשלה פתחה מרצונה הטוב ולא מכוח הסכמי סחר עתידה לעמוד על 5,000 טון.

<עלי בינג: הבשר המיובא מפולין – בתור מי שעושה את הקניות בבית אני רואה את זה בסופר, הוא זול, ואני גם רואה את זה מהנתונים שיש לנו, הנתונים הרשמיים.

<עלי בינג: הוא זול בין 20% ל-30% מהבשר הטרי המקומי.

<עלי בינג: זאת אומרת, לצרכן יש חלופה, והוא גם רוכש אותה, והיא זולה בין 20% ל-30% בבשר.

<עלי בינג: את הדוגמה של הגבינות נתנו פה כבר מספר פעמים, אני אחזור עליה.

<עלי בינג: גם במקרה הזה עשינו הליך תחרותי לייבוא של גבינות צהובות במכסה שפטורה ממכס.

<עלי בינג: הגיעה לפה כמות מאוד יפה של 5,400 טון, היא צפויה להגיע עד סוף השנה, הגבינה הצהובה הזאת נמכרת במחיר של בין 20% ל-30% נמוך מהמחיר המפוקח, כשאנחנו מפקחים על המחיר של גבינה צהובה מקומית.

<עלי בינג: עדיין המחיר המיובא זול ב-20%-30%.

<עלי בינג: אלה שתי דוגמאות.

<עלי בינג: בנוגע לפערי התיווך על פירות וירקות.

<עלי בינג: בתור רפרנט חקלאות יש לנו צוות אסטרטגי עם התאחדות חקלאי ישראל ממשרד החקלאות, זה אחד הנושאים הבוערים, אחד הנושאים הראשונים ששמנו על סדר היום.

<עלי בינג: זה נושא שהוא win-win, גם אנחנו יכולים ליהנות וגם החקלאים.

<עלי בינג: ביקשנו מהתאחדות חקלאי ישראל להירתם למשימה, להביא לנו את הנתונים שמראים את פערי התיווך.

<עלי בינג: לצערנו ולצערם הם לא הצליחו, כי לא היה שיתוף פעולה של החקלאים, אבל בכל זאת ועדת הפיקוח על המחירים, שזו ועדה משותפת של משרד האוצר ומשרד החקלאות, במקרה הזה של מוצרים של פירות וירקות בחנה את הנתונים, נעשו על זה הרבה מאוד עבודות שונות, לא נלאה את הוועדה.

<עלי בינג: יש עבודות שמראות שאין פערי תיווך חריגים בישראל ביחס לעולם, אבל מצאנו אינדיקציות בעייתיות, ויצאה הוועדה בהחלטה - - -

אורלי לוי אבקסיס: איך תסביר את זה שאבוקדו - - -

מיקי רוזנטל: השוק הסיטונאי, שהייתם צריכים להקים אותו לפני עשור, עוד לא קם, וזה כן תלוי בכם, ואתם לא עושים את זה.

אורלי לוי אבקסיס: - - - אתה יודע למה?

אורלי לוי אבקסיס: כי הטענה שהם לוקחים בנפרד - - -

משה גפני: אורלי - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - - בסוף ב-2001 הוא פתח לו חברת הובלה, פתח לו חברת שיווק, פתח לו חברת - - -

<עלי בינג: בדיקה של רואה חשבון - - -

משה גפני: אורלי, אנחנו כבר לא בדיון הזה.

אורלי לוי אבקסיס: זה הנושא.

משה גפני: כבר לא, היה צריך לסיים.

<עלי בינג: אגב, מחירי פירות וירקות בישראל זולים ביחס ל-OECD, אבל בדיקה של רואה חשבון שלקחה הוועדה העלתה שבאמת הרווחיות הגולמית של מחלקת הפירות והירקות היא גבוהה, וגם הרווחיות התפעולית בסופרים, ולכן הוועדה החליטה, ועכשיו אנחנו נמצאים בעיצומו של שימוע על ההחלטה הזאת, להכניס את פערי התיווך על פירות וירקות לחוק, לפרק ז' לחוק, שזה אומר - -

אורלי לוי אבקסיס: מצוין - - -

<עלי בינג: - - שרשתות השיווק והסיטונאים יהיו חייבים להעביר את המחירים לוועדת - - -

<קריאות: - - -

משה גפני: רבותי, אני מבקש שם שקט.

<עלי בינג: הם יהיו חייבים להעביר - - -

משה גפני: שנייה.

משה גפני: אני מבקש שקט שם, אני פשוט אוציא אנשים.

אורן אסף חזן: אני אצא לבד, כי אי-אפשר לשמוע את השטויות האלה.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: עלי, אני מבקש שתחזור על מה שאמרת במשפט האחרון.

משה גפני: אתם מתכוונים להביא חוק - - -

<עלי בינג: זה לא עניין של חוק.

משה גפני: מה אתם מתכוונים להעביר על פערי התיווך?

<עלי בינג: אני אסביר, חוק הפיקוח על המחירים נותן לוועדת המחירים את הסמכות להחיל פיקוח על מוצרים, להמליץ לשר האוצר לחתום על הצו ולשר החקלאות.

<עלי בינג: המלצנו לשר האוצר ולשר החקלאות להכניס את הנושא של פערי תיווך בפירות וירקות לפרק ז' לחוק, מה שאומר שבשנתיים הקרובות השחקנים הרלוונטיים בחוק, גם הסיטונאים וגם הקמעונאים יהיו חייבים לפי החוק להעביר את כלל הנתונים שלהם בנוגע לנושא של רכישת פירות וירקות לוועדה, וכך נוכל לבדוק אחת ולתמיד האם וכמה פערי תיווך יש בישראל, וככל שנגלה שאכן יש בעיה, נוכל להציע איזה פתרון.

<עלי בינג: זה בנוגע לכך.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא יעבירו, כי הם חושבים שינסו להטיל עליהם מע"מ על פירות וירקות.

משה גפני: אורלי.

משה גפני: אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: היו כבר ניסיונות באוצר.

<עלי בינג: אנחנו נמצאים כרגע בעיצומו של שימוע בנושא הזה.

<עלי בינג: אני יכול לציין עוד הרבה מהלכים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: רבותי, אני חבר בקואליציה למי שלא יודע, אני נושא באחריות על מה שקורה.

משה גפני: זה לא שר אוצר או ראש ממשלה או לא חשוב מי.

משה גפני: אנחנו נושאים באחריות.

משה גפני: המדיניות הזאת שאנחנו מגיעים לכאן ואנחנו תוקפים את הממשלה ואנחנו אומרים דברים על הממשלה זה בסדר, זה פוליטי, אבל מעבר לעניין הזה כולנו נושאים באחריות.

משה גפני: אנחנו מצביעים על חוקים שאנחנו לא מעוניינים בהם, בגלל שזאת המשמעת הקואליציונית, זה המשטר שאנחנו חיים בו.

משה גפני: אנחנו מצביעים נגד חוקים שאנחנו רוצים שהם יעברו, בגלל שזאת המשמעת הקואליציונית - - -

אורן אסף חזן: סליחה, אבל ראינו שבקואליציה יש חברים שאומרים - - -

משה גפני: אורן, אתה רוצה להפריע לי?

אורן אסף חזן: לא, אבל - - -

משה גפני: עם כל הכבוד, אתה רוצה להפריע לי, תפריע.

אורן אסף חזן: אני לא מוכן לקבל את הדברים שאתה אומר.

משה גפני: בסדר, תפריע.

אורן אסף חזן: אני לא מוכן, מה לעשות.

משה גפני: דיברתי על עצמי.

משה גפני: לא דיברתי עליך, דיברת על עצמי.

אורן אסף חזן: לא.

אורן אסף חזן: אתה מדבר עלינו כקואליציה.

משה גפני: לא.

משה גפני: אני מדבר עלי.

משה גפני: אני בקואליציה - - -

אורן אסף חזן: אפשר ומותר לשבור משמעת קואליציונית בשביל הציבור בישראל.

אורן אסף חזן: מותר.

משה גפני: אני מצביע, וכמוני הרוב המוחלט של חברי הקואליציה, או כולם כמעט, אנחנו מצביעים, וזאת תמונת המצב.

משה גפני: עם כל הכבוד למשרד האוצר, אני שמח על הרפורמות שאתם עושים, המחירים לא ירדו.

משה גפני: זה בסדר, יכול להיות שבאיזה מקום בתיאוריה זה ירד, זה לא ירד עדיין.

משה גפני: זה שהעלו כאן חברים, ועל זה אין ויכוח, שמורידים את המחירים לחקלאי, מורידים את המחיר ואתה רואה בפועל שהמחיר נהיה יותר זול וזה לא מגיע לצרכן, זאת עובדה.

משה גפני: אי-אפשר להתווכח עם העובדה זאת.

משה גפני: אתם אומרים שאתם הולכים לעשות בתקנות, ששר האוצר ושר החקלאות יחתמו שאסור שיהיו פערי תיווך כאלה, בסדר, נחכה לראות, יש לנו סבלנות, בינתיים הממשלה לא נופלת, אז יש לנו דרך לעקוב אחרי מה שקורה.

משה גפני: אנחנו דורשים את זה.

משה גפני: זאת אחת הבעיות שלגביהן לא היו חילוקי דעות.

משה גפני: יש חילוקי דעות האם צריך לעשות רפורמה כזאת של תחרות, האם לקחת מה שהיה עד היום ולשנות אותו, האם הורדת המכסים, תיכף נראה בטונה – האם הורדת המכסים באמת הוזילה את המחירים או שרק גרמה לפיטורים ולא הועילה בכלום.

משה גפני: אנחנו בודקים את העניין הזה.

משה גפני: אבל אנחנו לא ועדה לבד שפועלת בעניין הזה, גם ועדת הכלכלה.

משה גפני: הבסיס לעבודה בעניין הזה של הוזלת המחירים זה בוועדת הכלכלה.

משה גפני: אני הולך לדבר עם איתן כבל, אנחנו לא יכולים להשלים עם המצב הזה.

משה גפני: אתם גם לא יכולים לבוא בחוק ההסדרים, שזה אחד הבסיסים שעליו הממשלה הזאת קמה – אתם לא יכולים להביא את זה בחוק הסדרים וכשאנחנו נדבר פה על תקציב הרווחה, נדבר פתאום על פערי התיווך.

משה גפני: לא יכול להיות דבר כזה.

רחל עזריה: למה לא?

אורלי לוי אבקסיס: מה "למה לא"?

אורלי לוי אבקסיס: מי שמכניס לחוק ההסדרים זה אנחנו.

רחל עזריה: אני לא יודעת.

רחל עזריה: אם הדברים היו עובדים - - -

משה גפני: רחל הכול בסדר.

משה גפני: תני לי - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - -

משה גפני: מאה אחוז, את צודקת.

רחל עזריה: סליחה, כבוד היו"ר.

רחל עזריה: יו"ר יקר, סליחה.

משה גפני: אני לא יודע איפה תהיי בקדנציה הבאה, האם בקואליציה או באופוזיציה.

משה גפני: הבניין הזה הוא בניין עגול.

משה גפני: הייתי בכל הצדדים של הכדור הזה, חוק ההסדרים הוא רע, הוא מייצר חקיקה לא טובה, הוא פוגע בכנסת, הוא פוגע בממשלה.

אורן אסף חזן: חוק הגזרות.

משה גפני: לא משנה.

משה גפני: לא צריך לעשות את זה.

משה גפני: יש פה ועדות, הוועדות יכולות לדון.

משה גפני: הם יכולים להביא עכשיו חקיקה בנושא של רפורמה, לא צריך את חוק ההסדרים, אפשר לעשות את זה היום.

משה גפני: יש לנו את הזמן לזה.

משה גפני: אפשר לעשות את זה.

משה גפני: חוק ההסדרים הוא לא פתרון.

משה גפני: לא משנה, יביאו עכשיו בחוק ההסדרים, הרי האוצר יביא – זה שתי שנות תקציב – אז הוא יביא חוק הסדרים מכאן ועד להודעה חדשה.

משה גפני: בסדר, אם אתם רוצים חקיקה כזאת, כך אתם חושבים שמעבירים רפורמות, בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: לא הבטיחו שהוא ילך ויהיה יותר קטן?

משה גפני: אני חולק על זה מכול וכול.

משה גפני: תביאו עכשיו, את הנושא של פערי התיווך אתם יכולים לעשות היום.

משה גפני: כל הנושאים שעליהם אתם מדברים, הרפורמות, תביאו עכשיו את הרפורמות, זה לא מפריע לאף אחד, נדון בזה בכובד ראש.

משה גפני: אני אדבר עם איתן כבל, יושב-ראש ועדת הכלכלה, נראה מה לעשות עם העניין הזה.

משה גפני: אני בכל מקרה מודיע שאנחנו בקואליציה, אבל פה בוועדה קואליציה ואופוזיציה עובדים יחד, כולנו לאותה מטרה, אנחנו רוצים להוזיל את מחירי המזון, אני רוצה שבפערי התיווך תטפלו היום, רפורמות שיש לכם בקנה כבר תביאו לכנסת, לא צריך לחכות עם זה.

משה גפני: הממשלה הזאת עובדת כבר למעלה משנה, כבר אי-אפשר להיתלות במה שהיה קודם.

משה גפני: מה שהיה קודם כבר לא רלוונטי.

משה גפני: קודם היה כישלון, אז מה?

משה גפני: אז גם אנחנו צריכים להיכשל?

משה גפני: בשביל זה החלפנו ממשלה?

משה גפני: תודה רבה.