ועדת המשנה לשירותי כבאות והצלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 8, 2016-03-08 12:30

נאוה בוקר: חברים, שלום לכולם.

נאוה בוקר: זה הצטמצם, מר קינן.

<שי קינן: בסדר גמור.

<שי קינן: מי שצריך להיות.

נאוה בוקר: כן, מי שצריך להיות.

נאוה בוקר: אנחנו נעבור לדיון הבא שיעסוק במתן מענה לקומות גבוהות ברחובות צרים.

נאוה בוקר: יש לנו בניינים גבוהים, שלצערנו כבאיות לא יכולות לעבור.

נאוה בוקר: רכבי כיבוי לא יכולים להיכנס לרחובות האלה.

נאוה בוקר: קודם כל תודה רבה לכל מי שהגיע לדיון הזה.

נאוה בוקר: הדיון היום הוא בעקבות הפנייה של סגן ראש עיריית חולון, שי קינן.

נאוה בוקר: שי העלה בפני את הבעיה החמורה הזאת.

נאוה בוקר: אני חושבת שזו בעיה מאד מדאיגה.

נאוה בוקר: יש הרבה רחובות שיש בהם בניינים גבוהים ודיירים שמתגוררים בקומות הגבוהות, מעל הקומה השלישית, אני מבינה שהם מצויים בסכנת חיים במקרה של דליקה.

נאוה בוקר: כי אנשי הכבאות לא יכולים להיכנס עם רכבי הכיבוי או מנופים, כשבעצם הבניינים האלה ממוקמים ברחוב צר.

נאוה בוקר: אני מבינה שיש איזו אפשרות למציאת פתרון לבעיה הזאת.

נאוה בוקר: אני גם מבינה שככל הנראה הפתרון האלה כרגע, בימים אלה, לא נמצא ברשות הכבאות הארצית, אבל בואו נפתח.

נאוה בוקר: אני רוצה לפתוח את הדיון עם שי קינן, סגן ראש העיר.

נאוה בוקר: שי יציג בפנינו את הבעיה ולאחר מכן אנחנו ננסה למצוא פתרונות.

נאוה בוקר: שי, בבקשה.

<שי קינן: טוב, אז לפני שאני אגע בבעיה שלשמה התכנסנו, 20 שניות ברמה האישית אליך.

<שי קינן: אנחנו מציינים היום את יום האישה הבינלאומית ואת יושבת ראש הוועדה.

<שי קינן: אני, כנציג ציבור בחולון קראתי לנשים בחולון, לנשים צעירות בעיקר, להצטרף לפוליטיקה בשביל לשנות את הפוליטיקה הישראלית ולקדם את השוויון המגדרי, ואת למעשה דוגמא חיה לכך.

<שי קינן: אני רוצה להגיד לך יישר כוח.

<שי קינן: לקחת את המקרה האישי שלך ומינפת אותו ואני מאחל לך בהצלחה בתפקידך, וכמובן גם להשקיע בנושא המגדרי.

נאוה בוקר: תודה רבה.

<שי קינן: אז כפי שציינת, במסגרת תפקידי כסגן ראש העיר חולון, הגיעה לשולחני פנייה מטעם המשמר החברתי והם האמת שהדהימו אותי.

<שי קינן: זה דבר שלא נחשפתי אליו לפני, לא ידעתי אותו.

<שי קינן: בשכונות הותיקות של העיר, שכונות שנבנו ותוכננו לפני עשרות שנים, הרחובות צרים.

<שי קינן: יש מה שנקרא, אני לא אכנס להגדרות המקצועיות, יש פה את הנציגים מהכבאות בחולון, יש מה שנקרא רוחב מיסעה.

<שי קינן: רוחב המיסעה המקובל ברחובות האלה הוא ארבעה מטרים.

<שי קינן: רוחב מיסעה זה לא הרוחב שבין מדרכה למדרכה, אלא הרוחב שבין שני כלי הרכב החונים.

<שי קינן: כשהרוחב הזה הוא כארבעה מטרים, ויש גם לפעמים, באישור מהנדסת העיר, יש גם הקלות וזה מגיע ל-3.7 מטרים כמדומני, הכבאית לא יכולה להגיע ולתת מענה לשריפה שהיא מעל קומה שלישית.

<שי קינן: הכבאית הסטנדרטית יכולה להניף סולם עד קומה שלישית.

<שי קינן: קומה רביעית ואילך היא לא מגיעה.

<שי קינן: ואז מה שקורה ברחובות כאלה, וגם היום אנחנו נמצאים בעידן של התחדשות עירונית, פרויקטים של תמ"א, אנחנו מגיעים לבניינים בני קומות של שש ושבע קומות.

<שי קינן: למעשה נגזר על האנשים האלה, חלילה, מוות.

<שי קינן: מעבר לזה, מעבר לעניין הבטיחותי של חיים ומוות, יש פה גם עניין של צדק חברתי ואני ואת חולקים את אותה השקפת עולם בנושא הזה.

<שי קינן: יש לנו מחויבות לשכבות דווקא המוחלשות.

<שי קינן: אני לא חושב שמישהו שגר בשכונה ותיקה של העיר, דמו פחות סמוק ממה שגר בשכונות המבוססות של העיר, ששם כבר נבנו לפי התקן החדש ושם גם יש בעיות, אבל הן מצומצמות יותר.

נאוה בוקר: אתה מתכוון שחייו פחות חשובים.

<שי קינן: לצערי היום יש מענה בטיחותי לאנשים בעלי אמצעים ויש פחות מענים בטיחותיים לאנשים משכבות מוחלשות.

<שי קינן: צר לי.

<שי קינן: צר לי.

<שי קינן: אבל יש פה גם עניין של חיים, אבל יש פה גם עניין של צדק חברתי.

<שי קינן: אני יודעת על פתרון שקיים במערכי כבאות בעולם.

<שי קינן: אני מבין שזה עוד לא נפוץ אצלנו.

<שי קינן: יש איזה פיילוט, אבל בנושא הזה הייתי מעדיף שידברו גורמי המקצוע.

נאוה בוקר: זה ברור.

נאוה בוקר: רונן, אתה מפקד תחנת חולון, נכון?

נאוה בוקר: רונן מחטייב.

<רונן מחטייב: נכון.

נאוה בוקר: המצוקה שם היא באמת אמיתית כמו שמעלה אותה סגן ראש העיר?

נאוה בוקר: אני אשמח לשמוע ממך כמה מילים, איך אתה רואה את הבעיה הזאת.

<רונן מחטייב: קודם כל הסוגיה הזאת עלתה בעיר חולון אבל היא לא רק שייכת לעיר חולון.

נאוה בוקר: אנחנו לקחנו את חולון כדוגמה כלל ארצית כמובן, אבל הבאנו אותה - - -

<רונן מחטייב: חשוב להגיד את זה.

נאוה בוקר: בדיוק.

<רונן מחטייב: ואכן כן, יש מקומות שבהם אנחנו נדרשים לתת מענה מבצעי ויש מקומות שלא ניתן להיכנס עם כלי הרכב, עם רכב הכיבוי.

<רונן מחטייב: כשאנחנו מדברים בכלל על מנוף גבהים, שהוא הרבה יותר ארוך מרכב כיבוי, אז ישנם רחובות שגם שם אין על מה לדבר בכלל.

<רונן מחטייב: אנחנו מבחינתנו עושים את הכל בלתרגל את הכוחות שלנו לתת מענה כמה שיותר מהר, אבל לא תמיד זה בשליטה שלנו.

<רונן מחטייב: איפה שזה בשליטה שלנו אנחנו באמת נותנים את המקסימום, אבל במקום שאי אפשר להיכנס, צריך להבין שיש עיכוב בהגעה למקום וזמן התגובה והמענה המבצעי מתארך מן הסתם, מטבע הדברים גם.

<רונן מחטייב: וזה לא רק בבניין רב קומות, זה גם בבניין רגיל וגם בבניין גבוה, שבו בעצם המנוף לא יכול להיכנס.

נאוה בוקר: אני מבינה.

<רונן מחטייב: ורכב הכיבוי לא יכול להיכנס.

<רונן מחטייב: אז לקחתם את הדיון לבניין רב קומות, אבל אני דווקא חושב שבבניין רב קומות הבעיה היא פחות קריטית.

<רונן מחטייב: אני דווקא הייתי בוחן את המקומות שבהם האזור הוא אזור ישן, אם בבנייני מגורים שהם עד ארבע קומות או מעל ארבע קומות, עד תשע קומות ולא ניתן להיכנס לשם עם רכבי כיבוי וסולם גבהים.

נאוה בוקר: אני מבינה.

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: עוד מישהו רוצה, לפני שאני מבקשת מיצחק שמעוני?

נאוה בוקר: מה שמך?

<עמית גולדמן: עמית גולדמן.

<עמית גולדמן: אני ראש מחלקת בטיחות אש במחוז דן.

<עמית גולדמן: אנחנו מחוז שמתאפיין מאד בצפיפות מבנית.

<עמית גולדמן: הוזכרו פה באמת אותן שכונות ותיקות וכחלק מההבנה שלנו לשפר את אותן שכונות, מה שמאפיין היום את השכונות האלה בהתחדשות, זה תמ"א 38, שמערך הכבאות באמת ראה לנכון לתת לאותם מבנים חליפת הגנה הרבה יותר משמעותית ממה שקיים היום.

<עמית גולדמן: כלומר, כל אותם מבנים היום, שמחדשים את עצמם בצורה של או תוספת מעלית או במסגרת התמ"א, זוכים לחליפה שכוללת סידורי כבאות שמאפשרים לאותו מבנה להשתדרג משמעותית מבחינת בטיחות אש.

<עמית גולדמן: אז זו עוד נקודה שניתנת לאותם מבנים ישנים, כמענה לאוכלוסייה שנמצאת בשכונות שהן לאו דווקא חדשות.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: אוסקר נח.

נאוה בוקר: מי זה אוסקר נח?

<אוסקר נח-ארנסט: עבדך הנאמן.

נאוה בוקר: אוסקר, כבר הצגת את הבעיה שלך.

<אוסקר נח-ארנסט: אני מבקש בכל זאת להוסיף דבר מסוים שלא הצלחתי קודם.

נאוה בוקר: בשמחה.

נאוה בוקר: אוסקר הוא בעל עסק.

נאוה בוקר: תציג את עצמך, כי שי קינן לא נכח בדיון הקודם.

<אוסקר נח-ארנסט: אני בעל עסק בחולון, ברחוב המלאכה 61, בעל עסק לרכיבי אלקטרוניקה.

<אוסקר נח-ארנסט: אני מתמודד מול נושא הכבאות וקבלת איך אומרים, סוף סוף את האישור בצורה מסודרת, הרבה שנים ולא מצליח להגיע לאן שצריך להגיע וכל פעם מסיבות אחרות, שהן נוספות ונוספות עם השנים ומגיעים לאן שמגיעים, אחרי שהוצאתי מספיק כסף עד היום.

<אוסקר נח-ארנסט: מה שרציתי להגיד בדיון הקודם ולא היה לי את הזמן להגיד, שהמזל היחידי שלי והאור בקצה המנהרה בכל הסאגה הזאת, זה דווקא חברת הביטוח שלי.

<אוסקר נח-ארנסט: באופן אבסורדי, חברת הביטוח שלי, הרי אם מישהו יודע שבשביל לקבל אישור מחברת הביטוח, אתה חייב להביא אישור מכיבוי אש לצורך העניין, כי אחרת חברת הביטוח לא מבטחת אותך.

<אוסקר נח-ארנסט: אז קראתי לחברת הביטוח שלי לבוא ולראות.

<אוסקר נח-ארנסט: הראיתי להם את התיק ואת החומר ואת כל ההתנהלות וכל מה שיש, וחברת הביטוח שלי הביאה לי סוקר - - -

נאוה בוקר: אני איבדתי אותך באיזה שהוא שלב.

<אוסקר נח-ארנסט: בואי אני אספר לך.

נאוה בוקר: אתה עברת לחברת הביטוח, כשאנחנו מדברים עכשיו על רחובות צרים ועל - - -

<אוסקר נח-ארנסט: אני אגיד לך, אני ממשיך את מה שהייתי במקום הקודם.

נאוה בוקר: לא, לא, לא.

נאוה בוקר: אז אל תמשיך את הדיון הקודם.

נאוה בוקר: אנחנו נשאיר לך בסוף פינה שאולי סגן ראש העיר יוכל לסייע לך בנושא הזה, אבל בוא תיתן לנו לקיים את הדיון שהתחלנו איתו.

נאוה בוקר: אני ביקשתי שתישאר למענך, כי באמת המצוקה שלך נגעה לליבי ואני חושבת שאם סגן ראש העיר נוכח כאן היום, אז יצא לך טוב, וכשנסיים את הדיון על הרחובות הצרים, אני אשמח אם תשב איתו - - -

<שי קינן: אני אשמח.

נאוה בוקר: או שאם יהיה זמן בדיון עצמו גם נמשיך את זה.

<אוסקר נח-ארנסט: אז סליחה.

נאוה בוקר: אני מצטערת.

<אוסקר נח-ארנסט: לא קרה כלום, הכל בסדר.

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: מזה יוחאי וג'ימה?

נאוה בוקר: מה תפקידך יוחאי?

<יוחאי וג'ימה: אני ראש מינהל ביטחון וחירום במרכז השלטון המקומי.

<יוחאי וג'ימה: עשיתי בדיקה לגבי הנושא הזה של רבי הקומות, האם קיים משהו ברשויות מבחינת התכנון והבנייה וגיליתי שבעיריית רמת גן למשל, בהליכי הבנייה של רבי הקומות, הם מחייבים בגג אפשרות לחילוץ מוסק.

<יוחאי וג'ימה: כל בניין שהוא רב קומות, וזה כמו שאני בדקתי זה רק בעיריית רמת גן, היחידה שזה קיים אצלה בהליך הזה של אפשרות.

<יוחאי וג'ימה: בהליך הבנייה עצמה זה מחייב שתהיה האפשרות הזאת.

<יוחאי וג'ימה: אני אשמח אם תעשי דיון חוזר בנושא, ואני אוכל להביא לפה את הנציג של עיריית רמת גן, שיציג את הדברים האלה.

נאוה בוקר: זה פתרון מעולה.

נאוה בוקר: הלוואי והייתה אפשרות לכל עירייה.

<יוחאי וג'ימה: לא, אבל זה לא עולה לעירייה.

<יוחאי וג'ימה: בתכנון של הבניין - - -

נאוה בוקר: כן, אז אני אומרת, אבל זה לא רלבנטי לאותם בניינים ששי דיבר עליהן, לצערנו.

<יוחאי וג'ימה: בסדר.

<יוחאי וג'ימה: אני אומר זה לחלק מהבניינים - - -

נאוה בוקר: זה לא עונה על הצרכים של אותן שכונות נחשלות שבאמת מדובר בבניינים ישנים - - -

<יוחאי וג'ימה: נכון, בסדר.

<יוחאי וג'ימה: אבל לחלק מה שקיים, אז בהליך התכנוני, אם אפשר לעשות את זה בהליך התכנוני, היום בונים רבי קומות בכל אזור הקריה שם.

<יוחאי וג'ימה: אתה רואה רבי קומות ואף אחד גם לא מתחשב בזה שהאזור הזה בתרחיש כזה או אחר יהיה.

<יוחאי וג'ימה: וכולם מצפים אותם בזכוכיות יפות.

נאוה בוקר: אז אתה מציע שבהליך התכנוני תהיה תקנה שתהיה אפשרות - - -

<יוחאי וג'ימה: לחילוץ מוסק מלמעלה ולאו דווקא מלמטה, כדי שאם אי אפשר יהיה להגיע.

נאוה בוקר: הבנתי.

נאוה בוקר: מעניין.

<יוחאי וג'ימה: אבל אם תרצי ותעשי דיון על זה ואני אוכל להביא את עיריית רמת גן, את כל מי שקשור לזה.

<יוחאי וג'ימה: אם תרצי.

נאוה בוקר: יש לנו, אתה יודע, עוד שורה של דיונים קצת יותר בוערים.

<יוחאי וג'ימה: אני יודע.

נאוה בוקר: אבל תודה, תודה רבה.

נאוה בוקר: מי זה שפר?

נאוה בוקר: תציג את עצמך בבקשה.

<מרדכי שפר: ד"ר מוטי שפר, מהנדס בקרה של הפרויקט של חבר אוליב.

נאוה בוקר: מה זה חברת אוליב?

<נחמיה כהן: שמי נחמיה כהן, אני מהנדס אווירונאוטיקה, פורש רפאל ויש לי חברה שנקראת - - -

נאוה בוקר: אתה חייב לדבר למיקרופון, אני לא שומעת אתכם.

<נחמיה כהן: חברת אוליב הנדסה.

<נחמיה כהן: אני בעל החברה, מהנדס אווירונאוטיקה.

נאוה בוקר: והתיק תמיד עליך ככה?

<נחמיה כהן: סליחה, מהתרגשות.

<נחמיה כהן: פורש רפאל.

<נחמיה כהן: אנחנו עוסקים כבר מספר שנים בפיתוח פתרון לרבי קומות, שריפות יער, רחובות צרים, הכל הכל בפתרון אחד.

<נחמיה כהן: הפתרון הוא בסיוע מסוק, עם תא שתלוי מתחת למסוק.

<נחמיה כהן: התא הוא, אולי אני אראה לך את זה.

נאוה בוקר: אני לא מצליחה להבין על מה אתה מדבר ואני גם לא זימנתי לכאן, זה לא על דעתי אגב, שיהיה רשום לפרוטוקול.

נאוה בוקר: אני לא יודעת איך הם הגיעו לפה ומי זימן אותם, אין לי מושג.

<נחמיה כהן: דרך יעקב.

נאוה בוקר: אז אני לא יודעת.

נאוה בוקר: אני אגיד לך את האמת, אני אדבר איתך בצורה הכי פתוחה וכנה.

נאוה בוקר: אין לי מושג האם מותר לי לזמן אותך לכאן.

נאוה בוקר: אבל היות והגעת לכאן, אני אשמע את דבריך.

<קריאה: את יכולה, מבחינה חברתית.

<קריאה: כי בעסקי שלו הוא צריך להציג את עצמו כאיש עסקים.

נאוה בוקר: תשמע, אני רוצה שתציג פתרון מבחינה חברתית, לא כאיש עסקים, כי אנחנו לא עושים כאן לובי לאף אחד.

נאוה בוקר: אסור לי.

נאוה בוקר: אז בוא תסביר לי, ככה בלי להציג את החברה.

נאוה בוקר: תסביר לי על מה אתה מדבר, מה הרעיון בגדול.

<נחמיה כהן: הרעיון בגדול זה מסוק שממנו תלוי תא מתוחכם, שיכול להגיע לכל מקום מלמעלה.

נאוה בוקר: מה זה תא?

<נחמיה כהן: זה מדגם טכנולוגי שלו והוא תלוי בכבל מאד ארוך למסוק משטרה, למשל כמו שיקנו עוד מעט, או בלק הוק.

<מרדכי שפר: תסביר שזה רק מדגם קטן.

<נחמיה כהן: זה דגם קטן.

<נחמיה כהן: הוא תלוי מהמסוק והוא מנהג את עצמו לחולון, לחדר הזה, לעזריאלי לפינה הזאת, לשריפת יער, הוא מחלץ.

נאוה בוקר: מה זה, זה דבר שלא קיים בארץ אני מבינה.

<מרדכי שפר: זה לא קיים בעולם.

<נחמיה כהן: זה בפיתוח.

נאוה בוקר: זה לא קיים בעולם?

<מרדכי שפר: לא קיים.

נאוה בוקר: וזה רק בפיתוח?

<נחמיה כהן: זה בפיתוח עכשיו.

נאוה בוקר: אז אם זה רק בפיתוח איך אנחנו יכולים להיעזר בו?

<נחמיה כהן: אני רק רוצה להגיד לכם שהנושא הזה הוצג למשרד הביטחון, לנציבות הכבאים הקודמת ואני רוצה עכשיו לחדש את הדיון - - -

נאוה בוקר: לפני שש שנים.

<נחמיה כהן: האמת, שלשום נפגשנו עם יוסי דלרו, שהוא מפקד ימ"ר - - -

נאוה בוקר: יוסי דקלו אתה מתכוון.

<נחמיה כהן: דקלו, כן.

נאוה בוקר: אני מכירה אותו.

<נחמיה כהן: הוא אמר מילה אחת – גאוני.

<נחמיה כהן: הוא קנה את זה - - -

נאוה בוקר: אני קונה הכל, כל מה שקשור בהצלחת חיים אני מוכנה לקבל.

נאוה בוקר: אני שוב מדגישה, אנחנו לא עושים כאן-.

נאוה בוקר: תמשיך לפתח, זה פיתוח מצוין.

נאוה בוקר: הלוואי וזה באמת יעבוד.

<נחמיה כהן: אני יכול להיפגש עם ועדה בכבאות וביחד איתה לדסקס את הפתרון ולהתאים אותו.

נאוה בוקר: בהחלט.

נאוה בוקר: אני מפנה אותך לאיציק שמעוני, הוא יפנה אותך לגורמים הרלבנטיים.

נאוה בוקר: תציג בפניהם את הפיתוח שלך, אני לא יודעת אפילו איך לקרוא לזה.

<נחמיה כהן: תא חילוץ מוסק.

נאוה בוקר: תשמע, נשמע מעניין מאד.

נאוה בוקר: אתה יודע, הלוואי וזה יעבוד, מה אני אגיד לך?

נאוה בוקר: כל מה שקשור בהצלת חיים אני מקדמת בברכה.

<נחמיה כהן: יש לי עוד מילה.

<נחמיה כהן: אנחנו נציג את זה לכבאות ונשב ביחד על הפתרונות, איך מתאימים את זה למסוק המשטרה שהולכים לקנות, או לבלק הוק משטרתי.

<נחמיה כהן: הדבר הזה עבר בדיקות של פרופסורים ופיקוד העורף וכולם - - -

נאוה בוקר: שיוכח שהוא מכבה אש קודם כל, אחרי זה.

<נחמיה כהן: הם אמרו אוקיי, יופי, את הכסף לפיתוח ולהצטיידות צריך - - -

נאוה בוקר: טוב, זה לא מעניין.

נאוה בוקר: זה לא מעניין.

<נחמיה כהן: אוקיי, נמשיך.

נאוה בוקר: זה לא קשור לדיון שלנו.

<נחמיה כהן: אוקיי, אז אנחנו נמשיך לעבוד מול נציבות הכבאות?

נאוה בוקר: בהחלט.

נאוה בוקר: זה לא דרכי.

נאוה בוקר: זה לא תפקידה של ועדת המשנה.

<נחמיה כהן: אז רק תפתחו לנו מסלול להיפגש איתם.

נאוה בוקר: יש לך את איציק.

נאוה בוקר: לאחר הדיון תפנה אליו, הוא ייתן לך טלפונים, כל מה שצריך.

<גבי גניש: אני רוצה להתייחס למנוף הגבהים, אם אפשר.

נאוה בוקר: ברצון.

<גבי גניש: חברים, מנוף גבהים לא מחייב שיגיע לקומה.

נאוה בוקר: גבי גניש אני אתן לך את הכבוד.

נאוה בוקר: גבי גניש הוא איש יקר שהכבאות קרובה לליבו.

נאוה בוקר: אני אציג אותך לא רשמי ואתה תציג את עצמך רשמית.

<גבי גניש: אוקיי.

נאוה בוקר: הוא משתתף בדיונים של ועדת המשנה, מייעץ לנו מדי פעם.

נאוה בוקר: תציג את עצמך מה עשית בעברך.

<גבי גניש: טפסר משנה גבי גניש.

<גבי גניש: אני במכבי אש ירושלים, מנהל מחלקת הדרכה וחקירות, קצין מבצעים הרבה שנה, 35 שנים בכבאות.

<גבי גניש: נכון להיום יועץ קצת לנאווה, עוזר לה בתחום.

<גבי גניש: בכל אופן, חברים, לגבי מנוף גבהים.

<גבי גניש: מנוף גבהים לא חייב להגיע לקומה האחרונה.

<גבי גניש: אם יש לנו בניין עם 10 קומות, זה אומר 30 מטרים, אתה יכול להקיף, נכון.

<גבי גניש: אבל אם יש בניין של 60 מטרים, אתה יכול להגיע לחצי הבניין.

<גבי גניש: מנוף גבהים, אפשר דרכו להסליל מים, אפשר דרכו לתקוף את האש ואפשר לחלץ גם לכודים על ידי זה שאנחנו מחדירים את הכבאים לתוך אותו מבנה.

<גבי גניש: אם הוא מצויד עם זרנוק ועם קווי מים, אז הוא יכול לעבוד והוא יכול לחפש ולפלס את דרכו באותו בניין בלי שום בעיה.

<גבי גניש: יש מדרגות יציאה לשעת חירום ואם אנחנו מצליחים להגיע לקומות הגבוהות, הנה מה טוב, כי אנחנו גם יכולים לחלץ נפשות ואנשים לכודים, להציל אותם דרך המנוף.

<גבי גניש: אני לא פוסל את זה.

<גבי גניש: אין מה לדבר שזה בסדר גמור, אבל לא יכול להיות דבר כזה שאם הבניין הוא 20 קומות, אז אני צריך מנוף גבהים של 60 מטרים.

<גבי גניש: זה לא הגיוני.

<גבי גניש: אין לנו מנוף כזה.

<גבי גניש: אני במכבי אש ירושלים הגעתי מקסימום לגובה של 30 מטרים ואחרי שהתחדשנו הגענו ל-40 מטרים.

<גבי גניש: אבל יש בניינים שהם בגובה של 80 מטרים ויותר.

<גבי גניש: ועוד משהו לגבי המנוף.

<גבי גניש: אני כבר אמרתי גם לסגן ראש העיר, אין דבר כזה לאשר בנייה של אותו מבנה, לא משנה מה בונים, בלי מקום להצבת מנוף.

<גבי גניש: אין דבר כזה.

<גבי גניש: הוא לא מקבל רישיון - - -

<שי קינן: הדיון פה הוא על מקומות צרים שאין יכולת להגיע לבניין.

נאוה בוקר: בדיוק.

<שי קינן: אתה סטית מהדיון המרכזי.

<גבי גניש: אלה דברים שצריך לבדוק בתהליך הבנייה.

<גבי גניש: לכן אני אומר, אם אין את הדרישות האלה של המניעה, הוא לא מקבל רישיון.

נאוה בוקר: תודה גבי.

נאוה בוקר: גבי, אתה רואה הלאה לתכנון, אנחנו מדברים על מצב קיים.

נאוה בוקר: מישהו רוצה לומר דברים נוספים לפני אני מעבירה לשמעוני?

נאוה בוקר: אוקיי, בבקשה.

<יצחק שמעוני: אז קודם כל ההיבט בראש ובראשונה הוא מבצעי וזה יוצר לנו בעיה של דרכי גישה למקום.

<יצחק שמעוני: כל מה שאמרת גבי, זה בהנחת יסוד שיש גישה למקום, אבל אין לנו גישה למקום ופה הופכת להיות קודם כל בעיה מבצעית ואחר כך בעיה תכנונית.

<יצחק שמעוני: אז הבעיה המבצעית לא נפתרה.

<יצחק שמעוני: זה דבר ראשון.

<יצחק שמעוני: דבר שני, יש החלטות ממשלה והחלטות עירוניות על התחדשות עירונית, על תמ"א 38 א', ב', ג', פינוי בינוי.

<יצחק שמעוני: אלף ואחד דברים שאנחנו, כרשות כבאות, לא רוצים להיות גורם מעכב או גורם שמשפיע לרעה, אבל אנחנו לא יכולים לא לתת למפקד תחנה שיושב לך פה, את היכולת המבצעית שלו לעבוד בצורה מבצעית, בצורה נכונה.

<יצחק שמעוני: זה פחות או יותר הדילמות שאנחנו מדברים עליהן והפרובלמטיקות שאנחנו מתעסקים איתן.

<יצחק שמעוני: עכשיו, למרות זה יש בתקנות בבניינים, ועכשיו עוד משפט אחד לגבי מה שאמר רונן והוא צודק.

<יצחק שמעוני: בניינים מעל 29 מטרים אין לנו בעיה, כי גם ככה כולם עם מערכות מתזים.

<יצחק שמעוני: הבעיה בדרך כלל עם בניינים עד 29 מטרים, בניינים ישנים משנות ה-80 חלקם אפילו, שמוסיפים להם עוד קומות במסגרת התמ"אות, ושם יש לנו בעיה.

<יצחק שמעוני: כתוב, גם בתקנות כתוב, שבניין שתהיה לו מערכת מתזים, יהיה פטור מרחבת היערכות למקום.

<יצחק שמעוני: זאת אומרת, בא המחוקק ואמר – יש מצבים מסוימים שלא אוכל לקבל את הרחבה.

<יצחק שמעוני: זה לא איזו שהיא פריבילגיה שאתה אומר 4 מטרים.

<יצחק שמעוני: רכב לא יכול לעבור, נקודה.

<יצחק שמעוני: אז בבניינים כאלה, הפתרון שאנחנו גיבשנו אותו בנציבות ואיתו אני בא לפה היום, זה בבניינים כאלה שאין אפשרות של מעבר של רכב כיבוי בצורה כזאת, הבניינים האלה ירושתו במערכת מתזים בכל חלקי הבניין, כדי לתת את המענה של מה שנקרא "הכבאי השקט" בספרות המקצועית.

<יצחק שמעוני: לתת מענה אמיתי שזה לא יהפוך ממש למלכודת אש כמו שדווח פה.

<יצחק שמעוני: זה הפתרון.

<יצחק שמעוני: הפתרון הוא מאד פשוט - - -

נאוה בוקר: אוקיי, הפתרון הוא זמני - - -

<יצחק שמעוני: לא, לא, זה הפתרון תמיד.

נאוה בוקר: הבנתי.

<יצחק שמעוני: למה זמני?

<יצחק שמעוני: הוא מצוין.

<יצחק שמעוני: הוא פותר את הבעיה.

<יצחק שמעוני: הוא לא מכניס אותם לבעיה של אי ייתכנות של הפרויקט.

<יצחק שמעוני: הרי כל הבעיה שהפרויקט נופל.

נאוה בוקר: תגיד לי, אתם לא מפעילים מטוסי כיבוי במצבים כאלה של דליקות בקומות גבוהות?

<יצחק שמעוני: קודם כל הפעלנו מסוקי כיבוי בקריית ביאליק, בשריפה שהייתה בזמנו, אחרי השריפה בכרמל, שבוע אחרי זה, גם כן באזור תעשייה.

<יצחק שמעוני: היום יש לנו אפשרות אבל צריך לדעת.

<יצחק שמעוני: אם אותו רגע יחליט מי שאחראי על האירוע לקבל החלטה להזניק מטוסי כיבוי, אז יש לו את הנוהל והוא יזניק.

נאוה בוקר: רגע, אז המצב כיום הוא שאותם בניינים מחויבים להתקין ספרינקלרים?

<יצחק שמעוני: זו ההחלטה שאנחנו קיבלנו בנציבות.

נאוה בוקר: שי, הבניינים אצלכם יש להם ספרינקלרים?

נאוה בוקר: מאיפה יש להם כסף להתקין?

<שי קינן: את בעצמך, כבוד יושב הראש, כשאמרת את זה גיחכת ולא גיחכת סתם.

<שי קינן: אין בבניינים בשכונות בחולון ספרינקלרים.

<שי קינן: יכולים להעיד גורמי המקצוע שנמצאים כאן.

<שי קינן: ואני רוצה להגיד למפקד דבר נוסף.

<שי קינן: אתה מדבר על פיתרון שהוא למעשה לא ישים.

<שי קינן: או פתרון לצערי שהוא לא פתרון ואני גם אסביר את זה.

<שי קינן: אנחנו מדברים על מקרים שאין מעבר לכבאית ואז אתה אומר כשאין מעבר לכבאית, יותקנו מתזים.

<שי קינן: אבל אני צריך לחלץ את האנשים מהמרפסת, כשהם לא הגיעו לחדר המדרגות והמתזים זה בחדר המדרגות.

<שי קינן: אם הם מגיעים לחדר המדרגות, אז לא צריך לחלץ אותם.

<יצחק שמעוני: לא, יש להם עוד פתרונות.

<יצחק שמעוני: המתזים זה רק דבר אחד מתוך סל, כמו שהוא אמר, סל בטיחות שלם שמורכב – בטיחות בבניינים.

<יצחק שמעוני: זה לא שרק קבעת מתזים וזהו, הכל מלוגו.

<יצחק שמעוני: לא.

<יצחק שמעוני: ממש לא.

<יצחק שמעוני: יש סל בטיחות שלם שאם תרצה אני אשב איתך במשרד בכיף ואראה לך בדיוק איך הוא בנוי, או תשב עם עמית, הוא יודע לא פחות טוב ממני לתת לך הסבר.

<יצחק שמעוני: הוא אחראי על האזור שלכם.

<יצחק שמעוני: הוא יתן לך הסבר מפורט מא' עד תו איך אנחנו מתייחסים לבניינים כאלה.

<יצחק שמעוני: המתזים לא מופיעים בתקנות לקטגוריות האלה, ואנחנו אמרנו, כדי לאפשר ייתכנות של הפרויקטים האלה ושלא להיות הגורם המעכב או הגורם שמפיל פרויקטים, אנחנו חייבים להסתמך על משהו והמשהו שמסתמך זה התוספת של מערכת המתזים.

<יצחק שמעוני: אבל זה לא יפתור אותו משאר סידורי הכבאות שמבנה כזה יצטרך.

<שי קינן: כן, אבל כשאנחנו מדברים על פרויקטים אנחנו מדברים על בניינים שעוברים תהליך של שיפוץ, של תמ"א.

<שי קינן: אני מדבר על בניין קיים.

<שי קינן: בניין בן 4 קומות, בניין קיים, תוכנן לפני עשרות שנים, היום אין לנו פתרון מהקומה הרביעית ואילך.

<יצחק שמעוני: אתה מדבר על בניינים קיימים שלא עוברים שום שיפוץ?

<יצחק שמעוני: יש כאלה קרוב ל-300,000 בארץ.

<שי קינן: אז אני מציע שנגבש פתרון.

<שי קינן: בשביל זה התכנסנו.

<עמית גולדמן: אם אפשר להוסיף פעם אחת לנושא המתזים כמובן, אז במידה והמתזים אמורים להיות בכיסוי מלא על כל שטח המבנה, אז מן הסתם אנחנו מקטינים בצורה משמעותית את הסיכונים שנוצרים בעקבות הבעירה עצמה.

<עמית גולדמן: לסוגיה של הרחובות הצרים שאנחנו נתקלים בהם בתוך גוש דן ובכלל בארץ, אחד הדברים שגורמים לזה, וזה לא עלה פה על השולחן, וזה נמצא אצלכם, במגרש שלכם, זה נושא של אפשרות חנייה משני צידי הדרך של הכביש וזה מה שגורם בעצם להצרה מעבר לארבעה מטרים הנדרשים.

<עמית גולדמן: כלומר, אם העיריות יבינו את המשמעות של הצורך שלנו להעברה של רכבי כיבוי, יאפשרו את החנייה במקומות מסודרים, פתרונות שקיימים בצורה כזו או אחרת.

<עמית גולדמן: אני יודע שזה נושא כאוב ורגיש ברשויות, אבל זה הפתרון שיאפשר את אותו צורך שאתה בצדק מעלה כצורך קריטי מבחינתנו להצלת נפשות.

<עמית גולדמן: אז עושים חנייה בצד אחד ומאפשרים לרכב כיבוי, גם באותם רחובות ותיקים וישנים, גישה לרכב כיבוי, כולל רדיוס סיבוב נדרש.

<שי קינן: זה לא ישים.

נאוה בוקר: אני עד עכשיו לא הבנתי.

<עמית גולדמן: אוקיי.

<עמית גולדמן: אנחנו נתקלים - - -

נאוה בוקר: הוא אמר - - -

<עמית גולדמן: אני אתן הסבר נוסף.

<עמית גולדמן: מה שקורה באותם רחובות צרים שאין אפשרות גישה, לרוב זה שמחנים משני צידי - - -

נאוה בוקר: נצא מתוך הנחה שלא יקרה.

נאוה בוקר: יש מצוקות חנייה נוראיות בתל אביב.

נאוה בוקר: סתם דוגמא, לא יקרה.

נאוה בוקר: הם לא יאפשרו חנייה - - -

<עמית גולדמן: אבל כאן על המאזניים זה חיי אדם.

<עמית גולדמן: זה סכנת נפשות.

<רונן מחטייב: אפשר לצמצם, לא במאה אחוז ויש פתרון שאפשר, ובמערך הכיבוי כבר אוטוטו מגיע פיילוט גם של פתרון.

נאוה בוקר: של מה?

<רונן מחטייב: אחד הדברים הבעייתיים של רכבים גדולים זה רדיוס הסיבוב גם להיכנס לרחוב.

<רונן מחטייב: ובא מערך הכיבוי ואומר בואו ניתן פתרון ונראה איך אנחנו מביאים רכב משולב.

<רונן מחטייב: רכב משולב שהוא גם עם מים וגם עם סולם.

<רונן מחטייב: במהלך החודשיים הקרובים או השלושה חודשים הקרובים, לדעתי מגיע רכב כזה כפיילוט, שיימצא בתחנה אזורית בני ברק.

<רונן מחטייב: אני חושב שהוא יכול לצמצם ולאפשר במקומות מסוימים.

<רונן מחטייב: כן, זה לא פתרון של מאה אחוז, אבל במקומות מסוימים כן יכול לתת מענה ופתרון יעיל.

<רונן מחטייב: אז אם את שואלת אותי איזה אמירה של אמצעים או ציוד צריכה לצאת מפה, זה לבחון רכב צר יותר, שהוא יכול לתת מענה מצוין, כי הרחוב, אנחנו מבינים שיש בעיה להצר את הרחוב, אבל רכב צר אפשר להביא.

<רונן מחטייב: והדבר השני זה רכב משולב, שהוא גם עם מים וגם עם סולם.

<רונן מחטייב: ברשותך, בסוף אני רוצה גם לנגוע באיזו שהיא נקודה.

<רונן מחטייב: את מדברת פה על משהו חברתי וחשוב שמעוני שתציין את זה.

<רונן מחטייב: מערך הכיבוי והקרן לידידות יצאו בפרויקט עצום לחלוקת גלאים.

<רונן מחטייב: אמנם לא מתזים, גלאים, לאנשים שהם במצב סוציו אקונומי נמוך - - -

נאוה בוקר: מעוטי יכולת?

<רונן מחטייב: כבאים ירדו לשטח והתקינו גלאים לאנשים שהם אנשים ותיקים אני קורא להם, בתים שבאמת נדרשים.

נאוה בוקר: מה זה, פרויקט ארצי?

<רונן מחטייב: זה פרויקט ארצי.

<רונן מחטייב: רק אצלי בעיר, בחולון-בת ים, התקנו כ-200 גלאים.

נאוה בוקר: 3,000 גלאים בכל הארץ.

נאוה בוקר: יפה מאד.

<רונן מחטייב: וזה באמת משהו שהוא חברתי ומשהו שמערך הכיבוי - - -

נאוה בוקר: זה לבתים פרטיים כמובן.

<רונן מחטייב: בבתים פרטיים.

<רונן מחטייב: בדירות.

נאוה בוקר: לא, התכוונתי שזה לאנשים - - -

<יצחק שמעוני: סליחה שאני מפסיק אותך.

<יצחק שמעוני: המיון נעשה על אנשים שגרים בבתי מאד מאד ישנים - - -

<קריאה: על ידי לשכות הרווחה.

<יצחק שמעוני: מתוך - - - לבתים שמתחת לשנת 1980 שאנחנו יודעים שהבנייה שלהם בעייתית.

נאוה בוקר: הבנתי.

נאוה בוקר: קיבלתם רשימות מלשכות הרווחה - - -

<רונן מחטייב: קיבלנו רשימות, בדיוק.

<רונן מחטייב: לא רק זה, גם עשינו מיפוי של שנתיים אחורה בדירות שהייתה להם שם שריפה, בדירות ששם התגוררו אנשים שהם מעוטי יכולת ומוגבלים והלכנו והתקנו שם את הגלאים.

<רונן מחטייב: אז זו גם איזו שהיא אמירה - - -

נאוה בוקר: ואין לי ספק שבמצב הקיים אתם עושים את המרב ואת המיטב.

<רונן מחטייב: אנחנו עושים, בדיוק, אנחנו עושים את המקסימום.

נאוה בוקר: אני יודעת שיש מחסור בכוח אדם, יש מחסור בהרבה דברים, אבל באמת, הפניות הן, אתה יודע, לא כדי לנגח אלא באמת למצוא פתרון יעיל, טוב וכמה שיותר מהר.

נאוה בוקר: כן, היועצת המשפטית.

<קרן גלאון: עוד משפט אחד רק.

<קרן גלאון: זה נאמר, אבל חשוב לי לחדד שבעצם הבעיה היא לא לפתחנו.

<קרן גלאון: זאת אומרת הכלים האם לאפשר או לא לאפשר חנייה באותם רחובות צרים, או האם לאפשר בנייה או לא לאפשר בנייה באותם רחובות צרים, הם בעצם של הרשויות המקומיות ואנחנו מנסים - - -

נאוה בוקר: בהחלט, אבל בשורה התחתונה אתם הם אלה שמתמודדים עם התוצאה.

<קרן גלאון: נכון, עם התוצאה.

<יצחק שמעוני: בדקיו, בגלל זה אמרתי שזה קודם כל מבצעי ואחר כך יש לנו את הבעיה התכנונית.

<יצחק שמעוני: התכנוני, בוועדה, כמו שקרן אומרת.

<יצחק שמעוני: אנחנו נשארים עם - - -

נאוה בוקר: אגב, בוועדות התכנון יש אנשי כבאות והצלה?

<עמית גולדמן: יש בוודאי.

<קרן גלאון: אנחנו יש לנו מעמד של יועץ בוועדות המקומיות, אבל לא בוועדות הארציות.

<יצחק שמעוני: בתת הוועדה המקומית.

נאוה בוקר: אני מבינה.

<יצחק שמעוני: בתת הוועדה המקומית בלבד.

נאוה בוקר: מוחמד, ברוך בואך.

נאוה בוקר: אתה רוצה לומר כמה מילים?

<מוחמד כבעייה: אני רוצה לדבר על הנושא של המגזר הלא יהודי והבדואי.

נאוה בוקר: מוחמד, רק הערה אחת לפני שאתה מתחיל לדבר.

<מוחמד כבעייה: יש לי 15 שניות?

נאוה בוקר: לא, תתמקד בבקשה, כי אנחנו מדברים היום על רחובות צרים.

נאוה בוקר: אז אם יש את אותה בעיה אצלכם, בבקשה.

<מוחמד כבעייה: אני מדבר על שכונות ותיקות.

נאוה בוקר: מוחמד הוא יועץ ראש הממשלה לענייני בדואים ויושב ראש ארגון יד לבנים הבדואי.

נאוה בוקר: בבקשה.

<מוחמד כבעייה: אני מדבר על שכונות ותיקות, חברים.

<מוחמד כבעייה: אני חושב שיש בעיה רצינית, כי לא היה תכנון ביישובים הערבים והבדואים לפני כן ואנשים בנו ממש כמו שבילים ויש לנו בעיה רצינית.

<מוחמד כבעייה: אם חס וחלילה קורה משהו, אז קורה אסון, בגלל שלא יכולים להיכנס עם הרכבים.

<מוחמד כבעייה: לכן אנחנו צריכים למצוא פתרון לנושא הזה וזו בעיה רצינית במגזר.

<מוחמד כבעייה: צריך גם לדון עליה בנושא הזה, חברים.

נאוה בוקר: בהחלט.

נאוה בוקר: אנחנו נגיע לזה.

נאוה בוקר: בשבוע הבא יתקיים דיון בנושא הרשויות הדרוזיות והבדואיות והערביות ואני מזמינה אותך לומר את מה שיש לך.

<מוחמד כבעייה: אבל הדיון הזה מתמקד בנושא הזה, אז אני חייב להעלות את הנושא הזה, בגלל שהדיון הזה מתמקד והחברה צריכים לתת את חוות דעתם על הנושא הזה.

נאוה בוקר: בהחלט.

נאוה בוקר: בהחלט.

נאוה בוקר: כן, שי.

<שי קינן: אפשר לפני תום הדיון?

נאוה בוקר: לא סיימנו.

נאוה בוקר: יש לנו עוד רבע שעה לפחות.

<שי קינן: בסדר.

<שי קינן: אז דבר ראשון שרציתי להעיר זה שמבקש תחנת חולון, רונן מחטייב, הציג פתרון שלדעתי הוא פתרון טוב לבעיה.

<שי קינן: הוא ציין שיש כבאית שמסוגלת להיכנס לרחובות הצרים האלה, זה פתרון שמיושם בעולם.

<שי קינן: אם הפיילוט יעבור כאן בארץ בהצלחה, אני מאמין שניתן ליישמו בכל הארץ.

<שי קינן: זה דבר שהוא הכרחי.

<שי קינן: אנחנו צריכים לבחון את זה בחודשים הקרובים ואולי להתכנס שוב ולקבל החלטה.

נאוה בוקר: אני מאמינה שבנציבות בוחנים את זה, נכון?

<רונן מחטייב: כן, כן, וזה אמור להגיע, כפי שציינתי, לתחנת בני ברק, ששם הצפיפות היא הרבה יותר גדולה, על מנת ש - - -

<שי קינן: בוא נגיד שאם זה מצליח בבני ברק, זה מצליח בכל הארץ.

נאוה בוקר: אז קודם כל זו כבר בשורה טובה.

<שי קינן: כן, זה פתרון.

נאוה בוקר: זה כבר פתרון שהוא ישים.

<רונן מחטייב: ואפשר עוד הפעם, לבחון גם רכב ברמה הלאומית, העולמית, סליחה, רכב שהוא יותר צר מהרכבים שקיימים כרגע במערך הכיבוי.

נאוה בוקר: אוקיי.

<שי קינן: דבר שני, גברתי, אני רק רוצה להגיד מילה טובה גם למפקד התחנה רונן, גם לרמ"ד בטיחות רן מזרחי, שעושה עבודה טובה.

<שי קינן: נתנו לי מענה מקצועי, מהיר, אמין ואני רוצה להודות לכם בשם כל תושבי העיר, תודה רבה.

<רונן מחטייב: תודה.

נאוה בוקר: אני שמחה לשמוע.

נאוה בוקר: זה לא פחות חשוב מהטיפול עצמו בבעיה.

נאוה בוקר: היחס.

<שי קינן: נכון, נכון.

<שי קינן: אנשים מקצועיים וטובים.

נאוה בוקר: איציק שמעוני, בוא נהיה פרקטיים.

נאוה בוקר: איזה מענה אפשר לתת כאן, ספציפית במקרה הזה לחולון, אבל זה באמת נושא שמתפרש על כל הערים הגדולות בארץ.

<יצחק שמעוני: הפרקטיקה היא בעיה שלנו.

<יצחק שמעוני: בעיה מבצעית ממדרגה ראשונה.

<יצחק שמעוני: כי כשרונן יודע איך ללכת לרבי קומות והוא מוציא את הטול רבי קומות, מגיע למקום, הוא יודע בדיוק איך לעבוד.

<יצחק שמעוני: כשהוא מגיע למקום כזה שאין לו דרכי גישה ואין לו איך לגשת לשם, כמו שציין פה האדון הנכבד הזה ברהט או בכל המקומות האלה, או ברחובות הישנים שלנו, אז הוא צריך עכשיו לשבור את הראש כמה כוח אדם הוא צריך, איך הוא מכניס אותם, איך הוא חודר, איך הוא עושה את כל פעולות החילוץ וזה סוג של תעלומה, שקודם כל אנחנו מתחבטים איתה.

<יצחק שמעוני: לבוא ולהגיד לך שיש עכשיו איזו שהיא תשובה למאות אלפי בניינים כאלה במדינת ישראל, זה אל אחד ושניים, צריך להבין את המשמעות.

<יצחק שמעוני: אין תשובה מהמותן.

<יצחק שמעוני: מנסים את כל הפתרונות, אם מדובר על רכב צר, אם זה מדובר לבוא ולהגיד חברה, תערבו אותנו בהתחדשות העירונית כדי שאולי זה הזמן לעשות.

<יצחק שמעוני: אולי אם עושים פינוי בינוי להרחיב כבישים.

<יצחק שמעוני: אנחנו אומרים את כל הפתרונות שאנחנו יכולים.

<יצחק שמעוני: אי אפשר לצאת, אני אולי משבית שמחה פה קצת, אבל אי אפשר לצאת פה עם איזו שהיא אמירה חד משמעית – חברה, יש איזה שהוא פתרון שהוא מקסם אצבע.

<יצחק שמעוני: פה אין פתרון.

<יצחק שמעוני: פה זה דבר שאצלנו מבחינה מבצעית כל הזמן אנחנו צריכים להיות במתח שאם קורה לנו מקום כזה ויש לנו בעיה של נגישות ויש לו בעיה של מפקד תחנה, כמה כוח אדם הוא מביא ואם יש לו בכלל את כוח האדם, כי לפי הטול הוא לא יכול לעבוד.

<יצחק שמעוני: פה הכל נעלם אחד גדול.

נאוה בוקר: מתי צפוי להגיע רכב הכיבוי החדש?

נאוה בוקר: הפיילוט?

<יצחק שמעוני: נדמה לי חודשיים-שלושה, אבל גם על זה אני רוצה להגיד משהו.

<יצחק שמעוני: אז יגיע רכב אחד, אבל אם הוא צריך ארבעה רכבים, מה הוא יעשה?

<יצחק שמעוני: עדיין זה לא יפתור לגמרי את הפעולה, כי לאירוע מסוים הוא צריך להזניק עוד ועוד ועוד כוחות.

<יצחק שמעוני: יכול להיווצר שהוא יגמור את האירוע הזה ברכב אחד, אז על הכיפאק.

<יצחק שמעוני: אבל אם האירוע הוא אירוע מתמשך, מה שנקרא?

<יצחק שמעוני: אז אין הרבה משמעות לרכב אחד.

נאוה בוקר: זאת אומרת שכרגע מה שאתה אומר זה שאין פתרון ישים.

<יצחק שמעוני: הפתרון הוא מקצועי.

<יצחק שמעוני: הוא מפקד התחנה, הוא יודע בדיוק איך לעבוד.

<יצחק שמעוני: הוא ימצא את הפתרונות לעבוד.

<יצחק שמעוני: הוא יעשה את הכל.

<יצחק שמעוני: הוא ילך ברגל, הוא ימשוך קווי מים עוד 150-200 מטרים, הוא יעשה את הפעולה.

<יצחק שמעוני: הוא לא יוותר על הפעולה, צריך להבין את זה.

<יצחק שמעוני: את הפעולה הוא יבצע.

<רונן מחטייב: אנחנו גם עכשיו, בהמשך למה ששמעוני אומר, אנחנו לא יושבים בשילוב ידיים.

נאוה בוקר: לא, זה ברור.

<רונן מחטייב: אנחנו עושים מיפוי של רחובות, אנחנו בוחנים דרכים חלופיות.

<רונן מחטייב: מתקינים את הכל בשכבת ה-GIS שלנו.

<רונן מחטייב: זאת אומרת מה שניתן לעשות במסגרת היכולות שלנו, אנחנו עושים.

<רונן מחטייב: גם אם לתרגל לוחמים בלפרוש את הקווים למרחקים, אבל עדיין זה מעכב וכשאין דרך גישה מהירה לאירוע של שריפה - - -

נאוה בוקר: אולי - - -

<יצחק שמעוני: ברשותך, אם אפשר עוד משפט אחד.

<יצחק שמעוני: בהיבט המבצעי אנחנו יודעים להיערך.

<יצחק שמעוני: זאת אומרת יודעים לעשות את כל הפעולות שרונן ציין אותן עכשיו ואולי גם יש לנו עוד כל מיני פעולות שאנחנו רושמים אותן ועושים אותן.

<יצחק שמעוני: בהיבט התכנוני של היתרי בנייה והכל, שם הבעיה היא הרבה יותר סבוכה והיא תלויה בוועדה המקומית ותלויה בעוד אלף ואחד גורמים ובטח בטח לא בנו, כי אנחנו בסך הכל גורם מאשר ולא נותן רישיון מה שנקרא.

<יצחק שמעוני: נותן את סידורי הכבאות שלנו בלבד.

<יצחק שמעוני: שם הבעיה היא הרבה יותר סבוכה.

<יצחק שמעוני: בהיבט המקצועי אני כן חושב שאנחנו יכולים לתת את הפתרון הזה ויש לנו כבאים מצוינים שיודעים, ומי כמוך יודע, שיודעים לעשות את העבודה.

נאוה בוקר: תשמע, אם אני שומעת כאן מפקד תחנה שאומר שזאת בעיה מאד מהותית, אז אני מבינה שהפתרון לא קיים.

נאוה בוקר: אני רוצה לשאול, לפני שאני מסכמת את הדיון, האם יש מישהו שרוצה לומר משהו נוסף בהקשר הזה.

נאוה בוקר: בשמחה.

<אוסקר נח-ארנסט: תראי, אני ישבתי והקשבתי.

<אוסקר נח-ארנסט: נכון שזה אולי לא נגע לי באופן ישיר, אבל בהחלט באופן עקיף זה נגע לי, בגלל שאני גר בחולון מבחינת ניהול העסק.

<אוסקר נח-ארנסט: מה שהבנתי שהתנהל פה, זה מה שנקרא במושגים לי מצב של ניהול סיכונים.

<אוסקר נח-ארנסט: וכשאנחנו קוראים לזה ניהול סיכונים, האם יש אפשרות לענות על אותם הצרכים שיכולים לקרות במקום מסוים באופן הגיוני או לא הגיוני, כמו כניסה לתוך רחוב שהוא צר מאד מבחינת הבניינים.

<אוסקר נח-ארנסט: האם יש יכולת להיכנס לשם במצב של שריפה או אי אפשר, וכמה צריך להשקיע במטרה לפתור את הסוגיה הזאת, ואמר את זה הנציג שלך מצד ימין.

<אוסקר נח-ארנסט: זאת אומרת סולם, אני יכול להביא אותו עד 30 מטר, אבל אין טעם להשקיע בסולם של 100 מטרים, שאולי היה מגיע לקומות הגבוהות של הבניין.

<אוסקר נח-ארנסט: מה שזה אומר מבחינתי ולהבנתי הדלה, שאין לנו אפשרות למגן את עצמנו לדעת, ואם אנחנו לא יכולים למגן את עצמנו לדעת, אז באיזה שהוא מקום הייתי מצפה גם בהקשר שלי, שאותם אנשי הכיבוי, שאני לא מזלזל ביכולת שלהם ואני לא מזלזל במעמד שלהם ובעבודה שלהם ומי כמוני יודע עד כמה זה חשוב ואני אישית הרי עשיתי דברים מעבר לדרישות בעסק שלי.

<אוסקר נח-ארנסט: טיפה להפעיל שיקול דעת ולהבין שגם אני, או כל עסק פרטי אחר, מנהל ניהול סיכונים.

<אוסקר נח-ארנסט: ולפעמים גם צריך לקחת החלטה האם עם הדבר הזה או בלי המעשה הזה מה היה קורה.

נאוה בוקר: אוקיי, טוב.

נאוה בוקר: אז ככה, בואו נסכם.

נאוה בוקר: אני חושבת שצריך לעשות דבר כזה: קודם כל הוועדה תוציא מכתב לנציבות הכבאות.

נאוה בוקר: אני חושבת שצריך, בבקשה, פשוט להקים איזה שהוא צוות שימצא פתרון לבעיה הזאת, כי זאת בעיה.

נאוה בוקר: שיבחן את הפיילוט, שימצא פתרונות.

נאוה בוקר: אולי יעלו פתרונות אחרים, אי אפשר לדעת.

נאוה בוקר: להוציא מכתב לנציבות שבאמת ייקחו את הנושא הזה לתשומת ליבם ונמצא דרכים לפתרון הבעיה.

נאוה בוקר: שלום.

<פיני קבלו: יוחאי היה צריך ללכת לאיזו ישיבה, אז הוא שלח אותי במקומו.

נאוה בוקר: זהו, האמת שעלה פה נושא מאד חשוב.

נאוה בוקר: אני שמחה על הנוכחות שלך.

נאוה בוקר: דיברנו כאן על בעיה של רחובות צרים, שרכבי כיבוי רחבים לא יכולים להגיע - - -

<פיני קבלו: אז מעלים אותם לגג.

<פיני קבלו: ככה אני הבנתי.

נאוה בוקר: לא, יש כאן - - -

<יצחק שמעוני: יש פתרון.

<יצחק שמעוני: תגידי את זה בסיכום שלך, יש פתרון.

נאוה בוקר: יש פתרון.

נאוה בוקר: שאלתי גם בנוגע לוועדות התכנון והבנייה - - -

<פיני קבלו: הייתי פעם יושב ראש ועדת תכנון.

נאוה בוקר: אם יש נציגות, אם לוקחים בחשבון את כל הנושאים האלה.

<פיני קבלו: בוודאי שלוקחים.

<פיני קבלו: צריך להקפיד על כל הדברים האלה, זה דברים שרשומים.

<פיני קבלו: הוא צריך להקפיד על הכבאות והמשטרה והעתיקות ואיכות סביבה.

<פיני קבלו: כל הדברים האלה נלקחים בחשבון.

נאוה בוקר: אנחנו יודעים על יישובים נוספים.

<פיני קבלו: ברור שיש.

<פיני קבלו: אולי שם זה חריגות בנייה לפעמים או שמישהו לא נהג נכון, פשוט לא קיים.

<פיני קבלו: יש מרחק בין בית לבית.

<פיני קבלו: אצלי הייתה מאפיה באותו כיוון - - -

נאוה בוקר: אתם כמרכז שלטון מקומי בעצם מודעים לכך שיש צפיפות ברחובות מסוימים ושכבאיות לא יכולות לעבור.

נאוה בוקר: עלה פה רעיון להורות לרשויות מקומיות שלא לחנות בשני הצדדים במקרה של רחובות צרים.

נאוה בוקר: לי זה לא נשמע מציאותי.

נאוה בוקר: אני אשמח לשמוע מה אתם חושבים בעניין הזה.

<פיני קבלו: תראי, אם באמת הוועדה תמליץ שזו אחת ההחלטות, אנחנו נעביר את זה לראשי הרשויות, למהנדסי הערים, למנכ"לי העיריות.

<פיני קבלו: אנחנו נודעים להם - - -

נאוה בוקר: לבחון את האפשרות הזאת.

<עמית גולדמן: כן, זה אפשרי.

<פיני קבלו: במקומות שהרחובות צרים, לפחות בשעות הלילה.

<פיני קבלו: ביום עוד אפשר למצוא מישהו שיזיז את האוטו, אבל בלילה, שלא יחנו בשני הצדדים.

נאוה בוקר: אתם לוקחים בחשבון, אני מקווה, גם את היישובים הבדואים והדרוזים.

<פיני קבלו: אם זו החלטת ועדת המשנה, אנחנו ניישם, אנחנו נוציא החלטה.

נאוה בוקר: אז החלטה נוספת, בסדר גמור.

נאוה בוקר: אנחנו נשלח גם למרכז לשלטון המקומי.

<מוחמד כבעייה: וצריך להעביר את זה לכל הרשויות.

<פיני קבלו: כמובן.

<פיני קבלו: תראה, עדיף שזה גם ייצא בחוזר מנכ"ל של משרד הפנים.

<פיני קבלו: מה שנקרא אנחנו יכולים להמליץ על מה שהיה בוועדה, אבל אם זה ייכנס לחוזר מנכ"ל שהמנכ"ל יחייב את זה, אז כולם יצייתו.

נאוה בוקר: הרי עלה כאן רעיון לחייב אותם להתקין ספרינקלרים.

נאוה בוקר: אני לא רואה אפשרות שבשכונות מצוקה תושבים יעמדו בסכומים אדירים.

נאוה בוקר: אני לא מאמינה.

נאוה בוקר: זה לא ישים, לא סביר ולא הגיוני להטיל עליהם עלויות כאלה.

נאוה בוקר: אבל צריך לחשוב על הבעיה הזאת.

נאוה בוקר: אני עדה להרבה מקרים שבעיקר קשישים נשרפים למוות בבתים שלהם, בגלל שאין דרכי גישה וקשה מאד להגיע לקומות מסוימות.

נאוה בוקר: אז באמת, אני חושבת שאנחנו צריכים לעשות הכל כדי למנוע מזה לקרות.

נאוה בוקר: כמובן לא להכביד על אותם תושבים שאין להם.

נאוה בוקר: הרי אנחנו לא מדברים כאן על - - -

<פיני קבלו: תזמני לישיבה את מי שממונה.

<פיני קבלו: עכשיו תכנון ובנייה עבר ממשרד הפנים למשרד לביטחון פנים.

נאוה בוקר: אתה מדבר על מנהל התכנון?

<פיני קבלו: כן.

נאוה בוקר: אני מבינה.

<פיני קבלו: אז לפחות עכשיו לך לא יתנו, שיקפידו ויורידו הנחיה.

נאוה בוקר: אז אפשר לעשות פנייה גם למנהל התכנון באמת, שכפי שהוא אמר קודם לכן, שבניינים חדשים, תהיה להם אפשרות להנחית בגג מסוק, כדי שבמקרה של דליקה הכיבוי יהיה מהיר ויעיל יותר.

נאוה בוקר: בסדר גמור.

<רונן מחטייב: צריך לבחון את זה עם גורמי המקצוע.

נאוה בוקר: לא, זה ברור שהכל ייערך בתיאום.

נאוה בוקר: תשמע, המטרה שלנו - - -

<רונן מחטייב: יש פה אמירות של אנשים שנראה לי ראו יותר מדי סרטים.

נאוה בוקר: תשמע, המטרה שלנו כאן היא באמת לסייע במציאת פתרונות.

נאוה בוקר: אני לא מומחית גדולה, אתם המומחים, אתם בעלי המקצוע, אתם נמצאים במערך הזה שנים ארוכות ויודעים איך עובדים ומה אפשר לעשות.

נאוה בוקר: אבל אני גם חושבת שבכל נושא אפשר למצוא איזה שהוא פתרון.

נאוה בוקר: אולי לא הטוב ביותר, אבל שאפשר להגיע לאיזה שהוא מקום טוב, גם אם זה באמצע.

נאוה בוקר: להפוך את המצב לטוב יותר ממה שהוא היום.

נאוה בוקר: זה תמיד אפשרי.

נאוה בוקר: אז באמת, תיקחו את זה לתשומת ליבכם.

נאוה בוקר: שי, אתה רצית להגיד מילה אחרונה בעניין?

<שי קינן: כן, אני רוצה לומר ברמה הפרקטית, אנחנו, כמו שאמר המפקד, אנחנו לא חיים בסרט וברמה הפרקטית אני חושב שכדאי שהכבאית מגיעה לארץ, היא תגיע לפיילוט בבני ברק.

<שי קינן: אני חושב שיהיה ראוי שאולי הוועדה אפילו תרד לשטח בכדי לראות את הפעילות של הכבאית.

<שי קינן: אם היא מצליחה להתגבר על הקשיים בבני ברק, אז זה אומר להתכנס שוב ואולי לקבל החלטה להשתמש בה בכל רחבי הארץ.

<קרן גלאון: בסוף זה שאלה מקצועית.

<שי קינן: בוודאי, בוודאי.

נאוה בוקר: שי, נתת לי רעיון.

<שי קינן: בואו נתרכז בפתרונות הישימים, הפרקטים.

<קרן גלאון: בראש ובראשונה זה ייבחן על ידי הגורמים המקצועיים.

<שי קינן: בוודאי, בוודאי.

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: שי, נתת לי רעיון מצוין ומה שנעשה, רונן, אם אתה הוא זה שאחראי על הבאת אותו רכב כיבוי לארץ ועל הפיילוט, אז אני אשמח מאד אם תזמין את חברי הוועדה.

נאוה בוקר: יש לנו כאן עוד ארבעה חברי כנסת שחברים בוועדה הזאת.

נאוה בוקר: לצערי היום הם לא יכלו להגיע, יש ועדות אחרות שהן לא פחות חשובות שהם משתתפים בהן, אבל אני אשמח מאד אם תזמין אותנו ליום שבאמת נוכל לצפות בפיילוט ואם אפשר לסייע בכל דבר שקשור בכך, אני אשמח מאד.

<רונן מחטייב: אני לא אחראי להבאת הרכב.

<רונן מחטייב: מי שאחראי זה אגף המבצעים, שהוא נתן את הפתרון.

<רונן מחטייב: אני יכול כן לסייע בתיאום בין הוועדה לבין - - -

נאוה בוקר: אוקיי, אז אנחנו נגיש פנייה מסודרת בבקשה להגיע ולהשתתף בפיילוט.

<רונן מחטייב: מצוין.

נאוה בוקר: חברים, תודה רבה לכולכם, הדיון הסתיים.