ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 265, 2016-06-28 09:30

איתן כבל: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הדיון.

איתן כבל: על סדר היום - כללי הרשות לפיתוח הנגב (מיזמים חקלאיים-תיירותיים משולבים), התשע"ה-2015.

איתן כבל: היום זה יום עמוס מאוד.

איתן כבל: היום אנחנו גם מעלים לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק רישוי רכב.

איתן כבל: אני אודה לאדוני, חבר הכנסת פרי, אם תהיה נוכח, כדי שאני אוכל לברך אותך קבל עם ועולם.

איתן כבל: אתה ראוי לזה.

איתן כבל: אני מציעה שהנציג של המשרד לפיתוח הנגב והגליל יציג את הדברים.

איתן כבל: עוד קיים המשרד?

<אריאל כהאן: קיים, כן.

<אריאל כהאן: שורד, ואפילו הורחב.

<אריאל כהאן: עכשיו זה אפילו – הפריפריה, הנגב והגליל.

<אריאל כהאן: ב-2010 עת נחקק תיקון מספר 4 לחוק - - -

איתן כבל: מי זה השר?

<אריאל כהאן: אריה מכלוף דרעי.

<אריאל כהאן: אז ב-2010 כשנחקק התיקון, הוראת המעבר לחוק הרשות לפיתוח הנגב שמתייחסת לחוות הקיימות בדרך היין או בחוות הקיימות בנגב הצפוני נקבעה הוראה לפיה הרשות לפיתוח הנגב, לא המשרד – ואני לא יודע אם יש כאן נציגים של הרשות - - -

איתן כבל: יש כאן נציגים של הרשות?

<אריאל כהאן: בעצם מדובר כאן בכללים של הרשות שזה תאגיד סטטוטורי נפרד, אבל זה בסדר, אני יכול להציג.

איתן כבל: למה הם לא פה?

<אריאל כהאן: אני אייצג אותם.

איתן כבל: אדוני נהיה תמנון, אני מודה, אבל - - -

חיים ילין: אנשים מקבלים משכורות, יש ג'ובים שם.

<אריאל כהאן: המשרד ריכז את הטיפול בכללים האלה, בסך הכל.

איתן כבל: גברתי, אני מבקש לבדוק אם הזמנו אותם בכלל.

<לאה ורון: ברור.

<לאה ורון: אם התקנות שלהם זה בכלל goes without saying.

איתן כבל: זה נשמע לי - - - טוב, אני לא מכיר אותם, אז אני לא אגיד כלום.

<אריאל כהאן: במקביל להוראת המעבר שמתייחסת לחוות הקיימות החוק הטיל על הרשות לפיתוח הנגב לקבוע כללים, באישור השר ווועדת הכלכלה – הוראות, תנאים ואמות מידה להכרה בחוות בודדים.

<לאה ורון: סליחה חצי דקה.

<לאה ורון: רן בנימין פה?

<אריאל כהאן: הוא מהמשרד, הוא לא מהרשות.

<אריאל כהאן: הוא גורם מקצועי במשרד ובטח יגיע תכף.

<אריאל כהאן: הוא גורם מקצועי במשרד.

<אריאל כהאן: אני מניח שהוא תכף יגיע.

<אריאל כהאן: החוק הטיל על הרשות לקבוע כללים לאישור ולהכרה בחוות בודדים, מה שאנחנו קוראים – חוות עתידיות.

<אריאל כהאן: הכללים האלה אינם רלבנטיים לחוות הצפוניות, חוות דרך היין וכל החוות המאויישות, אלו כללים שלכשרשות מקרקעי ישראל תשווק משבצות קרקע לטובת חוות בודדים, מי שירצה לקבל חוות בודדים יצטרך לעמוד בכללים האלה.

איתן כבל: מי שהסדיר את הנושא היה אני- - -

<אריאל כהאן: ב-2010.

איתן כבל: אני מדבר אתך הרבה לפני 2010, עוד עם אלי בבאי.

איתן כבל: באתי אליו כי כל שני וחמישי היו באים עם סיפורים – אלה השתלטו, אלה השתלטו, היו תקופות שפתאום כל אחד תופס לו הר.

איתן כבל: זה נפל לתקופה של סוף שנות ה-80.

איתן כבל: אין לי הסבר שאני יכול לתת אותו.

איתן כבל: פתאום על כל הר – והיה צריך בשלב מסוים, ואתה יודע איך זה – נתת להם פינוי בזמן, לא נתת להם פינוי בזמן, את כל הכללים האלה, ובסוף אמרתי לו – הגיע הזמן להסדיר ולהגדיר.

איתן כבל: ואז, חוות הבודדים – מי שהגדיר את זה אז לראשונה היה עבדך, עם אלי בבאי.

איתן כבל: זה הובא להחלטת מועצה.

איתן כבל: רק אחר כך לקחו את זה באקסטרים.

איתן כבל: באנו להסדיר את העניין כדי שיהיו כללים, ולא כל אחד, ובאמת, כדי שזה לא יהיה הפקר.

איתן כבל: אני רק אומר את זה בשביל ההיסטוריה.

<קריאה: ההיסטוריה חשובה, במקרה הזה.

<אריאל כהאן: מבחינה אופרטיבית הכללים האלה רלבנטיים.

<אריאל כהאן: יש ל-7 חוות בדרך היין, כיוון שיש 30 חוות בתוכנית דרך היין, מתוכם, כידוע, 23, אני חושב, מאוישות.

<אריאל כהאן: ביחס ל-7 או ל-6 רשות מקרקעי ישראל תפרסם, לכשיסתיים התכנון המפורט, מכרז, ואותן 6 או 7 חוות ישווקו, והמתמודדים יצטרכו לעמוד בתנאים האלה.

<אריאל כהאן: זו הערה אחת.

<אריאל כהאן: אני לא חושב שיש עוד, בעשור הקרוב, לא ידוע לי על הליך תכנוני שמתקדם לקראת - - -

איתן כבל: הבעיה היא לא הליך תכנוני, הבעיה היא שאתה עושה אחר כך הליך תכנוני.

איתן כבל: כל הבעיה עם העניינים האלה - - - זה בדרך כלל קודם בנייה ואחר כך - - -

יעקב פרי: הכללים האלה רואים פני עתיד, נכון?

<אריאל כהאן: רואים פני עתיד.

<אריאל כהאן: אופרטיבית זה מתייחס למספר משבצות עתידיות.

יעקב פרי: קודם כל אני חושב שצריך לברך את הוועדה ואת היוזמים על הבאת הכללים לאישור ועדת הכלכלה.

יעקב פרי: אני סבור שמדובר בצעד חשוב להסדרה של נושא חוות הבודדים.

יעקב פרי: צריך להגיד בצד החיובי, שזה יביא גם לאפשרויות חדשות, גם תעסוקה, גם יזמות, חיזוק הכלכלה האזורית בחבלים האלה של הנגב, הגברת תחושת ביטחון של תושבי האזור וכמובן – פיתוח הנגב, שזו משימה לאומית ממדרגה ראשונה.

יעקב פרי: מצד שני אנחנו חייבים לתת את הדעת, ויותר מהדעת, להשלכות של הכללים החדשים על האוכלוסייה הבדואית, בין היתר – השלכות אפשריות של הקמת תשתיות חדשות על המשך ההתיישבות הבלתי חוקית, או כל הבעיה הסבוכה מאוד של הקרקעות שבהן יושבת האוכלוסייה הבדואית אזרחי ישראל.

יעקב פרי: נראה לי שהכללים המוצעים, לפחות לגבי הקריטריונים שאני קראתי ואני הבנתי אותם, נוגעים בעיקרם להתכנות כלכלית, להימצאות מים, לבחינה של הניסיון המקצועי של מי שבסופו של דבר רוצה ליישב שם, וכיוצא בזה.

יעקב פרי: אני אקבע את דעתי הסופית אחרי שאני אשמע את הגורמים המקצועיים בנוגע לבקשות שהועלו, ואיך תהיה הכללה או מכלול של אותם שיקולים שאת חלקם ציינתי בתכנון העתידי.

יעקב פרי: אני מבין שישנה התנגדות או שתהיה התנגדות גם של החברה להגנת הטבע וגם של גורמים – נקרא לזה בגדול – ירוקים, אחרים, וחשוב מאוד שנשמע אותם.

יעקב פרי: אבל בגדול אני חושב שהמגמה היא נכונה והמגמה היא חיובית.

איתן כבל: אני רק מבקש שמי שרוצה להתייחס – שיירשם לזכות דיבור.

דב חנין: קודם כל אני כמובן בעד שיהיו כללים.

דב חנין: עדיף מציאות שבה יש כללים ונורמות מאשר מציאות שבה אין כללים וכולנו מתנהלים בצורה שרירותית.

דב חנין: אז ברמת השאלה אם צריך כללים או לא – בוודאי שצריך כללים.

דב חנין: אבל השאלה היא האם הכללים האלה והאם ההסדר הזה שאנחנו בעצם מעגנים אותו הוא הסדר חיובי, הסדר טוב, הסדר תורם.

דב חנין: הנגב הוא אזור מאוד מיוחד, יש בו בהחלט רגישות סביבתית גדולה ויש בו גם צרכים חברתיים ממשיים.

דב חנין: השאלה אם כל המהלך הזה הוא מהלך שתורם לעיגון של הרגישויות הסביבתיות הקיימות בנגב, האם המהלך הזה הוא מהלך שתורם לפרובלמטיקה החברתית והאנושית קיימת בנגב.

דב חנין: התשובה שלי לשתי השאלות האלה היא חד משמעית – לא.

דב חנין: המהלכים האלה מזיקים, גורמים נזק – גם לנגב כאזור מיוחד מבחינת הסביבה וגם לנגב כאזור שבו קיימות אוכלוסיות שלבעיות שלהן צריך לתת מענה.

דב חנין: המיזמים החקלאיים-תיירותיים המשולבים לא נמצאים על הירח.

דב חנין: הם נמצאים באזור מיוחד, חשוב של הארץ שאנחנו מעוניינים בהתפתחותו, מעוניינים בשגשוגו, ואנחנו מעוניינים בשגשוגו לטובת כלל התושבים שלו.

דב חנין: המזמים האלה – צריך לבחון אותם בתוך ההקשר של הרקמה הסביבתית האנושית החברתית שלתוכה הם מוכנסים.

דב חנין: אם אני רוצה לדבר על הרקמה החברתית והאנושית שלתוכה המיזמים האלה נכנסים, בואו נדבר על האוכלוסיות השונות בנגב, ונתחיל מהאוכלוסייה הבדואית.

דב חנין: יה הערבית הבדואית היא אוכלוסייה שנמצאת בנגב, אוכלוסייה ילידית.

דב חנין: אנשים בנגב הקימו לעצמם במשך השנים מיזמים של מגורים, לעתים נקרא להם גם מיזמים חקלאיים ולעתים ניתן לקרוא להם גם – מיזמים חקלאיים משולבים.

דב חנין: יש רק הבדל אחד, שהם לא נעשו בעידוד ובתמיכת המדינה, אלא נעשו בצורה בלתי מוסדרת.

דב חנין: הם נעשו כך משום שלאנשים אין שום דרך לעשות את זה מוסדר, בנגב.

דב חנין: אז כשאני מסתכל על הכללים האלה ואני אומר – הנה, הגיעה הישועה, סוף סוף, ופתאום אנחנו רוצים להתחיל לסדר את הנגב, אני שואל את עצמי: למה לא להתחיל לסדר את הנגב מאותם אנשים שכבר חיים שם, נמצאים שם, הם רוצים להיות מסודרים - - -

איתן ברושי: אבל יש אין סוף דוחות.

איתן ברושי: השופט גולדברג היה מוכן לשים על זה 9 מיליארד שקל.

דב חנין: השופט גולדברג היה מוכן, היו הרבה אנשים מוכנים - - -

איתן ברושי: אז למה זה לא מתקדם?

דב חנין: אתה שואל אותי?

דב חנין: אני מזמן לא בקואליציה.

דב חנין: בשלב זה אני לא יודע לענות על השאלה הזו.

דב חנין: זו שאלה מצוינת – למה שום דבר לא זז.

איתן ברושי: למה להתלות - - -

דב חנין: מה זה למה להתלות?

דב חנין: אני אומר – במדינה מתוקנת אתה מתחיל קודם כל מלהסתכל על האנשים שחיים במקום מסוים, לתת להם תשובות, לפני שאתה נותן מענה לאנשים שעוד לא חיים באזור הזה ואתה רוצה לעודד אותם לבוא.

דב חנין: בוא קודם כל ניתן תשובה למי שחי שם, נפתח, נכיר וניצור כללים למיזמים ההתיישבותיים בחקלאות שהבדואים בנגב הקימו לאורך השנים, בואו ניצור כללים להסדרה שלהם, לפיתוח שלהם ולעידוד שלהם.

דב חנין: כל עוד הדבר הזה לא מתקיים, אדוני היושב ראש, אנחנו נמצאים במציאות צורמת שבה יש אנשים ששווים ויש אנשים ששווים יותר.

דב חנין: הלאה.

דב חנין: יש בנגב יישובים קיימים וגם עליהם המיזמים החקלאיים-תיירותיים המשולבים האלה משפיעים.

דב חנין: אני, למשל, עוקב מקרוב אחרי מה שקורה בעיר ערד.

דב חנין: אני יודע שאחד הפרויקטים העיקריים שהעיר ערד מנסה לקדם זה פרויקט של תיירות, מיקרו תיירות, שזה לא בתי מלון גדולים אלא זה – תיירות בבתים, צימרים וכדומה.

דב חנין: כמובן שאנשים באים לעיר ערד לא בשביל לבלות ברחובותיה השוקקים של העיר, שהם כמובן רחובות יפים, אלא כדי לטייל בסביבה.

דב חנין: אבל אם אתה תקים שם מחוץ לעיר מיזמים תיירותיים מתחרים בעיר ערד, אתה פוגע באפשרות של ההתפתחות של העיר לאותו כיוון.

דב חנין: אותו הדבר לגבי דימונה.

דב חנין: אני מכיר את מה שקורה בירוחם, שם יש מלון חדש.

דב חנין: אני אומר – כל הדברים האלה יושפעו על ידי הדבר הזה, וכשאנחנו מדברים על חיזוק הנגב לפעמים יש לי תחושה שלא רק שלא סופרים את הבדואים, אלא לא סופרים בכלל את תושבי הנגב.

דב חנין: יש ערים בנגב שהמטרה שלנו היא לתת להם את מקסימום הסיוע.

דב חנין: רוצים לעודד תיירות בנגב?

דב חנין: – אני בעד, לגמרי בעד.

דב חנין: בוא נעודד תיירות שמתבססת על היישובים הקיימים.

דב חנין: זה מביא אותי, ובזה אני רוצה לסיים, אדוני היושב ראש, אגב – גם אפרופו חקלאות, חבר הכנסת ברושי.

דב חנין: יש בנגב יישובים חקלאיים, יישובים כפריים, ואני מכיר כמה מהם.

דב חנין: אני חושב שאנשים שם באמת עובדים וחיים בתנאים לא קלים.

דב חנין: מנסים לפתח – גם הם, היישובים הכפריים הקיימים, מנסים לפתח גם תיירות אצלם, ענפי תיירות קטנים, וגם מנסים לפתח את החקלאות אצלם.

דב חנין: עכשיו אנחנו יוצרים עבורם גם תחרות.

דב חנין: למה שאני אסע לצימר בקיבוץ רביבים אם יש לי חווה שיושבת באמצע המדבר?

דב חנין: החוות האלה, שיושבות באמצע המדבר הן לא בחינם.

דב חנין: התשתיות הן עלות על כולנו.

דב חנין: הפגיעה בסביבה ובטבע היא פגיעה בסביבה ובטבע של כולנו.

דב חנין: אנחנו לוקחים אזורים לא מופרים והופכים אותם לאזורים מופרים.

דב חנין: לכן, אדוני היושב ראש, בשורה התחתונה: כל המהלך הזה הוא מהלך מוטעה.

דב חנין: לא מתחשב בתושבים הקיימים – בדואים, יהודים, יש ערים, יישובים כפריים – לא מתחשב באף אחד מהם, פוגע בכולם ופוגע גם בסביבה.

דב חנין: תודה רבה.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, אני באמת מברך על הדיון.

חיים ילין: נתחיל מזה שחוות בודדים הוקמו בסביבות שנות ה-70 וה-80, חלקם אפילו בפינוי ימית.

חיים ילין: כשנתנו להם את הקרקע ביקשו מהם, מאותם חלוצים – הצילו אותנו, קחו את הקרקע, כי אם אתם לא תיקחו את הקרקע, מישהו אחר ייקח.

חיים ילין: עכשיו, בראייה של 30 שנה לאחור הם אומרים – רגע, אבל כמעט יש לכם משבצת כמו קיבוץ ומושב, מה אתם עושים עם כל כך הרבה קרקע?

חיים ילין: ובאים אליהם בטענות.

חיים ילין: אני צופה שזה מה שיקרה.

חיים ילין: זה מה שיקרה עם חוות הבודדים – שאמנם אין להם משבצות של 4,000, 5,000 ו-6,000 דונם, אבל זה מה שיקרה – "מי זה המושחת שנתן לאותם אנשים להיות..." - - -

<אתי בנדלר: התקנות האלה זה הצעת החוק הבאה.

חיים ילין: יש לי ב-10 דיון אחר, אז אני חייב להגיד על שני הדיונים את הדברים.

<קריאות: - - -

דב חנין: הוא צופה פני עתיד, ובצורה מדויקת.

חיים ילין: הראייה האסטרטגית, דב, אני חייב להגיד לך – אם יתקיים הדיון שאתה מבקש אז אני אדע שאני חי במדינה מתוקנת אחרת לגמרי.

חיים ילין: זה בסדר לשאוף, אבל צריך להיות גם ריאלי ולהבין את המציאות.

חיים ילין: הנושא של ההתיישבות הבדואית בנגב הוא נושא אקוטי ממדרגה ראשונה.

חיים ילין: הוא חייב דיון מרכזי לא רק בוועדות, אלא ממשלת ישראל חייבת לשים את זה בראש סדר העדיפות, אם בסופו של דבר לא רוצים פצצה מתקתקת ואי שוויון טוטאלי ברמה של חינוך ורווחה שאנחנו בעצמנו, בתוך מדינת ישראל לא יכולים לסבול.

חיים ילין: אבל להתחיל לערבב עכשיו את הכל ביחד זה בעצם לצאת מפה בלי שום כלום.

חיים ילין: הנושא הזה – ודב, אני אומר לך מתוך זה שהייתי הרבה שנים במחוזית, כל מה שאתה אומר זה נכון.

חיים ילין: יש מיזמים משולבים גם של בדואים, בתוכם - של תיירות חקלאית שלהם, אבל בסופו של דבר מי שתוקע את ההתיישבות הבדואית – אני אומר לך את זה עכשיו מתוך היכרות, זה הבדואים עצמם - -

<קריאה: בוא לא נפתח את הדיון הזה.

חיים ילין: - - כי כשכל אחד, בגלל שיש לו מטר וחצי – הכביש לערד, הוא נתקע בבג"ץ על מטר וחצי של אותם בדואים שיש להם קרקע פרטית והכביש צריך לעבור שם והם מתנגדים שהוא יעבור שם.

חיים ילין: ושעות על שעות ודיונים על דיונים.

חיים ילין: אני תמיד אמרתי להם – אם אתם רוצים פתרון יהיה פתרון, אבל קודם כל אתם צריכים לרצות אותו.

חיים ילין: אני חושב שזה שרשות הנגב, אני אומר לך את זה עכשיו מתוך היכרותי, אני הייתי שותף שם – לא נמצאת פה, אני חושב שזה ביזיון.

איתן כבל: מי זה שעומד בראש - - -

חיים ילין: אני לא זוכר את שמו.

מאיר כהן: אני הייתי יושב ראש שלוש שנים.

חיים ילין: אבל כיושב ראש.

חיים ילין: אתה היית יושב ראש, אני מדבר על המנכ"ל שצריך - - -

<קריאה: ג'יבלי.

<אריאל כהאן: המנכ"ל פרש ויש עכשיו ועדת איתור.

חיים ילין: ועדת איתור?

חיים ילין: אתה יודע כמה זמן ייקח?

<קריאות: - - -

איתן כבל: טוב, עצרנו את המור"קים.

איתן כבל: מורשת קרב – אני לא מתעסק בה.

איתן כבל: אני רוצה, ברשותכם , כדי למקד את העניין.

איתן כבל: מה שאני רוצה לומר - אנחנו צריכים לעסוק בכללים.

איתן כבל: יש הקראה, זה לא איזה שתי שורות וחצי, ואין לנו הרבה זמן.

איתן כבל: אנחנו כאן לא נקיים דיון משולב, זה לא דיון משולב גם בחקיקה וגם בהצעת החוק והכללים.

איתן כבל: ברשותכם, אני אתחיל, תוך כדי ההערות, אם יהיו לאנשים - - -

יצחק וקנין: כמה מילים, אני חושב שאנחנו קצת סוטים מן המסלול כיוון שלא מדובר כאן על הנושא של חוות הבודדים.

יצחק וקנין: על חוות הבודדים תהיה חקיקה שתגיע בשעה הקרובה, ואז נדבר.

יצחק וקנין: הדבר הזה, אני מלווה אותו מעל 10 שנים בחקיקה כזו או אחרת, בפתרון כזה או אחר.

יצחק וקנין: אני חושב שמדובר יותר כרגע על מיזמים תיירותיים חקלאיים בנגב, מה שנוגע לחבל ארץ שזקוק לזה כמו אוויר לנשימה.

יצחק וקנין: דב, במה שאתה נוגע, אני חייב להגיד לך.

יצחק וקנין: אני יושב פה במשך שנים וגם אתה אחד מהוותיקים.

יצחק וקנין: אני חושב שהבעיה של מה שאתה מדבר עליה כיזמות או רצון של הממשלה או המשרדים הנוגעים בדבר לקדם ולפתח את הנגב, אני חושב שיותר ממה שהבדואים בעצמם רוצים לפתח ולעשות, אני מניח שהממשלה מדי פעם ועוד פעם, וניסיונות, ושר כזה ושר אחר, כדי לקחת אותם לאיזשהו מקום של כיוון נכון ומסוים, גם לנושא של פינוי מכל מיני מקומות שהם יושבים בהם, לקחת אותם למקום שהם כן יכולים לחיות כמו שצריך, וגם לפתח – אני חושב שזה מה שעומד פה כרגע, זה מה שאנחנו מדברים כרגע.

יצחק וקנין: זה לא נוגע רק לאוכלוסייה היהודית.

יצחק וקנין: אני חושב שזה נוגע לכלל האוכלוסייה בנגב – בדואים, יהודים, ערבים, כל מי שיש שם.

יצחק וקנין: את זה צריך לעשות, ופה זה חובתנו.

יצחק וקנין: אני חושב שמי שנוסע בנגב רואה כמה שטחים יש שהם גם לא מיושבים, גם לא בבדואים, גם לא ביהודים.

יצחק וקנין: אין שום דבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא של הפיתוח של הנגב זה קודם כל צריך לדעת לאן הולכים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דיברו על הסדרת הבדואים, וזה שקר גדול כי מנסים לקשור בין שני דברים שהם לא קשורים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים שיש להם תביעות על קרקע במקום מסוים והם חיים במקום מסוים, להסדיר את היישוב – אסור שזה יהיה כרוך בזה שאתה תחתום שאתה מוותר על הדרישות שלך על הקרקע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אחד, וזה משהו אחר לגמרי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הכירו ב-10 יישובים, אפילו יישוב אחד – מה זה להכיר ביישוב?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפחות אני מהנדס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני יודע מה זה להכיר ביישוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: להכיר ביישוב זה אומר תחום שיפוט, תוכנית מתאר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לאף אחד מהיישובים האלה לא הוכן לא תחום שיפוט ולא תוכנית מתאר.

מאיר כהן: זה לא נכון.

מאיר כהן: אל תגיד דברים שאתה לא בודק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני בודק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני בודק.

מאיר כהן: רק ביום חמישי היינו בסיור התיישבות עם קו כחול, תוכניות מתאר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איפה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: איזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש תוכנית מאושרת?

מאיר כהן: אבו תלול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבו תלול יש תוכנית מאושרת?

מאיר כהן: בטח.

מאיר כהן: בוודאי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז תבדוק את עצמך עוד פעם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא של תוכניות מתאר ותחומי שיפוט זה הנושא שצריך לדאוג לו, וזה הדבר שבראש וראשונה צריך להתחיל אתו, והאנשים שחיים שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כולם מדברים ואומרים: הבדואים השתלטו לנו על הנגב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז דעו את הנתונים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יותר מ-30% מאלה שחיים בנגב הם בדואים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל הדרישות שלהם הם לא יותר מ-3% מהשטח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז גם את זה צריך לבוא ולהסדיר בצורה שאנשים גם יבינו את האמת, כי השקר הזה – השתלטו לנו על הנגב, גם את זה צריך לסדר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל הדרישות שלהם הן לא יותר מ-3% מהשטח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, לבוא, ללכת לחוות בודדים שהכוונה שלהם היא לפזר אותן בשטח, למנוע התפתחות פה ושם – אני אומר לכם, בשנים האחרונות אנחנו לא רואים נדידה של הבדואים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם נמצאים באותה פזורה, באותם מקומות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז לבוא עם תוכניות מתאר, עם גבולות של תחומי שיפוט, ולהשאיר את העניין של הוויתור על הקרקע וויתור על הדרישות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא אמור להיות קשור בזה שאתה מאשר חיים נורמליים לאנשים – שיהיה לו כביש, שיהיה לו מים, שיהיה לו חשמל.

<שרון מאיר: לגבי ההצפה התיירותית שחבר הכנסת חנין דיבר עליה, משרד התיירות קודם כל תומך בקידום מיזמים תיירותיים בכל הנגב.

<שרון מאיר: המיזמים התיירותיים הם לא בהכרח בתי מלון.

<שרון מאיר: הם צימרים, וגם חוות הבודדים בדרך כלל הם עד 6 חדרי צימרים, אז זה לא משהו גדול שמעיק על היישובים הגדולים, אם הם רוצים לפתח שם תיירות.

<שרון מאיר: כשאנחנו יוצאים עם נהלים לקידום מיזמים, אגב – בירוחם, משרד התיירות תמך שם בבית המלון ובמימון 20% לפי חוק עידוד השקעות הון.

<שרון מאיר: המיזמים התיירותיים שבנגב הם תומכי תיירות.

<שרון מאיר: יש שם יקבים, יש שם בתי בד, וזה, בעצם, מוביל תנועה בנגב.

<שרון מאיר: כשאתה מגיע לבית מלון בירוחם זה לא כדי להיות במלון, זה כדי להכיר את הסביבה ולראות את הסביבה, וגם ליהנות מהסביבה, והמיזמים האלה הם תומכי תיירות ולא סותרי תיירות.

<שרון מאיר: לגבי בני המיעוטים בנגב, גם בזה אנחנו יוצאים בנהלים, יחד עם משרד החקלאות ומשרד הנגב והגליל, כשאנחנו בעצם גם תומכים בקידום מיזמים תיירותיים קטנים.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אני חשבתי שאת רוצה להתייחס - - -

<שרון מאיר: רק להיבט התיירותי.

איתן כבל: שלא נרחיב עוד יותר.

איתן כבל: עברנו כבר להפטרה.

איתן כבל: אני מציע שנתחיל לקרוא.

מאיר כהן: אני לא חבר ועדה אבל באתי לברך על הכללים ולומר שכל כך הרבה שנים חיכינו לכללים שיעשו הסדרה באמת שמכבדת את המקום, ולא צריך לינקג' בין זה ובין הסדרת הבדואים.

מאיר כהן: זו בעיה כאובה שהממשלה תוקעת.

מאיר כהן: לכן הרבה מאוד שנים, כל פעם שניסו לעשות הסדרה אמרו – בואו נתלה אחד בשני.

מאיר כהן: אז אני שמח ובאתי לברך.

מאיר כהן: זה יפה מאוד שיוצאים עם חוק כזה וכללים כאלה.

מאיר כהן: אני מאוד מקווה שאתם פונים גם לפזורה הבדואית כי יש להם מה להציע וכשהם נוגעים במיזמים תיירותיים הם הולכים להיות הצלחה גדולה.

יהודה גליק: חברי – קודם כל אני מצטרף לדברים של מאיר כהן ידידי, שהוא איש הנגב, וכל הפרויקטים האלה הם מבורכים מאוד.

יהודה גליק: אגב, אני עברתי על כל הכללים, לא ראיתי שיש הבדל, גם הבדואים מוזמנים להשתתף.

יהודה גליק: כמורה דרך שנים רבות אני אומר לכם שיש פרויקטים תיירותיים שמופעלים על ידי הבדואים והם מאוד מבוקשים.

יהודה גליק: אני רוצה להעיר נקודה אחת שחשוב לי להעיר.

יהודה גליק: לפי חוק הנגב – הנגב מוגדר מתחת לקו רוחב 114.

<קריאה: 115.

יהודה גליק: אוי, סליחה.

יהודה גליק: עד לפני שנה זה כלל את כל מה שהיה מתחת לקו ה-115.

יהודה גליק: לפני שנה, משום מה, קבוצה גדולה של יישובים מתחת ל-115 הוצאו מהחוק איכשהו.

יהודה גליק: אני מדבר על יישובי דרום הר חברון שיש להם מזמים תיירותיים ביער יתיר, ויש שם מיזמים תיירותיים שהם חלק מהנגב, לפי החוק.

דב חנין: לא.

דב חנין: החוקים חלים על מדינת ישראל, יש מדינה כזו היא הוקמה בשנת 48.

יהודה גליק: דב חנין, בוקר טוב לך.

יהודה גליק: אני מאוד אוהב אותך ומעריך אותך, ואני אפילו אוהב לשמוע אותך ותומך בחלק מהדברים שאתה עושה, אבל אני אכבד אותך אם לא תפריע לי.

יהודה גליק: אם תרצה לומר משהו אני - - -עם כל הכבוד, כולנו יודעים שבסופו של דבר החוק הישראלי יהיה על הכל, ריבונות על הכל.

דב חנין: יהיה, אבל אדוני אמר שזה החוק.

יהודה גליק: אבל החוק הזה הופעל עד לפני שנה.

יהודה גליק: משום מה, בגלל - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: תקלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התחלף שלטון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: באו אנשים שמאלנים.

יהודה גליק: עבד אל חאכים, רמאדן כרים, תן לי לגמור משפט בלי שתפריע לי, אתה איש יקר.

יהודה גליק: עם כל הכבוד, אני אומר שוב – משום מה, החלטה שרירותית של מישהו להחריג את אותם דברים.

יהודה גליק: אל"ף, יער יתיר נמצא אפילו בתוך הקו הירוק.

יהודה גליק: אתרי התיירות שנמצאים במועצה האזורית הר חברון, חלק גדול מהם נמצאים בתוך הקו הירוק.

יהודה גליק: ומשום מה מישהו החליט - -

איתן כבל: מי זה המישהו הזה?

יהודה גליק: אז זאת השאלה.

יהודה גליק: אני מציע שהיועצים המשפטיים פה יתייחסו לדבר הזה.

יהודה גליק: אני רוצה להבהיר שהנגב – כמו שכתוב בחוק, כל מה שמתחת ל-115.

יהודה גליק: תוה.

איתן כבל: מה התשובה?

איתן כבל: יש לך תשובה לזה?

<אריאל כהאן: המשרד לפיתוח הנגב והגליל קיבל את הפריפריה החברתית.

<אריאל כהאן: הפריפריה החברתית קיבלה משאבים.

<אריאל כהאן: החלטת ממשלה קבעה מי היא פריפריה חברתית.

<אריאל כהאן: אני לא יודע אם זה יפיס את דעתך, אבל בכל מקרה, היישובים שעליהם אתה מדבר, ממילא כלולים בפריפריה חברתית, וממילא הם תחת אחריות המשרד.

<אריאל כהאן: זה לא כל כך משנה כרגע.

<אריאל כהאן: הממשלה יכולה להגדיר שהם נגב, כי הם דרום לקו 115, אבל הם ממילא באחריות המשרד כי הם גם עונים לקריטריונים - - -

יהודה גליק: אז כל מה שקשור למיזמים תיירותיים כוללים גם - - -

<אריאל כהאן: אה, לא.

<אריאל כהאן: לא. לא.

יהודה גליק: למה לא? יש חוק של הנגב.

<אריאל כהאן: אני מדבר על אחריות המשרד, שהמשרד לא פועל מכוח חוק אלא מכוח הסמכות השיורית של הממשלה.

<אריאל כהאן: החוק מאז ומעולם, לא לפני שנה, חוק הרשות לפיתוח הנגב כבר תקופה ארוכה מאוד מופעל - - -

יהודה גליק: מאז 2015.

יהודה גליק: עד 2015 זה - - -

איתן כבל: אני רוצה להתחיל את ההקראה.

איתן כבל: מי קורא?

<אריאל כהאן: הערה מקדימה – הכללים האלה, חשוב להדגיש, הם קומה שלישית על גבי תכנון ועל גבי מכרז, ואז באים הכללים.

<אריאל כהאן: זאת אומרת, Once יש קרקע שמאפשרת על פי התכנון החל במקום להקים עליה חוות בודדים, המנהל מפרסם מכרז.

<אריאל כהאן: החוות העתידיות הלא מאוישות- החוק לא פטר אותן ממכרז.

<אריאל כהאן: על גבי המכרז בא המחוקק והטיל על הרשות לפיתוח הנגב לקבוע גם כללים.

<אריאל כהאן: כקומה שלישית יש גם מכרז, גם כללים וגם חוק.

<אריאל כהאן: ולכן, אל"ף, הכללים הם רזים.

<אריאל כהאן: לא רצינו להוסיף עוד ביורוקרטיה על ביורוקרטיה שכבר קיימת.

יעקב פרי: אתה מוכן להסביר לי?

יעקב פרי: כלומר, אני הולך למכרז, זכיתי במכרז, רשות מקרקעי ישראל מסמנת 6 משבצות – כיום יש בנגב 6 משבצות כאלה, הם פונים, מפרסמים מכרז.

<אריאל כהאן: הרשות כותבת להם מכל המתמודדים מאשרת להם מי עומד בכללים ואז, מתוך הקבוצה שנשארה, רמ"י בוחרים את ששת הזוכים.

יעקב פרי: ואחרי שבוחרים יש קומה שנייה שהיא הכללים.

מאיר כהן: למה הרשות צריכה לסמן - - -

<אריאל כהאן: כי זה מה שהחוק קבע.

מאיר כהן: זה הדבר היחיד שמפריע לי.

איתן כבל: אני רוצה להבין – קודם כל זה שזה ביורוקרטיה משוכללת – זו ביורוקרטיה משוכללת.

איתן כבל: יש שני סוגי ביורוקרטיה, שהיא כל כך ביורוקרטיה, שהיא באה לסדר בדיוק למישהו, בתוך ההליך של הביורוקרטיה, ויש ביורוקרטיה כי אתה באמת אומר – אני יודע שיש שכבות, יש ביקוש מאוד מאוד גדול ואני יודע שיהיו גורמים כאלה וגורמים כאלה וגורמים כאלה, מהניסיון שאנחנו חווים, אז אני רוצה להגיע למצב שאני, עוד בטרם אמצא את עצמי נכנס ולא יודע איך לצאת מהתהליך הזה, אני רוצה שתהיה לי מפת דרכים לפני שאני יודע להגיד – ניקיתי את זה, ניקיתי את זה, ניקיתי את זה, ובאמת, מי שהגיע לשורה עד כמה שאנחנו יכולים לראות, אנחנו באמת יודעים להגיד שאלה שעלו לגמר, אלה באמת הכי טובים, הכי ראויים, ומתוכם נבחר את הזוכים.

<אריאל כהאן: זו המטרה.

<אריאל כהאן: אבל כיוון שהכללים האלה כמו שאמרתי, באים על גבי מכרז של המנהל ולא במקום, אנחנו כן - - -

איתן כבל: אני אגיד לך איפה הבעיה שלי.

איתן כבל: זה כמו הליין החדש של ועדות איתור.

איתן כבל: מה הסתבר?

איתן כבל: שוועדות איתור זה למצוא את אלה שרצית, ממילא.

איתן כבל: בסוף בסוף, אנחנו רוצים את האמיתי.

איתן כבל: יש באמת ביקוש, יש אנשים שבאמת רוצים ממקום הכי נקי לבוא ולפתח את הנגב ואנחנו רוצים שהם יזכו, לא כמו כל מיני כאלה שבאים להלבין, או לעשות כל מיני עניינים שבינם לבין התיישבות - - -

<אריאל כהאן: זה בדיוק מה שהכללים רצו לעשות.

<אריאל כהאן: זו בדיוק הכוונה של הכללים.

<אתי בנדלר: רק רציתי לשאול למה אתם לא הקומה השנייה והמכרז הוא הקומה השלישית, לפי סדר הדברים?

<אתי בנדלר: אני חושבת שזה גם מתיישב עם האמור בכלל הבא ש - - -

<אריאל כהאן: אני חושב שזה בא משולב.

<אריאל כהאן: זה לא מוכרע, הרי, בדיוק בכללים.

<אריאל כהאן: בסוף, הקומה השלישית זה הליך שיבוצע ברמ"י, את צודקת.

<אריאל כהאן: אבל אני מניח שמה שיקרה ברמ"י - - - האמת היא שלא – לפי הכללים אנחנו הם אלה שפונים לציבור, אנחנו מעבירים את הכללים ואז, באמת, הקומה השלישית היא מכרז פנימי או מכרז סגור של רמ"י - - -נכון, את צודקת.

<אתי בנדלר: מכרז סגור בין אלה ש - - -

יעקב פרי: של מי שעמד בכללים.

<אריאל כהאן: נכון, את צודקת.

איתן כבל: השאלה היא רק מה סוג ה "לוודא".

<אריאל כהאן: אני קורא: "כללי הרשות לפיתוח הנגב (מיזמים חקלאים-תיירותיים משולבים), התשע"ה-2015 בתוקף סמכותה לפי סעיף 6(7) לחוק הרשות לפיתוח.... " בעצם זה צריך להיות: "...

<אריאל כהאן: הפריפריה, הנגב והגליל, התשנ"ב-1991 (להלן – החוק), באישור השר לפיתוח הנגב והגליל ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, קןבעת הרשות לפיתוח הנגב כללים אלה: הגדרות 1.

<אריאל כהאן: בכללים אלה – "הוועדה – ועדה אשר תקום ברשות לצורך יישום כללים אלה, ואשר יהיו בה שלוש חברים מקרב עובדי הרשות; "מיזם" – מיזם חקלאי-תיירותי משולב;" – זה מה שמוגדר כבר, בחוק.

איתן כבל: דרך אגב, שלושה חברים, במקרה זה, זה יכול להיות כל עובד - - -

<אריאל כהאן: לא הייתי מציע לקבוע פה כללי סף כי זו רשות קטנה, אין בה הרבה עובדים.

<אריאל כהאן: אני פשוט חושש - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: שלושה מכמה?

<אריאל כהאן: חבר הכנסת מאיר כהן יודע יותר טוב ממני, אבל אני מניח שיש 7-6 עובדים בכל הרשות.

<אריאל כהאן: זה תאגיד סטטוטורי עם אולי 7 עובדים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מדבר על הוועדה – שלושה עובדים מקרב עובדי הרשות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל כל הוועדה- מה מספר - - -

<קריאות: שלושה.

<אתי בנדלר: יש לי הערה שנשמעת ניסוחית, אבל היא גם מהותית: "ועדה אשר תקום" – ועדה לא קמה מעצמה.

<אתי בנדלר: מישהו צריך למנות ועדה.

<אריאל כהאן: שהמנהל ימנה.

<אתי בנדלר: אז צריך לומר – "ועדה שימנה המנהל ברשות מבין עובדיה".

<אתי בנדלר: מנהל הרשות, אנחנו מדברים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: - - -?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שזה יהיה תפור עם שלושה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה יהיה קשה מאוד.

איתן כבל: תקשיב, זה הליך שהבטן שלי ככה לא מסתדרת.

איתן כבל: שלושה אנשים מאותו מקום.

איתן כבל: זה כמו שתגיד לי – אני והחברה' שלי במחלקה נארגן את העניין.

<אריאל כהאן: אז אני אשיב לך, יש לי תשובה – החוק קבע ביורוקרטיה קצת יותר מורכבת ממה שאנחנו נשב עליה היום.

<אריאל כהאן: הוועדה הזו לא תוכל להעביר את המלצותיה לרשות מקרקעי ישראל באופן ישיר.

<אריאל כהאן: בהתאם לחוק, הוועדה הזו את ההמלצות שלה תעביר רק אחרי שהיא קיבלה את האישור להמלצות שלה בוועדה הבין משרדית שהוקמה מכוח החוק, שיושבים שם 3 משרדי ממשלה והשר.

איתן כבל: אני לא אוהב את זה, אומר לך דוגרי.

איתן כבל: אנחנו בני אדם ובבני אדם עסקינן.

איתן כבל: Once זה יצא לדרך – לך חפש את החברים שלך.

איתן כבל: יצא העניין לדרך, הוא יצא.

איתן כבל: ני לא יודע מי השלושה.

איתן כבל: אין לי מושג.

איתן כבל: אני אומר לך רק שהשקיפות וכל אותם אלמנטים שאנחנו מחפשים ומנסים לקדם אותם, אתה לא מבין איזה בעיות יהיו.

איתן כבל: אני כבר רואה בעיניי רוחי.

איתן כבל: אין שם באלאנס.

איתן כבל: העובדה שזה שלושה מאותו מקום - - -

<שרון מאיר: לגבי הוועדה, עושה רושם כאילו יש כאן כפל ועדות, כי יש ועדה בינמשרדית שדנה בנושא הספציפי הזה.

<שרון מאיר: אם רוצים להקים ועדה נוספת בתוך הרשות לעניין הקטן שמדבר על מיזם חקלאי-תיירותי, תיירותי, הכל טוב ויפה, אבל עושה רושם שזה מתנגש עם מה שכתוב בחוק.

<שרון מאיר: יש ועדה בינמשרדית, יושב שם גם נציג משרד התיירות, משרד החקלאות, משרד הנגב והגליל - כך זה צריך להיות, כולם צריכים לראות את זה כמכלול, ולא באופן פרטני.

<אריאל צבי: צריך להבין שהכללים האלה נסמכים על הסמכה שמופיעה בחוק, ואולי צריך להקריא את הסעיף בחוק, כדי להבין באיזה הקשר אנחנו נמצאים בו.

<אריאל צבי: חוק הרשות לפיתוח הנגב, כפי שהוא תוקן בשנת 2010 – אחד מהתפקידים של הרשות לפיתוח הנגב זה לקבוע בכללים באישור השר וועדת הכלכלה של הכנסת הוראות, תנאים ואמות מידה להכרה במיזם חקלאי-תיירותי משולב, לרבות לעניין היתכנות כלכלית של המיזם ולעניין שימושים נילווים לשימוש במקרקעין, הן לחקלאות והן לתיירות.

<אריאל צבי: אלה הכללים שאנחנו דנים בהם עכשיו כמצוות המחוקק, ואלה גם האלמנטים שהכנסנו פנימה, שהמשרד לענייני פיתוח הנגב והגליל הכניס פנימה, כפי שהמחוקק ציווה אותו.

<אריאל צבי: הדבר השני שבתפקידי הרשות, שמופיע בחוק – "להמליץ לרשות מקרקעי ישראל באישור השר, על הקצאת מקרקעין למיזם חקלאי-תיירותי משולב, אשר יתקיימו בו הכללים שנקבעו..." – הכללים האלה, "...

<אריאל צבי: ואולם השר לא יאשר המלצה כאמור אלא לאחר שקיבל את המלצת הוועדה הבינמשרדית, והמלצת הרשות תהיה תנאי להקצאת מקרקעין על ידי רשות מקרקעי ישראל".

<אתי בנדלר: אני רק רוצה להעיר שלהבנתי הכללים לא חייבים לקבוע הקמת ועדה.

<אתי בנדלר: זה יכול להיות בן אדם, זה יכול להיות מנהל הרשות והוא, לצורך הפעלת סמכותו יכול להטיל על שלושה עובדים או או על כל עובדי הרשות.

<אתי בנדלר: זאת אומרת – אין צורך בוועדה, וכאן אתם מחייבים בעצם הקמת ועדה.

<אתי בנדלר: השאלה אם זה נכון.

<אריאל צבי: לרשות מן הסתם יותר נוח לעבוד בצורה כזו.

<אתי בנדלר: אבל למה אתם לא משאירים את זה לשיקול דעתו של מנהל הרשות?

<אריאל כהאן: אז זה כיוון אחר ממה שהיושב ראש אמר.

איתן כבל: אני לא רוצה שזה יהיה הוא לבדו.

<אתי בנדלר: אבל זה same-same, זה לא מבטיח לך, אבל.

איתן כבל: אנחנו כבר ראינו, כבר הקמנו ועדות איתור.

<אתי בנדלר: אבל באמת יש יותר מדי ועדות, אדוני.

<אתי בנדלר: ההליך כאן כל כך מסורבל.

איתן כבל: אז אני שואל – למה צריך את הוועדה הזו?

<אתי בנדלר: זה שצריכים להיקבע כללים לצורך המלצת הרשות – זה ברור.

<אתי בנדלר: בנוסף להמלצת הרשות, אחרי שהיא תבדוק בהתאם לכללים שהוועדה תאשר – אני מקווה היום – יש גם תפקיד לוועדה הבינמשרדית.

<אתי בנדלר: כל זה קבוע בחוק.

<אתי בנדלר: אנחנו פועלים כרגע לאישור כללים מכוח החוק, לא משנים את הוראות החוק בעניין הזה.

<אתי בנדלר: אני רק אומרת שלצורך מתן המלצה על ידי הרשות אפשר לעשות את זה עם ועדה או בלי ועדה, פנימית.

<אתי בנדלר: זו עצם ועדה פנימית.

<אתי בנדלר: השאלה אם חשוב לכם הנושא של הוועדה הזו.

<רן בנימין: מעבר לזה שזה בחוק, נשאלת השאלה what if – אז רשות מקרקעי ישראל מפרסמת מכרז עיוור, אולי על טהרת הכספים בלבד, ופה החוקים האלה, המטרה שלהם לבחון את - - -

איתן כבל: אוקיי, הלאה.

איתן כבל: אפשר להצביע?

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: לשנות רק – אם בכל זאת הוועדה מאשרת הקמת ועדה, אז ועדה שימנה מנהל הרשות מבין עובדיה, ואשר חברים בה שלושה - - -

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: הצבעה בעד – 2 נגד – 2 סעיף 1 לא נתקבל.

איתן כבל: 2 בעד, 2 נגד.

איתן כבל: הסעיף לא התקבל.

איתן כבל: טוב, אני לא מתכוון להוציא את עצמי טמבל.

<אתי בנדלר: אדוני יכול להמשיך, אדוני יכול להודיע שאתה מבקש דיון מחדש ולנעול את הישיבה.

איתן כבל: יקיריי, אני אומר – אני לא פועל ייצור של מישהו.

איתן כבל: בכל הכבוד, יש גבול.

איתן כבל: זה עניינה של הקואליציה.

איתן כבל: יש גבול כמה אני יכול לעשות את העבודה שלה.

איתן כבל: אני מכיר את הכללים, אריאל יודע, אבל אני אומר - אני לא מעוניין.

איתן כבל: אין לי סיבה לעשות את העבודה הזו עבור מי שמבקש ממני והוא בעצמו לא מגיע כדי שנוכל להתקדם.

איתן כבל: אז אני קודם כל אבקש דיון מחדש בסעיף 1, סעיף ההגדרות, ואני נועל את הישיבה.

איתן כבל: תודה.