ועדת המשנה לשירותי כבאות והצלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 7, 2016-03-08 11:30

נאוה בוקר: בוקר טוב לכולם.

נאוה בוקר: אנחנו נתחיל בדיון.

נאוה בוקר: היום יום האישה, אז לנשים שבינינו אני מאחלת יום האישה שמח.

נאוה בוקר: אתם יודעים, יודעות – תהיו מי שאתם, תאמינו בעצמכם ותזכרו שכל יום עבורנו הוא יום האישה.

נאוה בוקר: זה שבשבילכן.

<קריאה: רק מתי יש יום האב?

נאוה בוקר: התכוונת יום הגבר.

נאוה בוקר: לא דיברנו על יום האם, דיברנו על יום האישה.

נאוה בוקר: אנחנו רוצות להתפנק היום.

<גבי גניש: יום הגבר בתשעה באב.

נאוה בוקר: כן, מחצית מהנוכחים פה נשים, מפנים את תשומת ליבי לעובדה הזאת.

נאוה בוקר: את תודה לאישה שעומדת לצידי, שוש, מנהלת הוועדה, על העבודה המבורכת שלך.

נאוה בוקר: הדיון הראשון שלנו הבוקר הוא על הרגולציה בכבאות.

נאוה בוקר: בעצם אנחנו נעסוק במתן היתרים לבעלי עסקים.

נאוה בוקר: נמצאים כאן אנשי מסחר, תעשייה, ראש רשות.

נאוה בוקר: רובכם מכירים אותי ואתם יודעים שמבחינתי הביטחון של האזרחים במדינה הזאת הוא בראש סדר עדיפויות, כי השמירה על הבטיחות זה ערך עליון בשבילי ואתם יודעים מאיזה מקום זה בא אצלי.

נאוה בוקר: אבל עם זאת אני חושבת שאנחנו חייבים לשמור על האיזון בין הצורך בביטחון ובטיחות, לבין הצורך לתת תנאים לשוק הפרטי, למגזר העסקי, תנאים שיאפשרו באמת צמיחה במשק ושגשוג כלכלי.

נאוה בוקר: אני מאמינה שלא צריך להיות קונפליקט, לא צריכים את המאבקים האלה בין בעלי העסקים לבין רשות הכבאות.

נאוה בוקר: אני חושבת שבסופו של דבר שני הצדדים רוצים לפעול למען אזרחי המדינה שלנו וגם דואגים לשמירה על הביטחון והבטיחות כמובן.

נאוה בוקר: אני רוצה שהיום אנחנו ננהל דיון שיהיה דיון ענייני, כשהמטרה היא בעצם לאפשר שיתוף פעולה פורה יותר בין הצדדים, בדגש, כמובן לתת דגש על הבטיחות וגם לחשוב על איזה שהן הקלות בשינויים שהם מאד הכרחיים בפן הבירוקראטי כמובן, שיבואו לטובת אנשי המסחר ובעלי העסקים.

נאוה בוקר: תראו, אני חייבת להדגיש שכל הנושא הזה של מתן אישורים, אם זה לפתיחת עסק חדש או אישורים לעסקים קיימים שרשות הכבאות אמורה לתת, תשמע, לפי כל התלונות שאני מקבלת, זה הליך מסואב, מסובך, שלא רק מקשה על בעלי עסקים קיימים אלא גם מקשה על יזמים חדשים, יזמים צעירים שמנסים לחדור לשוק הפרטי ולא מצליחים.

נאוה בוקר: הבירוקרטיה משתקת אותם, גורמת להם להפסדים כלכליים ויש כאן המון תסכול כלפי רשות הכבאות, ושלטעמי אגב אתם מבצעים עבודת קודש, אבל כל מה שקורה פה, אני לא חושב שזה צריך להיות כך, ואת הנושא הזה אנחנו חייבים לשנות.

נאוה בוקר: אני חושבת שאני אפתח את הדיון הבוקר דווקא עם ראש מועצת קריית טבעון, דודי אריאלי.

נאוה בוקר: אנחנו נתחיל איתך.

<דוד אריאלי: קודם כל תודה רבה.

<דוד אריאלי: ההקדמה שהקדמת וגם המסמך שנמסר לנו, בעיני מאד חכמים, כי הם מבטאים את המורכבות של הנושא הזה.

<דוד אריאלי: אני אולי באמת, כדי שנקפוץ למים של הנושא, אתן את הדוגמא של טבעון במשהו שאני בזמנו פניתי גם לרשות הכיבוי ורב טפסר שמעוני אפילו הגיע בעצמו וראה את הדברים ואני מאד מוקיר אותו על זה.

<דוד אריאלי: צריך גם להגיד מילים חמות לרשות הכבאות.

<דוד אריאלי: הדברים לא נעשים בקפריזה.

<דוד אריאלי: זה נעשה מדאגה אמיתית לחיי אדם - - -

נאוה בוקר: בהחלט.

<דוד אריאלי: אז שלא תהיה חלילה תחושה שהתסכול כלפי רשות הכבאות נובעת חלילה מאיזו האשמה או משהו, חס וחלילה.

<דוד אריאלי: אנשים יקרים שבאמת איכפת להם מחיי אדם.

<דוד אריאלי: אבל בכל זאת, המידתיות היא זאת שצריכה לעמוד על הפרק ואני אתן את הדוגמא של אולם זוהר, אולם קולנוע בקריית טבעון, יש בו 380 מקומות.

<דוד אריאלי: באו כיבוי אש לפני כמה שנים.

<דוד אריאלי: לא היה רישיון עסק לאולם, התחלנו לעבוד על רישיון עסק, נדרשנו למתזים, שמנו מתזים, נדרשנו לסוג מיוחד של שטיחים שהם דוחי אש, החלפנו.

נאוה בוקר: מה זה שטיחים דוחי אש?

<אשר גרנר: מעכבי בעירה.

<דוד אריאלי: סליחה, מעכבי בעירה.

<דוד אריאלי: תודה שעזרת לי.

<דוד אריאלי: כנ"ל יש גם חומרים של במה, יש כמה דברים שצריך לעשות, עשינו.

<דוד אריאלי: חשבנו שהכל בסדר.

<דוד אריאלי: לא.

<דוד אריאלי: שאיבת עשן, עוד 100,000- 150,000 שקלים, עשינו שאיבת עשן, הכל בסדר.

<דוד אריאלי: לא.

נאוה בוקר: אגב, כל הדברים האלה לא היו קיימים בעבר.

נאוה בוקר: הדרישות האלה.

<דוד אריאלי: אני לא יכול להגיד לך שהם לא היו קיימים.

<דוד אריאלי: אני יכול להגיד לך שאחד הדברים המבורכים שקרו במעבר מאיגודי ערים לרשות כיבוי, זה הדברים הללו.

<דוד אריאלי: שמעוני, אני צודק?

<דוד אריאלי: בבקשה.

<דוד אריאלי: אני לא אומר דברים באוויר ואני אומר בגילוי לב, זה אחד הדברים המבורכים, רמת אכיפה הרבה יותר מוקפדת.

<דוד אריאלי: השאלה כמה.

<דוד אריאלי: כמה לאכוף, כמה רחוק ללכת.

<דוד אריאלי: איגודי ערים גם הייתה אוזן קשבת מאד מאד רחבה, גדולה מדי או לא - אפשר להתווכח על זה.

נאוה בוקר: הבנתי.

<דוד אריאלי: ואני מסייג את זה בצורה עדינה, לא לפגוע באף אחד.

<דוד אריאלי: כי כן מקשיבים, אבל לא מספיק לדעתי.

<דוד אריאלי: ושוב, מה זה לא מספיק?

<דוד אריאלי: אם מגיע אדם כל כך מכובד מראשון עד לטבעון כדי להיווכח בעצמו, זה מדהים.

<דוד אריאלי: אני רואה בזה דבר נפלא ואני אומר את זה ממש בכבוד.

<דוד אריאלי: אבל אם נחזור לדוגמת האולם, אז לא מספיק עושים שאיבת עשן, זה גם לא מספיק.

<דוד אריאלי: תעשו ספרינקלרים, אין בעיה.

<דוד אריאלי: עושים ספרינקלרים, משהו כמו רבע מיליון או 300,000 שקלים, סכומים אדירים.

<דוד אריאלי: רוצים לבוא לקבל את הרישיון – לא, גם זה לא מספיק.

<דוד אריאלי: למה זה לא מספיק?

<דוד אריאלי: כי כשהספרינקלרים עובדים והכבאיות מגיעות, הספיקה לא מספיקה שהן תעבודנה במקביל.

<דוד אריאלי: עכשיו תראי, הכוונה שהספרינקלרים והכבאיות יעבדו במקביל.

<דוד אריאלי: אני רוצה להסביר משהו.

<דוד אריאלי: אני לא כבאי, אני אדם באמת פשוט, אני לא איש מקצוע, אבל בכל זאת, לכולנו יש איזה שכל ישר בסיסי, שאומר רגע, הרעיון הוא שהספרינלקרים, זאת אומרת ברגע שיש אירוע אש, שהספרינקלרים יתנו את המכה הראשונה, עד שהכבאיות מגיעות, כי הכבאיות תגענה תוך 3-4-5 דקות.

<דוד אריאלי: תלוי במרחק התחנה, תלוי בפקקים.

<דוד אריאלי: לא משנה, אלה פחות או יותר המרחקים.

<דוד אריאלי: עכשיו, יש שני מצבים.

<דוד אריאלי: יש מצב אחד שהאש מתרחשת כשיש אנשים באולם, זה דבר מאד מאד בעייתי, אבל כאן יש יותר משמעות לפתחי המילוט.

<דוד אריאלי: יש לנו איזה 4-5 פתחי מילוט, כך שבמצב כזה האולם יתרוקן בשניות בודדות.

<דוד אריאלי: המצב השני הוא פחות בעייתי.

<דוד אריאלי: גם הוא לא בסדר, גם הוא מסוכן, וזה כשהאולם ריק.

<דוד אריאלי: נגיד זה קורה באמצע הלילה.

<דוד אריאלי: לא משנה אם זה המצב הראשון או השני, אני לא מצליח להבין למה הספרינקלרים חייבים להמשיך לעבוד כשהכבאיות מגיעות.

<דוד אריאלי: הרי הרעיון הוא שהספרינקלרים נותנים את ההשהיה לכבאיות, ואז כשהכבאיות מגיעות, נראה לי על פניו שהספרינקלרים מיותרים.

<דוד אריאלי: הנה, אני כבר רואה שלשמעוני ולאיש הנכבד יש תשובות.

<דוד אריאלי: תמיד תהיינה להם תשובות, זה בסדר.

<דוד אריאלי: זה בסדר.

נאוה בוקר: אתה אומר שזו הכבדה.

<דוד אריאלי: אני אומר שזה מיותר, אני אומר שיש איזה מבחן שכל ישר והכבאים המקצועיים יגיעו לאולם הזה תוך 60 שניות, לא בטוח שתהיה אף בכלל.

<דוד אריאלי: צריך מידתיות.

<דוד אריאלי: ואם מבקשים מאיתנו ואנחנו עושים מתזים בכל האולם ופתחים ומעכבי בעירה ושאיבת עשן וספרינקלרים, אז למה ללכת עם עוד דרישה כל כך קיצוני, שהרי הכבאיות מקבלות את מה שהן צריכות.

<דוד אריאלי: הן יכולות לעבוד.

<דוד אריאלי: אז עכשיו רק לסיים עם עוד משפט, איפה זה נגמר?

<דוד אריאלי: בזה שאנחנו כמובן, ושוב, אני המום.

<דוד אריאלי: כל מי שביקשתי הגיע ונתן את נשמתו, אבל את הבעיה לא פתרו.

<דוד אריאלי: מה צריך לקרות עכשיו?

<דוד אריאלי: אנחנו צריכים להוציא 360,000 שקלים על שלושה מאגרי מים, שיתנו פתרון למצב הזה, שאולי פעם ב-1,000 שנה יקרה, שתהיה שריפה.

<דוד אריאלי: את מבינה?

נאוה בוקר: הבנתי.

נאוה בוקר: זאת אומרת העלות היא מאד גבוהה.

<דוד אריאלי: זו דוגמא קלאסית למצבים של הוצאה ועוד הוצאה ועוד הוצאה ואנחנו עוד איך שהוא נתמודד עם זה.

<דוד אריאלי: תיכף תשמעי את הסקטור הפרטי, שזה בכלל עולם אחר, עוד יותר קשה מאיתנו.

נאוה בוקר: נכון.

<דוד אריאלי: ודרך אגב, בסדר, לא ניגע בזה כרגע, אבל אני אומר, ברמה העקרונית, כל הבקשה שלי ואני באמת מייצג פה גם ראשי רשויות אחרים, שלצערי לא הצליחו להגיע, אבל הבקשה היא לראות איפה אפשר להקל.

<דוד אריאלי: איפה אפשר להקל אבל גם לנסות לתחום את זה, ואני אגב מאד בעד העברת תקנות מסודרות בעניין הזה, לתחום את זה למשהו שהוא יהיה אחיד.

<דוד אריאלי: כי כבר שמעתי מראשי רשויות וגם השוויתי ואומרים לי רגע, אבל אצלנו התירו.

<דוד אריאלי: במחוז שלנו זה בסדר.

<דוד אריאלי: ואז אומרים לא, במחוז ההוא זה לא בסדר.

נאוה בוקר: אתה רוצה להגיד לי שבכל מחוז ישנן תקנות אחרות?

<דוד אריאלי: זה לא תקנות.

נאוה בוקר: בחלק מקלים ובחלק לא?

<דוד אריאלי: יש גישות שונות.

<דוד אריאלי: גישות אגב, לא חלילה, אני רוצה להסביר, זה לא פוליטיקה חס וחלילה, זה לא.

<דוד אריאלי: רשות כיבוי והצלה הם אנשים נקיים ומקצועיים.

<דוד אריאלי: זה פשוט כנראה הבדלי השקפות, ואז אולי יש הסתכלות אחת במחוז אחד והסתכלות אחרת במחוז אחר.

נאוה בוקר: אני מבינה.

<דוד אריאלי: אני יכול להגיד לך שבמחוז שלי, לשמחתי הגיעה בעצם הרשות הארצית ונתנה את התחושה שהגישה היא אחידה בכל מקום, אבל יש כאן בעצם תחושה.

<דוד אריאלי: אגב, לא ציינתי שלמיטב הבנתי מה שהובהר לי מהגורמים המקצועיים ברשות הכיבוי, האולם שלנו נדרש לכל המסכת הכבדה הזאת בגלל איזה שהוא תנאי סף של 300 מקומות.

<דוד אריאלי: ב-300 מקומות, מתחילה איזו שהיא מערכת הכבדה רצינית יותר.

<דוד אריאלי: יכול להיות שהפתרון הוא להעלות את הסף או להסתכל הסתכלות יותר מעמיקה, אני לא יודע.

<דוד אריאלי: אני חושב שדרך הדוגמא שלנו יותר הבנתם עד כמה הנושא הזה הוא בעייתי ומורכב.

נאוה בוקר: בהחלט, בהחלט.

נאוה בוקר: תודה דודי.

<דוד אריאלי: תודה לכם.

נאוה בוקר: לשכת המסחר, אני אשמח לקבל נתונים.

נאוה בוקר: מי מייצג?

נאוה בוקר: מה השם?

נאוה בוקר: תציגי את עצמך.

<ישראלה מני: אני, ישראלה מני, סמנכ"לית כלכלה באיגוד לשכות המסחר.

נאוה בוקר: אני אשמח לשמוע ממך כמה עסקים היום, בעקבות המצב הזה, פועלים ללא אישור מהכבאות, או עם אישור זמני.

<ישראלה מני: אלף אני לא באתי לפה עם מספרים.

<ישראלה מני: אין לנו את הניתוח הזה, גם אם הייתי, אין לנו את הניתוח.

<ישראלה מני: למשרד הפנים צריך להיות את הנתונים הללו, לא לנו.

נאוה בוקר: אוקיי.

<ישראלה מני: אבל אם את כבר נתת לי את רשות הדיבור, אז אני אבוא ואני אגיד.

<ישראלה מני: אם היינו מדברים את הדיון הזה לפני שנה, אז אני חושבת שהעולם הזה היה מפוצץ בעסקים, שגם התעשיינים שיושבים לידי וגם אנחנו וגם להב, היינו מביאים.

<ישראלה מני: מה שקרה כתוצאה מהרפורמה ברישוי עסקים ויושב פה אשר, חל איזה שהוא שינוי במשק כתוצאה מהפרומה לרישוי עסקים, בעיקר בשנה האחרונה.

<ישראלה מני: אני אשאיר את זה לאשר לדבר עליהם.

<ישראלה מני: אנחנו בהחלט ואני יכולה להגיד שבתור מי שמייצג את החלק הארי של המגזר העסקי, בעיקר בתחומים שבאמת נוגעים לצרכן – רשתות גדולות, קניונים גדולים, יבואנים של מזון גדולים, אני יכולה לבוא ולהגיד שאנחנו באמת רואים ומקווים לאופק חדש בקצה, כיוון שאנחנו הולכים עכשיו לתהליך של קביעת מפרטים אחידים.

<ישראלה מני: מפרטים אחידים בדיוק עונים על המקום שאתה התייחסת אליו, כי בעצם הם יבואו ויתנו אלף וודאות למשק וב', הכל יהיה מאד ברור.

<ישראלה מני: דרגת החופש של אותו נציב באותו מקום, או כל נותן רישוי אחר לצורך העניין, תצטמצם מאד.

<ישראלה מני: אנחנו בדיוק עכשיו בתהליך הזה, אז באמת זה לא התפקיד שלי להציג את זה, זה התפקיד של המדינה להציג את זה.

<ישראלה מני: אנחנו באמת רואים אופק חדש.

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: תגידי, יש לך מושג מה הכמות, אין לך נתונים לגבי עסקים שנאלצים להיסגר בגלל הדרישות?

<ישראלה מני: לא, אנחנו לא עושים את הניתוחים האלה, אנחנו לא בודקים את זה ברמה הזאת.

<ישראלה מני: אני כן יכולה להגיד, שוב, אם הייתם שואלים אותנו לפני שנה, אני יכולה להגיד לכם שהנושא של כיבוי אש, כמו כל נושא של רישוי עסקי, שלא תטעו.

<ישראלה מני: יש משרדי ממשלה וזה נדון גם בוועדת הפנים.

<ישראלה מני: נושא של רישוי עסקים זה אחד מצווארי הבקבוק הגדולים ביותר במדינת ישראל, אבל ברגע שהממשלה קיבלה החלטה - אם אני לא טועה לפני מספר חודשים - להניע את התהליך הזה ולהגיע למפרטים אחידים, הרי ממילא כל המשק, גם אם זה ייקח עוד שנה, עוד שנתיים, אפילו עוד שלוש – אנחנו כולנו נהיה במקום אחר.

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: אנחנו אחרי זה נשמע את יוני.

נאוה בוקר: אשר גרנר, ממשרד הפנים.

נאוה בוקר: מה תפקידך?

<אשר גרנר: מנהל האגף לרישוי עסקים ואתרי רחצה במשרד הפנים.

נאוה בוקר: אני אשמח לקבל ממך איזו שהיא תמונת מצב.

<אשר גרנר: טוב.

<אשר גרנר: נתחיל בזה שנסתכל גם לאחור.

<אשר גרנר: קודם כל אני חייב לומר שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה הדוק במסגרת הוועדה הבין משרדית עם כל משרדי הממשלה, לרבות ההיבט של כיבוי אש.

<אשר גרנר: אנחנו מובילים מהלכים שבאמת זו מהפכה במשק.

<אשר גרנר: זה כהצהרה ראשונית לצורך העניין.

<אשר גרנר: הטענות אכן צודקות.

<אשר גרנר: יש עלייה באחוז העסקים ללא רישיון, מהסיבה שכיבוי אש מסרבים להם.

<אשר גרנר: זאת אומרת לצורך העניין, אם אני מסתכל לאורך הזמן, באמת התמונה אפילו הוקצנה עם המעבר מרמה של איגודי ערים לרמה של מה שנקרא בפירמידה, לרמה של נציבות ו - - -

<רועי כהן: אפשר להגיד שכמעט מחצית הם ללא רישיון עסק.

<רועי כהן: אפשר להגיד את הנתון.

<אשר גרנר: רגע, רגע, אני אתן לכם נתונים.

<רועי כהן: אני מכיר את הנתונים אז אני יכול להגיד.

<אשר גרנר: שנייה, אבל לפחות אני מסתכל בנתונים מתוך מה שאני מקבל ממשרדי הממשלה.

<אשר גרנר: ומה שאנחנו רואים מבחינת הנתונים, אם היו לנו בסביבות ה-140,000-150,000 עסקים טעוני רישוי, מתוכם הייתה עלייה מ-24 ל-23% בהיבט של כיבוי אש.

<אשר גרנר: היום זה עומד על 28% ללא אישורים, כלומר למעלה מ-36,000, 40,000 עסקים הם ללא אישורים של כיבוי, כשהם לא עומדים בדרישות הכיבוי, לצורך העניין.

<אשר גרנר: מבחינת הנתונים, זאת אומרת שיש עלייה.

<אשר גרנר: עכשיו, העלייה כפי שהסברתי הוסברה בהיבט הזה ששוב, ממעבר מאיגודים לצורך העניין למצב של הכנסת עבודה מאד מסודרת ומאד מתוחמת בדברים וגם הקמת מערכות מחשוב חדשות, לצורך העניין שלהבת של הכיבוי, שבהמשך יתייחסו.

<אשר גרנר: ובעקבות הבעייתיות שאמרנו, וזה נכון, צודק ראש המועצה, הייתה שונות גבוהה מאד לצורך העניין בין הצפון במערכת הכיבוי לבין הדרום לבין המרכז.

<אשר גרנר: כל אחד הסתכל לפי מיטב מקצועיותו ואותו אחד, רמ"ד מניעת דליקות של אותו מקום היה נותן את הדרישות, כמובן באותה מסגרת של זה.

<אשר גרנר: אנחנו היינו מובילים, כמובן על פי החלטת ממשלה והוועדה הזו לצורך העניין, העברנו את ההיבטים של הרפורמה ברישוי עסקים.

<אשר גרנר: המטרה היא לכתוב מפרטים אחידים.

<אשר גרנר: הממשלה קיבלה שתי החלטות נכון ל-27 בדצמבר ו-17 בינואר, בהיבט הזה של המחויבות שלה של הרפורמה.

<אשר גרנר: אנחנו עוברים עכשיו לכתיבת מפרטים בשש פעימות, כל 30 - - -

נאוה בוקר: מתי התכנית תהיה מוכנה?

<אשר גרנר: בתוך שנתיים תסתיים כתיבת המפרטים.

נאוה בוקר: שנתיים?

נאוה בוקר: למה זה צריך לקחת שנתיים?

<אשר גרנר: מי שלא מבין או מי שלצורך העניין לא מעורה בזה, הנושא הזה מאד מאד מאד מורכב.

<אשר גרנר: וצודק ראש המועצה, ניקח לצורך העניין את אותו אולם.

<אשר גרנר: יש בו כל כך הרבה סיכוני אש וגם סכנות לאנשים, ולכן צריך לקבוע גודל, פתחים, צריך לבדוק היבטים כאלה ואחרים מקצועיים ויש שונות גדולה מאד בהיבטים ובמרכיבים של מה מרכיב כל דבר.

נאוה בוקר: ומי כותב את זה, אתם?

<אשר גרנר: לא.

<אשר גרנר: מי שכותב זה החברה המקצועיים של כיבוי אש, בשיתוף פעולה עם הארגונים הכלכליים, כולם ביחד יושבים, מסתכלים, דנים ביניהם, מסתכלים ומרכיבים.

<אשר גרנר: ובכלל, הכיבוי גם עשה איזה שהוא מהלך שמוני תיכף יסביר.

נאוה בוקר: אני אגיד לך את האמת, לטעמי שנתיים זה המון זמן.

<אשר גרנר: זה מעט זמן.

נאוה בוקר: חייבים לתחום את זה.

<אשר גרנר: אני אתן לך תשובה.

<אשר גרנר: זה מעט זמן, מפני שאנחנו ניסינו להוציא את העגלה מהבוץ משנת 2007, מרגע שהתקבלה ההחלטה.

<אשר גרנר: אנחנו היום בשנת 2016 ולכן כשאני אומר לך שזה מעט זמן, המורכבות היא במקום שיש כל כך הרבה הנחיות, כל כך הרבה - - -

נאוה בוקר: מה הדד-ליין, תאריך?

נאוה בוקר: שזה יירשם בפרוטוקול.

<אשר גרנר: תוך שנתיים.

<אשר גרנר: אנחנו נמצאים עכשיו לצורך העניין בשנת 2016, זה מדורג.

<אשר גרנר: יש החלטת ממשלה, זה לא צריך אפילו לראות.

<אשר גרנר: החלטת ממשלה ב - - -

נאוה בוקר: לא, אבל שנתיים לוקח לרשום תקנות?

<אשר גרנר: זה לא רק תקנות.

נאוה בוקר: שנתיים?

<אשר גרנר: שנייה רגע.

<אשר גרנר: מדובר על 202 מפרטים לצורך העניין.

<אשר גרנר: גם חשוב להבין, הוא כתב את המפרט - - -

נאוה בוקר: אתה יודע כמה עסקים יכולים להיסגר בשנתיים?

<אשר גרנר: תני לי רגע גברתי ואני אסביר איזו שהיא נקודה.

<אשר גרנר: הוא כותב את המפרט.

<אשר גרנר: גם הגנת הסביבה כותבת את המפרט על אותו עסק וגם משרד הבריאות וגם לצורך העניין עוד משרדים.

<אשר גרנר: צריך לעשות אינטגרציה בין כל הדברים, מפני שזה מורכב.

<אשר גרנר: זה לא פשוט.

<אשר גרנר: לצורך העניין, אחד יכול לכתוב סותר לשני ואנחנו צריכים להגיע לבהירות, לצורך העניין.

נאוה בוקר: אתה יכול להגיד לי למה משנת 2007 ועד היום זה לא נעשה?

<אשר גרנר: בגלל שהיה צריך כבר להעביר חקיקה.

<אשר גרנר: היות ואי אפשר בלי חוק להתחיל לעבוד על תקנות, ולכן לצורך העניין העברנו בשנת 2010 את החוק, בשנת 2012 העברנו את התקנות, בשנת 2013 העברנו את הצו.

<אשר גרנר: לצורך העניין אנחנו מתקדמים הלאה ויש מורכבות.

<אשר גרנר: תראי, לצורך העניין, כשאת באה לכתוב מפרט, באים הארגונים הכלכליים, בצדק.

<אשר גרנר: כתבנו מפרט על תחנות הדלק ואז פתאום התברר שהם באים ואומרים יש פה א', ב', ג' ואנחנו שינינו.

<אשר גרנר: לכן יש פה גם דו שיח.

<אשר גרנר: זאת אומרת זה לא שאנחנו קמנו בבוקר ואומרים שהשכל אצלנו.

<אשר גרנר: אנחנו צריכים דו שיח מקצועי עם הארגונים הכלכליים.

נאוה בוקר: זאת אומרת שאדון דודי אריאלי, יצטרך שנתיים לחכות עכשיו.

<אשר גרנר: לא.

<אשר גרנר: קודם כל יש לי בשורה, לפני חודשיים פרסמנו 11 מפרטים כחלק ממה שנקרא פיילוט ראשוני.

<אשר גרנר: ראינו שיש הרבה בתוך המפרטים האלה וזה לא נותן מענה.

<אשר גרנר: צריך להתחיל לשפר, לשנות וזו בדיוק הנקודה.

<אשר גרנר: מפני שזה דבר שלא היה, זה דבר שאנחנו למעשה פותחים אותו מהתחלה.

<אשר גרנר: גם בעולם, לצורך העניין, לא תמצאי.

<אשר גרנר: שוב, נותנים הרבה למנהל, למפקח הרבה חופש פעולה.

<אשר גרנר: בגלל זה יש פה צורה כזאת.

<אשר גרנר: גם כשזה עבד באיגודים, אז את צריכה להיות, כל אחד עם חופש פעולה.

<אשר גרנר: אנחנו סוף סוף אומרים אין חופש פעולה, יש מערכת מסודרת, ככה צריך לבנות.

<אשר גרנר: הוא יודע מראש, בעל העסק, מה נדרש ממנו לפני שהוא פותח את העסק.

<אשר גרנר: הוא מראש יודע.

<אשר גרנר: זאת אומרת נותנים לו את התצורה המדויקת.

<אשר גרנר: יש חדשות נוספות גם.

<אשר גרנר: זה לא מספיק שהוא כתב את המפרט ואחר כך את המפרט, אנחנו מקימים גם מערכת שבודקת אם באמת הרגולציה שהם מבקשים, האם היא באמת סבירה והאם נכונה או אפשר להפחית אותה.

<אשר גרנר: וגם הממשלה, בהחלטת הממשלה נקבעה הפחתת רגולציה לגבי דרישות, לרבות מה הם תנאים מקדמיים לעסק, שבלי זה אי אפשר לפתוח את העסק ולרבות תנאים ברישיון, שתוך כדי תנועה.

<אשר גרנר: זאת אומרת הראיה היא, שוב, היא ראיה מערכתית כאשר שוב אנחנו מכוונים לצרכן, לבעל העסק.

<אשר גרנר: כמובן לא על חשבון בטיחות אש ולא על חשבון שלום הציבור ולא חשבון הדברים, אבל אנחנו מחויבים לצורך העניין.

<אשר גרנר: נוסף לזה, אנחנו יוצרים בתוך אותה רפורמה דבר שנקרא השגה.

<אשר גרנר: כלומר, בעל העסק קיבל דרישה.

<אשר גרנר: הוא מסתכל על הדרישה, הוא אומר לא הגיוני.

<אשר גרנר: אני כולה מקום קטן, מה זה השטויות האלה?

<אשר גרנר: בשביל מה אני צריך ספרינקלרים וכאלה דברים?

<אשר גרנר: לכן יש מערכת השגה שאנחנו יוצרים אותה בכל משרדי הממשלה וגם ברשות, כאשר אם בעל העסק עם בעלי מקצוע מבין שיש פה דרישה שהיא פשוט לא הגיונית, אז ההשגה הזו תידון ויכול להיות שיפחיתו לו.

<אשר גרנר: אגב, רק שתדעי ש-50% - - -

נאוה בוקר: בפני מי הוא צריך להביא את ההשגה הזאת?

<אשר גרנר: בפני הרשויות.

<אשר גרנר: אם זה בהיבט של כיבוי, הנציב ממנה ועדת השגה, שבפניו - - -

נאוה בוקר: יהיה דבר כזה?

<יצחק שמעוני: מקימים.

נאוה בוקר: מקימים?

<קריאה: יהיה, אין דבר כזה.

נאוה בוקר: בוא אני אדבר איתך הכי פתוח.

נאוה בוקר: אתם מבחינת

נאוה בוקר: כם רוצים שיהיה לכם כיסוי, לא מעניין אתכם כמה שיותר להחמיר כדי - - -

<אשר גרנר: לכן אנחנו בוחנים.

<יצחק שמעוני: זה לא להחמיר - - -

נאוה בוקר: אז לא להחמיר, אז לדאוג שתהיו מכוסים מכל הבחינות כדי לא - - -

<יצחק שמעוני: אני רוצה להבהיר כמה דברים.

נאוה בוקר: אתה תסביר ואני אתן לך את כל האפשרות להסביר, אבל אנחנו נשמע קודם לכן, ותרשמי את האדון לרשות דיבור.

<רועי כהן: אני רשום.

<רועי כהן: אני נשיא להב, עורך דין רועי כהן.

נאוה בוקר: כן, אתה רשום.

נאוה בוקר: דקה אחת.

נאוה בוקר: עוד שני משפטים לסיום ואני אעבור הלאה.

<אשר גרנר: באופן עקרוני יש לנו מטרה.

<אשר גרנר: ציינת את העניין של ההכבדה, שוב, הראיה היא לא הכבדה.

<אשר גרנר: הראיה להיות מקצוען ולתת מה שצריך, לא לעלות ולא לרדת, בהיבט הזה של שוב, מה שנקרא בתחום בטיחות האש, לשמור על חיי האנשים.

<אשר גרנר: ולכן לצורך העניין, אם מסתכלים בהיבט המקצועי, ברגע שנעשה מפרטים מסודרים, כל אחד יידע מה נדרש וכל אחד יידע לעבוד במערכת הנכונה, כך שאנחנו גם מקימים מערכת ארצית בהיבט של אתר אינטרנט ארצי.

<אשר גרנר: זאת אומרת כל אחד שיירצה נכנס.

<אשר גרנר: אגב, אפרופו, היום כיבוי האש עובד עם כל הארגונים הכלכליים בהיבט הזה שהוא כותב את המפרט.

<אשר גרנר: הוא סיים עכשיו, לא מזמן עם המלונות במשותף, הוא יושב עם התאגדות האלומות לצורך העניין.

<אשר גרנר: יוצרים איזו שהיא מערכת מסודרת בסופו של דבר, שהיא תיתן מענה לכל מדינת ישראל ואני חושב שהם בכיוון הנכון.

נאוה בוקר: אז עכשיו עובדים לפי מפרטים זמניים.

נאוה בוקר: ככה זה?

<יצחק שמעוני: לא, מה שקורה עכשיו, אנחנו - - -

נאוה בוקר: במשפט אחד, כי אני רוצה שתשמע את כולם לפני.

<יצחק שמעוני: במשפט אחד.

<יצחק שמעוני: אנחנו הכנו את כל המפרטים שלנו.

<יצחק שמעוני: אנחנו ניתן אותן בפעימות שזה נקבע במשך שנתיים, אבל ההחלטה הפנימית שלנו, כדי להקל על המשק, מה שנקרא, ברגע שמפרט עבר את המחלקה המשפטית שלנו וקיבל את ההסכמה, הוא נכנס לעבודה כבר מיידית, לא מעכבים.

נאוה בוקר: הבנתי.

<יצחק שמעוני: אנחנו לא נחכה שנתיים, הוא כבר נכנס לעבודה.

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: יוני, תציג את עצמך בבקשה.

<יונתן סורוצקין: שלום, שמי יונתן סורוצקין, אני יזם ואני יועץ לעסקים קטנים.

<יונתן סורוצקין: באתי לספר קצת על מה קורה כרגע בשטח, מה הבעיות המרכזיות.

<יונתן סורוצקין: דבר ראשון חשוב לי להבהיר שאנחנו באותה סירה.

<יונתן סורוצקין: לבעלי העסקים חשובה בטיחות באש לא פחות מכל אדם אחר.

<יונתן סורוצקין: חשובים לנו הלקוחות שלנו, וחשובים לנו העסקים שלנו.

<יונתן סורוצקין: המצב כיום הוא כזה: 41,000 עסקים נסגרים מדי שנה.

<יונתן סורוצקין: ישראל היא בתחתית של כל מדד עולמי לקלות השגת רישיון עסק וכיבוי אש זאת הבעיה הכי גדולה שהיום עסקים קטנים - - -

<אשר גרנר: לקלות השגה או ההיפך?

<יונתן סורוצקין: מה?

<יונתן סורוצקין: כמה קשה להשיג.

<אשר גרנר: קשיות השגה.

<אשר גרנר: קשה יותר, אמרת קלות.

<יונתן סורוצקין: סליחה.

<יונתן סורוצקין: בקושי לפתוח עסק.

נאוה בוקר: אתה אומר שכיבוי אש זו אחת - - -

<יונתן סורוצקין: זאת הבעיה הגדולה ביותר שעסקים ניצבים ביניהם, גם בירוקרטית וגם כספית.

<יונתן סורוצקין: אני אתן דוגמא - - -

<אשר גרנר: על סמך הנתונים שלי בזה הוא צודק, בהיבט של האחוז הכי גבוה, לצורך העניין.

<אשר גרנר: אבל שוב, אמרתי, המגמה היא - - -

<יונתן סורוצקין: אם אפשר, נניח במקרה של הפאב שפתחתי לפני 8 שנים, עלות הפתיחה של הפאב, הוא היה פאב קטן, הסתכמה ב-100,000 שקלים.

<יונתן סורוצקין: עלות הספרינקלרים שהגיעה בדרישה הראשונה, הגיעה ל-80,000 שקלים.

<יונתן סורוצקין: כלומר אנחנו מדברים ביחד, שספרינקלרים או מערכות כיבוי אש, הם כמעט 50% מהוצאות העסק, הוצאות הפתיחה של העסק.

<יונתן סורוצקין: הכנתי רשימה מסוימת של בעיות שבעלי עסקים נתקלים בהן.

<יונתן סורוצקין: הבעיה הראשונה היא העדר פרה-רולינג, כמו שקיים במקומות אחרים, ברשות המיסים, במשטרה.

<יונתן סורוצקין: לפני שמקום שוכר עסק או נכנס או חושב, אנחנו רוצים שתהיה לנו אפשרות להגיע לכבאות ויגידו לנו לא, פה אתה לא - - -

<אשר גרנר: שמעוני, חוות דעת מקדמית, יש.

<יצחק שמעוני: יש לו היום.

<יונתן סורוצקין: אז הדבר הזה הוא לא ברור לעסקים כרגע והרבה פעמים הגישה בשטח, כשאנשים מגיעים, אומרים טוב, תפתח, תגיש דרישה, נבוא נראה וזאת בעיה מאד גדולה.

<יונתן סורוצקין: בעיה שנייה שקיימת היא סחבת.

<יונתן סורוצקין: יש מקרים שהעסק מחכה שנים לביקורת.

<יונתן סורוצקין: העסק האחרון שעבדתי איתו, שנה וחצי עד שהביקורת הראשונה הגיעה, אחרי טלפונים ונסיעות למשרדים של הכבאות.

<יונתן סורוצקין: קבלת קהל זה 4 שעות בשבוע, בכבאות בתל אביב.

<יונתן סורוצקין: חיפשנו אותך, לא חזרנו אליך, יש כל מיני פינג פונגים כאלה וזו פגיעה בבטיחות.

<יונתן סורוצקין: הרצון של העסקים על ההתחלה הוא לנסות לפתור את הבעיות כמה שיותר מהר.

<יונתן סורוצקין: בבירוקרטיה נתקלים בעוד דברים.

<יונתן סורוצקין: קירות אטומים.

<יונתן סורוצקין: לפעמים אין עם מי לדבר.

<יונתן סורוצקין: הוא בחופשה.

<יונתן סורוצקין: לא יודעים מי המפקד של מי.

<יונתן סורוצקין: במשטרה נניח זה מאד פשוט.

<יונתן סורוצקין: מגיעים, אומרים לך התשובה שלי לא מקובלת עליך, תלך לקצין הרישוי הבכיר.

<יונתן סורוצקין: בכבאות זה יותר בעיה.

<יונתן סורוצקין: בכל רשות רישוי אחרת היום הכל ממוחשב, חוץ מאשר בכבאות.

<יונתן סורוצקין: הארכיונים שלהם, סליחה על הביטוי, נראים כאילו הם לקוחים מהעידן הסובייטי.

<יונתן סורוצקין: תיקים שם מעורבבים אחד בשני, דברים הולכים לאיבוד לצערי.

נאוה בוקר: זאת אומרת את כל זה אתה מספר מהניסיון האישי שלך.

<יונתן סורוצקין: כן, הכל מהניסיון האישי.

<יונתן סורוצקין: ביקורות ועניינים נכתבים על כל מיני פתקים ומתויקים בצורות כאלה ואחרות.

<יונתן סורוצקין: כל רשות אחרת, בעל עסק יכול להיכנס לאינטרנט, לראות מה הסטאטוס, מה הדרישות.

<יונתן סורוצקין: בכל התחומים האחרים זה מאד פשוט.

<יונתן סורוצקין: בעיה רביעית היא חוסר עקביות וחופש פעולה שיש לרמות הנמוכות.

<יונתן סורוצקין: אני הייתי במבנה לשימור, מותר לי ככה, תגיש בקשה, תקבל פטור וחוזר חלילה, עסק לא - - -

נאוה בוקר: אתה אומר שהבירוקרטיה מאד מסובכת.

<יונתן סורוצקין: הבירוקרטיה מסובכת בצורה בלתי רגילה.

<יונתן סורוצקין: היא לא קיימת, אם אנחנו חושבים על מערכות בירוקרטיות אחרות בארץ, אז זאת רמה אחרת לחלוטין של - - -

נאוה בוקר: אגב, מה קרה עם הפאב שלך בסופו של דבר?

<יונתן סורוצקין: בסופו של דבר הוא נסגר.

<יונתן סורוצקין: הוא היה 6 שנים, נסגר עם הזמן.

<יונתן סורוצקין: עברתי לתחומים אחרים.

<יונתן סורוצקין: כל הנושא של ההמתנה.

<יונתן סורוצקין: הסחבת גורמת לחכות 5 שנים לרישיון של עסק.

<יונתן סורוצקין: עכשיו, העיריות והמחלקות הפליליות לא מחכות לאישורים, הן מגישות כתבי אישום ואז יש לחץ מאד גדול.

<יונתן סורוצקין: אין מקום לבירורים אפילו.

<יונתן סורוצקין: תבוא, או שנקבל צו סגירה.

<יונתן סורוצקין: כל זה מוביל לבעיה מאד מאד חשובה והיא האפטיה של בעלי העסקים לנושא הזה.

<יונתן סורוצקין: אנשים מקבלים גישה פטאלית, מאמינים בגורל על סמך יהיה מה שיהיה.

<יונתן סורוצקין: בעסקים יש גישה שלא לבקש בכלל רישיון עסק.

<יונתן סורוצקין: פשוט לפתוח, יודעים יבואו אחרי שנה וחצי, יגישו ערעור כזה, ערעור אחר.

<יונתן סורוצקין: אני הייתי, לא נעים לי להגיד, ביקרתי במקומות שהם מלכודות מוות, פשוט ככה מבחינת כיבוי, ואנשים פשוט באים ואומרים טוב, אני אעשה, אין מה לעשות, אנחנו נתקדם וזהו.

<יונתן סורוצקין: מקסימום יסגרו אותי.

<יונתן סורוצקין: אין שום אמון במערכת הזאת.

<יונתן סורוצקין: אז זאת התוצאה וזה מאד מאד מסוכן.

<יונתן סורוצקין: יש גם את העניין של הגופים המאשרים, שזה כל מיני מעבדות שמתנהלות כמו קרטלים, אבל זה נושאים שאני פחות מבין.

<יונתן סורוצקין: יש רשות להסמכת מעבדות ומעבדה בודקת.

נאוה בוקר: איזה מעבדות?

<יונתן סורוצקין: בדיקת מטפים או ספרינקלרים או דברים מהסוג הזה.

<יונתן סורוצקין: מכון התקנים כמובן, שיוצרים כמובן סחבת נוספת ומחירים גבוהים.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: משפט לסיום ואנחנו נעבור הלאה.

<יונתן סורוצקין: הפחד הגדול שלנו, כמי שאיכפת להם מהנושא, שזה יוצר סחבת, שיש איפה ואיפה.

<יונתן סורוצקין: שפשוט, מהרגע שהבן אדם פותח עסק ועד שהוא סוגר אחרי כמה שנים, לא יודע מה רוצים ממנו אפילו.

<יונתן סורוצקין: הדברים לא אחידים, אי אפשר למצוא שום דבר.

<יונתן סורוצקין: פשוט ככה.

<יונתן סורוצקין: פשוט נתקלים בקירות אטומים כשהם מגיעים לשוחח עם כבאות.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: לפני שאתה תגיב להם על הכל, אנחנו נשמע גם את רועי כהן ואחריו משה הררי.

נאוה בוקר: רועי, תציג את עצמך בבקשה.

<רועי כהן: גברתי יושבת הראש, שמי עורך דין רועי כהן, נשיא להב – הארגון היציב של העצמאיים והעסקים הקטנים והבינוניים בישראל.

<רועי כהן: אנחנו הגענו לכאן באמת כדי להשמיע את הקול של העסקים.

<רועי כהן: בדרך כלל מה שאנחנו עושים אנחנו גם מביאים עסק מהשטח, כדי שיבוא ויתאר את המציאות הקשה והעגומה ואני באמת מכיר את אשר ואת הפעילות שלו המון שנים, גם בכובע שלי כחבר מועצת עיר, סגן ראש העיר בחולון ולאורך כל השנים, אנחנו מתעסקים בנושא של רישוי עסקים והייתי גם בזמן שהיה איגוד ערים וגם בזמן שזה עבר להיות המשרד להגנת הסביבה.

<רועי כהן: אבל צריך להגיד את המציאות וחבל ש - - -

<אשר גרנר: לא סביבה.

<אשר גרנר: ביטחון פנים.

<רועי כהן: המשרד להגנת הפנים.

<רועי כהן: זה נקרא להגנת הפנים.

נאוה בוקר: לביטחון פנים.

<רועי כהן: ביטחון פנים.

<רועי כהן: בכובע הזה אנחנו מתחייבים להגיד את המציאות.

<רועי כהן: היום קרוב ל-50% מהעסקים במדינת ישראל הם בלי רישוי עסק, ומה זה אומר?

<רועי כהן: שהיום - - -

נאוה בוקר: 50%.

<רועי כהן: 50% מאלה שאנחנו יודעים עליהם, אנחנו בלהב, מהאנשים שאנחנו יודעים, הם מציגים 33%, אני אומר לך שבמסעדות זה גם 70% ויש מקומות שזה גם הרבה יותר.

<רועי כהן: אני אומר 50%, זה עוד בלשון המעטה ואני אומר את זה - - -

נאוה בוקר: זה נתונים מאד חשובים.

<רועי כהן: אני אומר את זה בכאב, כי האנשים האלה גם חשופים - ואת זה צריך להגיד פה בוועדה - חשופים לכתב אישום פלילי על ניהול עסק ללא רישיון.

<רועי כהן: כתב אישום פלילי זה כתם לכל החיים.

<רועי כהן: ברגע שבית המשפט לעניינים מקומיים קובע, שאתה עבדת ללא רישיון עסק, יש לך הערה פלילית בתוך התיק האישי שלך לאורך כל, עד שזה יימחק וזה הולך איתך לכל מקום.

<רועי כהן: זה הולך איתך לתעודת יושר, זה הולך איתך לכל דבר.

נאוה בוקר: אז איך אתה מסביר את זה?

נאוה בוקר: אתה אומר ש - - -

<רועי כהן: אני מסביר את זה שהיום, אם אנחנו לא נמצא פתרון שהמערכות ידברו בינן לבין עצמן, שכיבוי אש ידבר יחד עם ההנדסה, ידבר יחד עם איכות הסביבה, ידבר יחד עם משרד הבריאות וייצרו מפרט.

<רועי כהן: כי לפעמים את באה וכיבוי אש מגיע ואומר אני רוצה את הדלת פה, שהיא הדלת מילוט ואנחנו רוצים שהדלת תהיה פה.

<רועי כהן: בא איכות הסביבה ואומרים אנחנו לא רוצים את הדלת פה, אני רוצה את הדלת שם.

<רועי כהן: באה ההנדסה, אומרת בכלל איפה אתה, הדלת צריכה להיות בכלל שם.

<רועי כהן: יש פה מציאות שהם לא מדברים בינם לבין עצמם.

<רועי כהן: אנחנו באנו, ארגון להב בא ודרש דבר שאני חושב שכבר בכנסת הזאת אפשר לעשות אותו: One Stop Shop.

<רועי כהן: בכל רשות מקומית יהיה מקום אחד שהוא יתכלל את כל הדרישות של כל הגורמים, כדי שאותו בן אדם יקבל רישוי עסק ויידע עם מי הוא מדבר ואיך הוא עושה את זה.

<רועי כהן: עכשיו מעבר לעובדה הזו - - -

נאוה בוקר: אני חושבת שזה רעיון מצוין, אגב.

<רועי כהן: אנחנו מנסים להוביל את זה.

<אשר גרנר: יש את זה.

נאוה בוקר: מה זה יש את זה?

נאוה בוקר: אז למה אנחנו מגיעים למצב שכל 50% מבעלי העסקים עובדים ללא רישיון עסק?

<רועי כהן: אין את זה.

<אשר גרנר: אני ארצה אחרי זה להתייחס.

נאוה בוקר: בשמחה.

<רועי כהן: אין את זה ואני אומר את זה בכאב.

<רועי כהן: ואני אומר עוד דבר, יוצאים מקרים שאנשים כן מצליחים להשיג את האישור המיוחל, קיבלו רישיון עסק.

<רועי כהן: אבל מה?

<רועי כהן: פתאום השתנו התקנות בכיבוי אש ובאים אליו עם דרישה של שינוי מהותי וברגע שבאים אליו עם הדרישה, אין רישיון עסק.

<רועי כהן: מתלים את רישיון העסק, הופכים את רישיון העסק, שהוא השיג אותו אחרי המון המון אישורים וכל מה שהוא עשה וכל זה, אומרים לו רגע, עכשיו השתנו הנסיבות, אתה עכשיו צריך לעשות דברים אחרים.

<רועי כהן: ולכן אני בא ואומר, קודם כל צריך לטפל בנושא הזה שיש ביקורת ושלילה במקום, זה לא אפילו זה.

<רועי כהן: נותנים לך לחצי שנה להסדיר את זה, אבל הוא אומר רגע, איך אני אסדיר?

<רועי כהן: לפני שלוש שנים אני השקעתי כל כך הרבה כסף, עכשיו אתם מבקשים דברים אחרים.

<רועי כהן: יש פה דברים שצריך לדעת שאם מקבלים רישיון ואם מקבלים תקן, הוא לפחות לטווח זמן הרבה יותר, כי אנשים משקיעים פה כסף.

<רועי כהן: דבר נוסף שאני בא להגיד, שהיום אנחנו מצפים, באמת זה הגיע למשרד ממשלתי.

<רועי כהן: משרד ממשלתי צריכות להיות לו אמות מידה של באמת משרד ממשלתי, כשבאים ופונים.

<רועי כהן: הציג את זה אותו בחור שאמר פונים ופונים.

<רועי כהן: יש הרבה מקרים שלא נענים.

<רועי כהן: יש בעיה קשה בקבלת - - -

נאוה בוקר: לא נענים אתה מתכוון.

<רועי כהן: לא נענים, כן.

<רועי כהן: יש בעיה קשה בזמני הנגישות של אותם אנשים, כי האנשים האלה בסופו של דבר מטפלים בכל העסקים ברחבי העיר ומקצים כוח אדם מאד מאד קטן לנושא הזה ואין נגישות לנושא של הטיפול.

<רועי כהן: אני חושב שברגע שאתה משרד ממשלתי, אתה לא יכול להשאיר אנשים באוויר.

<רועי כהן: זה דבר שהוא מתבקש, להקצות כוח אדם, אם הנושא של רישוי עסקים עבר ובאמת 90% מהבעיות היום הן מול כיבוי אש, צריך להקצות לשם כוח אדם.

<רועי כהן: אני מבקש מגברתי, יש פה גברת שהגיעה, אנחנו מייצגים גם את הנושא של המוסכים והמסעדות.

<רועי כהן: הגיעה לפה אוסנת שרון, בעלת מוסך בירושלים, שעוברת תלאות בנושא של השגת רישיון עסק, שכל מה שהיא רוצה בסופו של דבר שיהיה לה רישיון עסק שתוכל לעבוד.

<רועי כהן: הרי ברגע שאין לך רישיון עסק, אתה גם לא יכול לעבוד מול גופים מוסדיים.

<רועי כהן: אתה מאבד את היכולת שלך לעבוד, אתה נפגע כלכלית.

נאוה בוקר: ברור, ברור.

<רועי כהן: ולכן אנחנו באנו להביע את הרצון שלנו שמישהו יסדיר אחת ולתמיד את הנושא הזה.

נאוה בוקר: אוקיי, אני אתן דקה לאוסנת להציג.

נאוה בוקר: בואי דברי דקה.

נאוה בוקר: אוסנת, בקצרה ספרי לנו ממש על קצה המזלג.

<אוסנת שרון: אוקיי.

<אוסנת שרון: אז לנו יש עסק משפחתי משנת 1984, ובנובמבר 2014 עברנו למבנה חדש בשכירות.

<אוסנת שרון: ואז התחלתי את העבודה על רישיון העסק.

<אוסנת שרון: נכון לרגע זה, ככה בכלליות, יש לנו מרכז שירות לרכב מטעם פג'ו סיטרואן, מטעם היבואן, מקום מאד מסודר, אנחנו עובדים גם עם המשטרה במסגרת החזקות וכאלה, הצבא.

<אוסנת שרון: לא אנחנו, אבל גם, הרשת.

<אוסנת שרון: המצב הוא כזה שמנובמבר 2014 הגשתי בקשה לרישיון עסק ורק בפברואר 2016 קיבלתי אישור זמני לשלושה חודשים ועדיין אין לי פיתרון.

נאוה בוקר: בואי תתמקדי.

נאוה בוקר: אנחנו כאן עוסקים בכבאות והצלה.

<אשר גרנר: אישור זמני - - -

<אוסנת שרון: שלושה חודשים מתוך שנה וחצי.

<אוסנת שרון: ב-4 במאי - - -

נאוה בוקר: איפה נתקעת בנושא כבאות והצלה?

<אוסנת שרון: אז בנושא של כבאות והצלה - - -

נאוה בוקר: חברים, נא לדבר ברשות דיבור.

<אוסנת שרון: נתקעתי רק בנושא הכבאות, כל השאר הכל עבר.

<אוסנת שרון: מה שקרה זה שבפעם הראשונה שהגיע מפקח הוא לא דרש את זה.

<אוסנת שרון: הוא דרש כל מיני אישורים שסידרתי לו ורק אחרי זה, אחרי שכבר סיימתי הכל, הוא דרש את זה.

<אוסנת שרון: הוא ביקש ממני דו"ח אפיון מים, אוקיי?

<אוסנת שרון: אין לי מושג מה זה, לא היה לי מושג מה זה.

<אוסנת שרון: לאט לאט חקרתי את זה, עברתי כבר ארבע בדיקות דו"ח אפיון מים, ששום בדיקה לא סיפקה את כיבוי האש.

<אוסנת שרון: פניתי לרשות המים, כי זה משהו שלא תלוי בי, זה סביבתי.

<אוסנת שרון: פניתי לרשות המים.

<אוסנת שרון: בעלויות של עשרות אלפי שקלים הם הסכימו, אחרי תחנונים, להגדיל לי את הצול בכניסה לעסק.

<אמיר שישה: זה לא רשות המים, זה הגיחון.

<אוסנת שרון: הגיחון, סליחה.

נאוה בוקר: אוקיי, בואי תתמקדי, כי אני חייבת לעבור לאנשים נוספיםך.

<אוסנת שרון: בקיצור, הגיחון הגדילו לי את הצול.

<אוסנת שרון: עשיתי בדיקת אפיון מים וזה עדיין לא עובר את כיבוי האש.

<אוסנת שרון: אני אין לי מושג איך לפתור את הבעיה.

<אוסנת שרון: כאילו, אני בין שתי - - -

נאוה בוקר: מה הדרישה בגדול?

<אוסנת שרון: שספיקת מים תהיה מספקת.

נאוה בוקר: אני מבינה, אוקיי.

<אוסנת שרון: והגיחון לא מוכנים לספק לי יותר מעבר לזה.

<אוסנת שרון: הם טוענים שחוקית זה בסדר וכיבוי אש צריכים לקבל את זה.

<רועי כהן: זו הבעיה, גברתי יושבת הראש.

<רועי כהן: לא מדברים אותו דבר.

<רועי כהן: הם דורשים משהו שרשות המים לא יכולה לתת מענה - - -

נאוה בוקר: לא יכולה לעמוד בזה.

<רועי כהן: ומצד אחד כרגע כיבוי אומר זה מה שיש.

<אוסנת שרון: ואני בין שתי הרשויות, בקיצור.

נאוה בוקר: והיא נופלת בין הכיסאות, בהחלט.

<אוסנת שרון: הם טוענים שזה בתקן ובחוק, וכיבוי אש לא מקבלים את זה.

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: תתייחס אחרי זה לנושא הזה בבקשה.

נאוה בוקר: טוביה ברגר, תציג את עצמך בבקשה.

<טוביה ברגר: אני מייצג את הפורום של המומחים לתרמוגרפיה, והתרמוגרפיה מיישמת בצורה הכי יפה את הסיסמה של מכבי האש - הדרך הכי טובה לכבות שריפה זה למנוע אותה.

<טוביה ברגר: אנחנו עוסקים בתחום שמאתר כשלים במערכות חשמל, שמסוגל לזהות מה שאחר כך מתבטא כשריפה מקצר חשמלי.

נאוה בוקר: איך זה קשור לנושא שלנו?

<טוביה ברגר: כשהיו אגודות נפרדות, זה היה חלק מהדרישות של כיבוי אש וכשזה הפך להיות רשות, זה נעלם.

<טוביה ברגר: וזה מתבטא יפה מאד בעלייה הדרסטית במספר שריפות האש שקיימות.

נאוה בוקר: אוקיי, זה כרגע לא קשור.

נאוה בוקר: אני מצטערת.

נאוה בוקר: אנחנו עוסקים עכשיו ב - - -

<קריאה: בעבר הספיק רישיון של חשמלאי מוסמך עם - - -

נאוה בוקר: אין לך זכות דיבור, אדוני, אני מתנצלת.

נאוה בוקר: אתה רשום אצלי ותמתין בסבלנות.

נאוה בוקר: נתנאל, בבקשה.

<נתנאל היימן: כן, תודה.

<נתנאל היימן: קשה לי להתווכח עם - - -

נאוה בוקר: נתנאל, תציג את עצמך, כי אין לי מושג מי אתה.

נאוה בוקר: לכולנו.

<נתנאל היימן: סליחה, אני נתנאל היימן מהתאחדות התעשיינים.

<נתנאל היימן: קשה לי להתווכח עם הטיעון האוטנטי של הגברת שדיברה פה, אבל אני חושב שיש פער גדול, כמו שישראלה אמרה, בשנה-שנתיים האחרונות בין אגדות על הכבאות לבין מה שבאמת קורה.

<נתנאל היימן: זאת אומרת, אני חושב שכן יש תהליך.

<נתנאל היימן: זאת אומרת האינסטינקט שלי הוא לתקוף את הממשלה ולהגיד אתם לא עושים כלום ואתם תוקעים את העסקים.

<נתנאל היימן: זה נכון במקומות אחרים.

<נתנאל היימן: אני חושב שכן בשנתיים האחרונות יש פה תהליך שמנסים להתכנס למערכת יותר מוסדרת.

<נתנאל היימן: אני לא יכול להגיד לך שביום אחד, מה שלא עשו 50 שנה, שהכל ורוד, אבל כן היום א' יש את התהליך של המפרטים האחידים שהמשרד לביטחון פנים דיבר עליהם.

<נתנאל היימן: זה תהליך שלוקח שנתיים בגלל שבאמת יש עשרות מפרטים לכל סוגי העסקים למיניהם.

<נתנאל היימן: מאד חשוב לשמר באמת את התהליך שדיברו עליו, של שיתוף הציבור.

<נתנאל היימן: זאת אומרת שלא המפרטים יונחתו על הציבור כאיזו שהיא קביעה של הממשלה, אלא שתהיה בהתדיינות ובשולחנות עגולים.

נאוה בוקר: זה לוקח כל כך הרבה זמן לטעמי.

נאוה בוקר: אשר, אני חושבת שצריך - - -

<אשר גרנר: אני חייב לומר, כשמדברים על העניין של ההתדיינות עם הציבור, גם לנו לוקח זמן.

<אשר גרנר: אנחנו גם מעלים את זה לאתר האינטרנט הארצי בממשל זמין לקבל התייחסות מהציבור.

<אשר גרנר: חודשיים הציבור יתייחס לכל מפרט ומפרט.

<אשר גרנר: אחר כך עושים ישיבות.

<אשר גרנר: לוקח לנו חצי שנה לסיים כל מפרט ומפרט, מפני שיש פה התייחסות של הציבור.

<אשר גרנר: את מקבלת אינטראקציה.

נאוה בוקר: אבל מה שאתה אומר לי, שבעצם בשנתיים הקרובות - - -

<אשר גרנר: כך זה כתוב בחוק.

נאוה בוקר: כל מפקד מחוז או אנשי כבאות באותו מחוז, יחליטו על דעת עצמם - - -

<אשר גרנר: לא, לא, ממש לא.

<אשר גרנר: זה לא נכון, מפני שזה לא שהם עבדו בחלל ריק.

<אשר גרנר: יש דיני הכבאות, יש הנחיות מפקח כבאות ראשי, שהוא זה שקבע ויש תורה, רק התורה הזאת צריך להתחיל לסדר אותה, שבסופו של דבר תעשה שכל אחד לצורך העניין יקבל את הנקודה.

<אשר גרנר: אבל אם הגברת דיברה על העניין הזה של מה שמבקשים מבחינת ספיקת מים, א' היא צודקת.

נאוה בוקר: זה אבסורד מה שהיא מספרת.

<אשר גרנר: שנייה, שנייה.

<אשר גרנר: אבל בעניין הזה זה בדיוק המצב שאני קורא לה להגיש השגה לכיבוי ואז צריכים לבוא, לבחון את זה ולפתור את הבעיה.

<אשר גרנר: מפני שהיא צודקת בהיבט הזה.

נאוה בוקר: אני מתנצלת, הפסקתי אותך באמצע.

נאוה בוקר: תמשיך בבקשה.

<נתנאל היימן: אין בעיה, כן.

<נתנאל היימן: רק עוד שתי נקודות.

נאוה בוקר: ממש דקה כי אנחנו חייבים לעבור הלאה.

<נתנאל היימן: פחות מדקה.

<נתנאל היימן: אחת, לגבי מה שקורה היום בשטח, זאת אומרת זה באמת חשוב ואני חושב שזה עניין יותר של פסיכולוגיה, עניין של דברור הדברים.

<נתנאל היימן: זאת אומרת יש מנגנוני ערר, לא תמיד העסקים מכירים את מנגנוני הערר האלה.

<נתנאל היימן: חשוב שהתחנות בשטח יפרשו את הכלים האלה, שזה יהיה באופן שקוף מול בעלי העסקים שהם כן יכולים לערער וכן הם חייבים לעבוד מול איזה שהוא צ'ק ליסט שהוא קיים, גם אם הוא עדיין לא מושלם והוא עדיין לא מפרט.

<נתנאל היימן: זה דבר אחד.

<נתנאל היימן: דבר שני, שזה יותר בקשה.

<נתנאל היימן: זאת אומרת כמו שאמרת, עד שקובעים את המפרטים, לדוגמא אם יש, ואני סתם זורק, אם יש מוסך, אז יכול להיות שבמפרטים ייקבע שמוסך לא צריך ספרינקלרים.

<נתנאל היימן: אז עד שבאמת המפרט הופך לחוק, צריך שיהיה איזה שהוא גרייס שלא כופים עליו לעשות דברים, שאולי לא יהיו במפרטים הסופיים.

נאוה בוקר: בהחלט.

נאוה בוקר: יהודה כהן, מנכ"ל - - -

<יהודה כהן: מנכ"ל התאחדות בעלי אולמות האירועים.

<יהודה כהן: אם יורשה לי דקה מילה קטנה פה.

<יהודה כהן: אני מעלה את שמו, זיכרונו לברכה מני דורון מנציבות כיבוי אש.

נאוה בוקר: איש יקר.

<יהודה כהן: איש יקר שהיה לי אוזן קשובה לכל דבר ועזר, סייע לקדם.

<יהודה כהן: לכן אני רוצה שייאמר לזכרו.

<יהודה כהן: לעניין עצמו.

נאוה בוקר: אני איתך.

נאוה בוקר: אני מאד הערכתי את האיש הזה.

נאוה בוקר: מאד ציער אותי שהוא נפטר.

נאוה בוקר: מני דורון זיכרונו לברכה.

<יהודה כהן: לכן אני בחרתי לומר.

<יהודה כהן: זה אדם שהיה איש הקשר שלנו.

<יהודה כהן: לנושא עצמו.

<יהודה כהן: כשנכנסתי לניהול התאחדות בעלי האולמות וגני האירועים בישראל, נתקלתי במצב מאד מעניין.

<יהודה כהן: כשאני בא לאולמות בחדרה, בנתניה יש הוראות אחרות, בהרצלייה קיים בכלל דבר אחר, וכשהגעתי לחיפה, שומו שמיים.

<יהודה כהן: הנציב שהיה בזמנו, זה רומח ואיתו חיים תמם.

<יהודה כהן: ניגשתי אליהם ואמרתי להם תראו - - -

נאוה בוקר: אתה מדבר על לפני חמש שנים.

<יהודה כהן: יותר.

<יהודה כהן: יותר קצת.

<יהודה כהן: אמרתי לו בבקשה, חיים, תארגן לי את הדבר.

<יהודה כהן: אז מה אנחנו רוצים?

<יהודה כהן: אנחנו נמצאים בספר עבה כזה של הנחיות, שאנחנו מוגדרים אלומות האירועים כמקומות עינוגים.

<יהודה כהן: אמרתי לו סליחה, אם אני מקום עינוגים, חפש אותי ברחוב הירקון, אל תחפש אותי בתוך אולם.

<יהודה כהן: ואז באמת, ייאמר לזכותם, נכתבו הוראות מק"ט 522 לאולמות וגני אירועים ונכתבה משנה סדורה.

<יהודה כהן: אבל מה שקרה בשטח, המפקדים לא הפנימו את ההוראות.

<יהודה כהן: ואז אני מגיע למקום ומגיע המבקר של אותה תחנה, בודק את הדברים ופתאום מוצא ליקוי מסוים.

<יהודה כהן: ומעל איפה שמבשלים יש מטפים לפי הוראות מכ"ר תקן אמריקאי 96.

<גבי גניש: כיבוי אוטומטי.

<יהודה כהן: ואז הוא אומר לו לא, אתה צריך לפי 125.

<יהודה כהן: אני אומר לו תקרא בהוראות.

<יהודה כהן: לא, הוא אומר, המפקד אמר לי 125.

<יהודה כהן: אבל למזלי, כמנכ"ל ההתאחדות ולאותו אולם הייתה אוזן קשבת ויש את סנדרה ויש את חיים - - -

נאוה בוקר: אוקיי, בוא תתמקד, אני חייבת לעבור הלאה.

<יהודה כהן: עכשיו, מה אני רוצה להגיד פה?

<יהודה כהן: אני שמעתי מה ששמעתי, אני חייב להגיד, כבאות לא עד כדי כך.

<יהודה כהן: כבאות יש אוזן קשבת.

<יהודה כהן: עובדה שנכתבו דברים.

<יהודה כהן: דלתם פתוחה.

<יהודה כהן: אני בכל אופן כמנכ"ל ההתאחדות, בכל שעה, בכל יום, בכל מקום, ומני דורון וחיים.

<יהודה כהן: נכון שיש פה ושם עוד דברים.

<יהודה כהן: ברגע שאני מקבל איזה שהן הערות, יש אל מי לפנות.

<יהודה כהן: יש כוונה, אני מבין, להסדיר את כל הנושא הזה של ההוראות מכ"ר לאולמות וגני אירועים.

<יהודה כהן: את זה אני אומר, אני לא יודע פה, כי המלונות נמצאים וגם מהמסעדות פה לא נמצאים ואני לא יודע לגבי התאחדות הקבלנים, שמשום מה הם בונים את הדברים האלה, כי הם בונים לנו את האולם ואז יש לנו את המערכות.

<יהודה כהן: אז אני מאמין שבזמן הקרוב ייפתר הכל.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: מי זה אוסקר נח?

<אוסקר ארנסט: אני.

נאוה בוקר: מאיפה אתה?

<אוסקר ארנסט: מחולון.

נאוה בוקר: לא, מה תפקידך?

<אוסקר נח-ארנסט: יש לי חברה לאלקטרוניקה ואני מנהל עסק בחולון.

<אוסקר נח-ארנסט: אני רוצה לספר את הסיפור שלי, היות ושמעתי פה סיפורים מטבעון ואנשים אחרים.

<אוסקר נח-ארנסט: אני בעל עסק, יש לי עסק בחולון שמוכר רכיבי אלקטרוניקה.

<אוסקר נח-ארנסט: אני מתמודד מול נושא הכבאות קרוב ל-17.5 שנה.

נאוה בוקר: או-הא.

נאוה בוקר: אז זה כבר - - -

<יהודה כהן: הוא רוצה למכור.

<אוסקר נח-ארנסט: אני רוצה להדגיש דבר מסוים.

<אוסקר נח-ארנסט: יש לי רישיון מעיריית חולון, רישיון לצמיתות שקיבלתי כשפתחתי את העסק.

<אוסקר נח-ארנסט: זאת אומרת, לא נתנו לי אותו בהתניות מיוחדות, אלא אני התעקשתי לקבל רישיון, כי לא ידעו בחולון איך להכיל את העסק שלי, אז מצאו לי איזה שהוא סעיף הזוי, וממנו קיבלתי רישיון עסק ומכאן יש לי רישיון לצמיתות.

<אוסקר נח-ארנסט: אלא מאותו יום אני לא מסיים את כל הפרשה שנקראת כיבוי אש.

<אוסקר נח-ארנסט: כיבוי אש החליטו בזמנו שאני צריך לשים מטפי כיבוי, צינורות עם כל מה שקשור בזה.

<אוסקר נח-ארנסט: עשיתי.

<אוסקר נח-ארנסט: אחרי שסיימתי את הדבר הזה, באו אלי אחרי שנה-שנתיים אמרו זה לא מספיק, אתה חייב גם לשים ספרינקלרים.

<אוסקר נח-ארנסט: אמרתי אוקיי, בסדר, טוב.

<אוסקר נח-ארנסט: אם אין ברירה, עושים, נעשה ספרינקלרים.

<אוסקר נח-ארנסט: יצרתי קשר עם חברת ברק אש, דיברתי עם אנשי ברק אש וסיכמנו על מחיר מסוים.

<אוסקר נח-ארנסט: לעשות ספרינקלרים בעסק שלי זה משהו כמו 190,000, בערך 200,000 שקלים.

<אוסקר נח-ארנסט: אמרתי אין בעיה.

נאוה בוקר: בוא תתמקד כי אנחנו לקראת סיום.

<אוסקר נח-ארנסט: גברתי, תאמיני לי, אני ביליתי הרבה שנים בתוך הדבר ואיך אומרים, הזמן פה שאת נתת לי, אולי הוא קצר, אבל אני חייבת לדבר, אין מה לעשות.

נאוה בוקר: אני עושה ככל יכולתי ואנחנו מוגבלים בזמן.

<אוסקר נח-ארנסט: אני מסכים איתם.

נאוה בוקר: יש לנו עוד דיון.

<אוסקר נח-ארנסט: אני מסכים.

<אוסקר נח-ארנסט: הקמנו ועשינו.

<אוסקר נח-ארנסט: באנו להקים את מערכת כיבוי האש, מערכת הספרינקלרים.

<אוסקר נח-ארנסט: חייבים לקבל מה שנקרא אישור לספיקת מים, כמו שסיפרה הגברת, לגבי צנרת המים שצריך לעשות שם.

<אוסקר נח-ארנסט: הולכים, בודקים את הנושא, ברחוב המלאכה בחולון.

<אוסקר נח-ארנסט: הצנרת לא מסוגלת לתת את כמות המים שאנחנו צריכים לצורך העניין.

<אוסקר נח-ארנסט: אוקיי, אז אני אומר לאנשי ברק אש, החברה שאמורה לבצע לי את המהלך, מה אני אמור לעשות?

<אוסקר נח-ארנסט: אתה צריך לעשות בריכת מים עם משאבת מים, שתעלה לחצים.

<אוסקר נח-ארנסט: אמרתי טוב, נו, צריך, נעשה.

<אוסקר נח-ארנסט: כמה עולה הדבר הזה?

<אוסקר נח-ארנסט: אמרו לי זה לא דבר יקר, בערך חצי מיליון שקלים.

<אוסקר נח-ארנסט: אני אומר לו מה חצי מיליון שקלים?

<אוסקר נח-ארנסט: ברור לי, בריכת מים, מה?

<אוסקר נח-ארנסט: לא, זה לא מספיק, אתה צריך לחפור, ליצור את מערכת הכיבוי, עם משאבה, עם לחצים, עם כל מיני דברים שאני לא מבין בזה.

<אוסקר נח-ארנסט: חצי מיליון שקלים אין לי.

<אוסקר נח-ארנסט: 190,000 שקלים אני יכול לשלם, חצי מיליון אין לי מאיפה להוציא.

נאוה בוקר: מתי זה היה?

<אוסקר נח-ארנסט: את זה אני לא אוכל לעשות.

נאוה בוקר: מתי הדרישה הזאת הוצגה בפניך?

<אוסקר נח-ארנסט: זה בשנת 2006.

נאוה בוקר: ומה קרה עד היום?

<אוסקר נח-ארנסט: התווכחתי עם אנשי כיבוי אש, היינו במלחמה, בויכוחים, בעניינים, בסוף הסכימו להוריד לי את נושא הבריכה ואמרו לי אוקיי, תתקדם מכאן ואז אתה תעמוד במערכת הקיימת ובמסגרת המערכת שאתה עושה כמערכת הספרינקלרים, אתה חייב לשים מה שנקרא רגשים, רגשי מים, שאם במקרה תרד הזרימה בצנרת, הרגשים יתחילו להפעיל וזה יזעיק את אנשי כיבוי אש למצב שקורה.

<אוסקר נח-ארנסט: אכן הרגשים באמת מתחילים לעבוד, מפני שמערכת המים לא מסודרת אצלנו והרבה פעמים יש נפילה ואני כיבוי אש מתחילים לרוץ אלינו, בגלל הרגשים האלה, אבל אין שום דבר.

<אוסקר נח-ארנסט: הרגשים פועלים על סתם.

<אוסקר נח-ארנסט: לא בגלל שיש שריפה, אלא בגלל שמערכת המים היא לא מספיק בעלת כוח.

נאוה בוקר: אוקיי.

<אוסקר נח-ארנסט: שנייה גברתי.

נאוה בוקר: אני חייבת לעצור אותך.

נאוה בוקר: יש לך 30 שניות לסיום, כי יש פה אנשים שצריך - - -

<אוסקר נח-ארנסט: אני אנסה להתמקד ב-30 שניות האלה.

נאוה בוקר: צריך להגיב לדברים שלך.

<אוסקר נח-ארנסט: יפה.

<אוסקר נח-ארנסט: נכון להיום אני מקבל מעיריית חולון הודעה שמודיעה לי שלעניין האפשרות לביטול רישיון העסק מובהר כי רישיון העסק ניתן על סמך הנחה כי אישורי הגורמים וכן כיבוי אש, יהיו תקפים בכל עת.

<אוסקר נח-ארנסט: במידה ולא, אנחנו נזמין אותך לשימוע ועליו, איך אומרים, נבטל לך את הרישיון.

<אוסקר נח-ארנסט: תראי גברתי, אני עמדתי בכל מה שביקשו ממני.

<אוסקר נח-ארנסט: הדרישה האחרונה שהעמידו לי, לעשות דלת חסינת אש בין המשרדים שלי למחסנים שלי.

<אוסקר נח-ארנסט: אם זה לא יקום ולא יהיה, אין מצב שאני אקבל את הרישיון של כיבוי אש.

<אוסקר נח-ארנסט: תקשיבי, אני מרים ידיים.

<אוסקר נח-ארנסט: אני כבר אחרי חצי מיליון שקלים שהשקעתי, עדיין אין לי רישיון אחרי 17 שנה.

נאוה בוקר: ברור, ברור.

<אוסקר נח-ארנסט: לא, אין לי אישור.

נאוה בוקר: טוב.

נאוה בוקר: שני דוברים אחרונים לפני הסיכום של שמעוני.

<אשר גרנר: אני רוצה להתייחס לנקודות שעלו פה.

נאוה בוקר: אז אחרי שמעוני כי הוא לא דיבר היום.

נאוה בוקר: ממש שני משפטים.

<עמי שפט: שני משפטים.

<עמי שפט: לגבי הקטע של איך נקבעים הקריטריונים של מכבי אש, איזה גורמים משפיעים עליהם בקטע המקצועי.

<עמי שפט: כי אם למשל אנחנו מדברים מהתחום הצר שלנו, תחום החשמל, מכבי אש קבעו דברים בהשפעה של גורמים אינטרסנטים שמנוגדים לחוק החשמל ומנוגדים לתקן האמריקאי.

<עמי שפט: וכשאנחנו באנו וניסינו להסביר, נתקלנו בקירות.

<עמי שפט: ואז במקום שעסק, מכל הקטנים האלה, אם הוא היה משלם בעבר לבדיקה של חשמלאי מוסמך וצילום תרמי והוא היה מקבל את הרישיון, דאגו שבכל מדינת ישראל היום העסק הקטן הזה, שפעם הספיק לו חשמלאי מוסמך, הוא חייב מהנדס בודק שיבוא ויעשה לו את בדיקת החשמל, כשבעבר הספיק חשמלאי מוסמך.

<עמי שפט: והדבר הזה, למה הוא קרה?

<עמי שפט: בגלל זה אנחנו פה.

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: גבי, אולי תדבר אחרי שמעוני, בסדר?

<גבי גניש: מה שאת קובעת.

נאוה בוקר: אני חושבת כך.

נאוה בוקר: הוא שמע את כולכם.

נאוה בוקר: אני אשמח אם הוא יגיב אחד לאחד.

<יצחק שמעוני: אז קודם כל כמה דברים.

<יצחק שמעוני: אני יכול להסכים איתכם שהמצב הישן היה בלתי נסבל.

<יצחק שמעוני: קודם כל בסדר, אבל אנחנו לא במצב הישן.

<יצחק שמעוני: המצב הישן זה חוק שירותי הכבאות משנת 1959, כשהיו 24 איגודי ערים ועבדו בצורה שכל מפקד שירות ניתן לו על פי החוק שיקול הדעת באותו מרחב איגוד שהוא שייך אליו ואז נותרו 24 שיקולי דעת שונים, שעליהם אתם מלינים.

<יצחק שמעוני: כל זה היה נכון עד ל-8 בפברואר 2013.

<יצחק שמעוני: ברגע שכוננה הרשות, התקבלו מספר החלטות חד משמעויות שהן נגזרות מהחלטות הממשלה.

<יצחק שמעוני: החלטה ראשונה לעשות אחידות בדרישות.

<יצחק שמעוני: מה שנקרא המפרט האחיד ותקנות.

<יצחק שמעוני: הדבר השני זה שירותיות.

<יצחק שמעוני: הדבר השלישי זה שקיפות.

<יצחק שמעוני: יש לנו אתר שנקרא 102 - Gov.il, אתם מוזמנים להיכנס אליו.

<יצחק שמעוני: החל משנת 2012 כל העסקים שנמצאים בפריט רישוי, נמצאים שם עם הדרישות שאנחנו דורשים מהם.

<יצחק שמעוני: יש שקיפות מלאה.

<יצחק שמעוני: אני לא מבין למה לא נכנסת לאתר הזה אף פעם לראות - - -

<יונתן סורוצקין: אני נכנסתי - - -

<יצחק שמעוני: לא, אל תענה לי.

<יצחק שמעוני: אני הקשבתי לך, אל תענה לי.

<יצחק שמעוני: אני לא מבין למה לא נכנסת לאתר הזה, כי הדרישות מופיעות שם, אז אולי היית פותר ללקוחות שלך קצת יותר בעיות.

<יצחק שמעוני: זה הדבר השני.

<יצחק שמעוני: הדבר השלישי זה נושא של עמידות בלוחות זמנים.

<יצחק שמעוני: ההנחיות שלנו וההורדות שלנו כלפי מטה לשטח, זה 30 יום מענה לבקשה מהרשות לחידוש רישיון עסק ולמתן רישיון עסק חדש.

<יצחק שמעוני: 30 יום מענה במצב של היתרי בנייה.

<יצחק שמעוני: אנחנו עושים מעקבים, אנחנו עושים את כל הדברים האלה.

<יצחק שמעוני: הדבר האחרון זה נושא של שירותיות.

<יצחק שמעוני: שירותיות זה לא רק להיות אדיב או לתת מענה קולי בנושא של קבלת קהל.

<יצחק שמעוני: גם את הנושא הזה הסדרנו בצורה חד משמעית.

<יצחק שמעוני: מי שייכנס לאתר 102 – Gov.il – יראה שם את זמני מתן מענה קהל לכל הרמות – אם זה תכניות בנייה, אם זה רישוי עסקים, אם זה מזכירות, אם זה בודקים.

<יצחק שמעוני: יש לוחות זמנים שלא מתקרבות לארבע שעות, הרבה יותר.

<יצחק שמעוני: חלק גדול, כמעט 45 עד 55, תלוי בפורמט, מהזמן של העובד זה קבלת קהל ומתן מענה טלפוני.

<יצחק שמעוני: אז זה לא מדויק להגיד 4 שעות.

<יצחק שמעוני: למרות כל מה שאני אומר, המצב היום משול, ודמיינו לכם שפה הכל מלא מים עכשיו והמים רגועים ובא מישהו שזורק אבן לתוך המים האלה.

<יצחק שמעוני: מה שאנחנו נקבל, נקבל איזה שובל מים שיעלה למעלה ואחר כך נקבל גלים-גלים.

<יצחק שמעוני: אנחנו נמצאים בגלים-גלים האלה עכשיו.

<יצחק שמעוני: זה לא דבר של זבנג וגמרנו.

<יצחק שמעוני: נעשית עבודה מצוינת, לא טובה, על ידי רשות הכבאות.

<יצחק שמעוני: אני אומר את זה בגאווה מלאה.

<יצחק שמעוני: כל פרטי הרישוי נכתבו כבר, כל ה-202.

<יצחק שמעוני: ההחלטה שלנו היא בצורה חד משמעית.

<יצחק שמעוני: נכון שהפעימות אמורות להסתיים ולהיות מסוימות בתחילת שנת 2018.

<יצחק שמעוני: ההחלטה שלנו, כל פריט שאנחנו סיכמנו עליו יחד עם המחלקה המשפטית שלנו, ייצא לעבודה בשטח למרות הערות הציבור ולמרות הכל.

<יצחק שמעוני: וכך אנחנו עובדים וככה פרסמנו כבר 56 מפרטים שעובדים איתם בשטח.

<יצחק שמעוני: כל הנושא של ערעורים, לא מבין למה אתם מלינים בכלל.

נאוה בוקר: רק שאלה.

נאוה בוקר: אתה מדבר על המפרטים.

נאוה בוקר: לדוגמא, מועצת קריית טבעון.

נאוה בוקר: זה המפרטים שלכם - - -

<יצחק שמעוני: אני רוצה להתייחס לדודי בהמשך פה במה - - -

נאוה בוקר: לא, אני לוקחת אותו כדוגמא, זה לא רלבנטי רק לו.

נאוה בוקר: אתה דרשת ממנו לפי אותם מפרטים - - -

<יצחק שמעוני: לא, לדודי, העסק שלו לא טעון רישוי.

<יצחק שמעוני: נעשה סדר.

<יצחק שמעוני: הוא לא טעון רישוי.

<יצחק שמעוני: מכיוון שהוא לא טעון רישוי - - -

נאוה בוקר: כן, אבל הדרישות שלכם הן לכאורה מאד מחמירות.

<יצחק שמעוני: סליחה גברתי, אני רוצה לעשות סדר קטן.

נאוה בוקר: אני מנסה להבין האם אתה מחייב את דודי אריאלי לעמוד באותם מפרטים שאתה מדבר עליהם עכשיו.

<יצחק שמעוני: חד וחלק כן.

<יצחק שמעוני: רק זה.

נאוה בוקר: למרות שהם לכאורה זמניים.

<יצחק שמעוני: לא, הם לא זמניים.

נאוה בוקר: עד שתגובש ה - - -

<יצחק שמעוני: לא, אני רוצה לעשות סדר.

<יצחק שמעוני: מה שיגובש - - -

נאוה בוקר: אני מבינה נכון, אדון משרד הפנים?

<אשר גרנר: לצורך העניין, ההנחיות הן הנחיות מנהליות, הן לא זמניות לצורך העניין.

<אשר גרנר: הנחיה מנהלית - - -

נאוה בוקר: הנחיה מנהלית שיכולה גם להשתנות בעתיד.

<אשר גרנר: היא יכולה להשתנות ובגלל זה - - -

נאוה בוקר: זה מה שאני שואלת.

נאוה בוקר: האם - - -

<אשר גרנר: ובגלל זה יש פה את שיתוף הציבור.

<אשר גרנר: לצורך העניין, ברגע שמשנים, בתוך הרפורמה כתוב, ברגשת שנתת לעסק מסוים את המפרט, אתה לא יכול לשנות לו אותו מיידית, אתה צריך לתת לו שלוש שנים זמן להתחיל לשנות.

<אשר גרנר: זה בדיוק ההוראות החדשות שקיימות.

<אשר גרנר: היום הוא יכול לשנות מהיום להיום - - -

נאוה בוקר: אז בעצם מה אתה אומר לי?

נאוה בוקר: שאתה יכול לבוא אליהם היום עם דרישה מסוימת, לאותו בעל עסק, עוד שנתיים הדרישה – תהיה לכם תכנית מוגדרת, מפורטת – שאני חושבת שזה פשוט אבסורד שלוקח שנתיים לכתוב תקנות ומפרט כזה.

<אשר גרנר: הסברתי את זה.

נאוה בוקר: אתה הסברת.

נאוה בוקר: אני קשה לי לקבל.

נאוה בוקר: אולי אני לא מבינה גדולה, אבל אני מצטערת.

נאוה בוקר: זה נשמע לי מוגזם לחלוטין.

נאוה בוקר: יש כאן בעלי עסקים שמאבדים את מקור הפרנסה שלהם.

נאוה בוקר: אתם לא מבינים את המשמעות.

<אשר גרנר: אבל את צריכה להבין שהמחוקק כתב את זה, זה לא אני.

<אשר גרנר: זה המחוקק.

<אשר גרנר: זה מוגדר בחוק.

נאוה בוקר: אז זו טעות של המחוקק כנראה.

נאוה בוקר: אני אמנם מחוקקת רק שנה, אבל - - -

<אשר גרנר: אז היות ואת מחוקקת לצורך העניין - - -

נאוה בוקר: אם הייתי לפני שבע שנים, אז אולי הייתי חושבת שצריך לעשות את זה אחרת.

<אשר גרנר: אבל אם לא היינו עושים את זה היה בא הציבור ואומר למה לא עושים שיתוף איתנו?

<אשר גרנר: הרי אני חייב לפרסם באתר על מנת לקבל.

<אשר גרנר: זה לא מהיום להיום.

נאוה בוקר: אני מבינה אותך.

נאוה בוקר: אני אומרת מה שיקרה, היום אתה תחייב אותו בשמונה ספרינקלרים, תבוא בעוד שנתיים, תגיד לו לא, התקנה ירדה ל-5 או ל-6, ואז מה?

<יהודה כהן: היא לא תרד, היא תעלה, היא רק תעלה.

<יצחק שמעוני: תנו לי להסביר רגע.

<יצחק שמעוני: בבקשה רגע.

נאוה בוקר: אני לקחתי את זה לכיוון חיובי.

<יצחק שמעוני: אני רוצה להסביר את הבסיס לפריט רישוי שאנחנו כותבים.

<יצחק שמעוני: הבסיס לפריט רישוי התחיל בכלל בשנת 1998, במנדט שמשרד הפנים נתן לרשות הכבאות ואמר להם אתם חייבים לכתוב תקנות בדבר תנאים להיתר בנייה מה שנקרא, לכלול ביניהם פרק שלם שנקרא פרק ד', שצריך להיות מאושר אוטוטו על ידי המועצה הארצית.

<יצחק שמעוני: כשפרק ד' הזה כולל בדיוק איפה נדרשים מתזים, איפה נדרשים גלאים, איפה נדרשות מערכות שמכבידות על הכיס, אבל נדרשות.

<יצחק שמעוני: הבסיס לקביעת התקנות זה לא המצאה של הצוות שישב.

<יצחק שמעוני: המנדט שהוא קיבל זה לקחת את ה-NFPA101 ואם זה מתאים ל-330 מיליון אמריקאים, זה יכול להתאים לשישה מיליון יהודים.

<יצחק שמעוני: וזו הייתה הקביעה וזה היה המנדט שהם קיבלו.

<יצחק שמעוני: כל הדרישות שנקבעות היום בתקנות, לכולם, נסמכות על תקנות שאושרו על ידי המועצה הארצית וככה אנחנו עובדים.

<יצחק שמעוני: זה לא שיושבים ארבעה כבאים ואומרים עכשיו אני פה אומר ככה ואני אומר ככה.

<יצחק שמעוני: זאת לא המציאות.

<יצחק שמעוני: המציאות היא שנקבעו תקנות תוך הסתמכות על האמריקאים, על ה-NFPA שלהם, וזו הייתה המטרה וזה מה שיצא.

<עמי שפט: את זה אבל לא לקחתם.

<יצחק שמעוני: אני רוצה לענות לך, כי חבל, כי אתה חצוף.

נאוה בוקר: סליחה, סליחה, זה לא דיון - - -

<יצחק שמעוני: יש ועדה במכון התקנים ומה שהיא תקבע זה מה שיהיה.

<יצחק שמעוני: בטח לא תבוא לכל חור שאתה יכול ותגיד מה שאתה רוצה.

<עמי שפט: לא, אבל יש תקן 1525.

<יצחק שמעוני: זה נגמר בינינו.

נאוה בוקר: אני מבקשת לא לכעוס.

<יצחק שמעוני: עכשיו אני רוצה לענות לגבי הדברים האלה.

<יצחק שמעוני: כתבנו תקנות, כתבנו הוראות, התייחסנו התייחסות מלאה להכל.

<יצחק שמעוני: יש תהליך ביניים שלוקח זמן גם לכם וגם לנו.

<יצחק שמעוני: ואני אומר גם לכם, כי אני רוצה פה להגיד משהו.

<יצחק שמעוני: מכיוון שיש שקיפות מלאה ויש אחידות מלאה היום, מכיוון שהכל מפורסם באתר כבר משנת 2012, לא יכול לבוא בן אדם פה מעל הבמה הזאת ולהגיד שיש עמימות מלאה, לא נותנים כלום.

<יצחק שמעוני: זה דבר ראשון.

<יצחק שמעוני: הדבר השני שתיקחו בחשבון, מכיוון שיש שקיפות מלאה ויש אחידות מלאה בדרישות, האחריות עוברת לבעל העסק.

<יצחק שמעוני: זה הרעיון, הרציונאל הגדול ביותר ברפורמה ברישוי, שבעל העסק לוקח אחריות על העסק שלו והוא יודע לנהל אותו וזה בסדר גמור וככה זה צריך להיות בכל העולם וככה גם פה.

<יצחק שמעוני: זאת אומרת שקיבלתם את הכלים לנהל את העסקים שלכם.

<יצחק שמעוני: קחו את בעלי העסקים שלכם, את האנשים שמייצגים אותם ותגידו להם שיתחילו לקחת אחריות.

<יצחק שמעוני: אם עסק לא מקבל רישיון עסק זה לא רק בגלל שכבאי סרח.

<יצחק שמעוני: הוא לא מקבל כי הוא לא קיים חלק מהתנאים גם.

נאוה בוקר: שמעוני, אף אחד לא דיבר על כבאים שסרחו חס ושלום.

נאוה בוקר: אתה יודע שהמטרה של הדיון הזה היא חיובית וטובה.

<אוסקר נח-ארנסט: אני קיימתי 97% מהתנאים, נו, אז?

נאוה בוקר: יש כאן מקרים של אנשים שהעסק שלהם מתקשה לשרוד, כי יש כאן פשוט פסטיבל האבסורד, כמו הבחורה הזאת, כמו האיש הזה, כמו מקרים נוספים.

<יצחק שמעוני: כדי להקל - - -

נאוה בוקר: אז אני אומרת, בוא, תבוא לקראתנו, מצידי תקימו - - -

<קרן גלאון: מה שאומר שמעוני בצורה מאד ברורה - - -

נאוה בוקר: סליחה.

<גבי גניש: לזרז את התהליך.

<יצחק שמעוני: עוד משפט אני רוצה לומר, ברשותך.

<קרן גלאון: שיש שיפור - - -

נאוה בוקר: תציגי את עצמך.

נאוה בוקר: יש דרך להציג את הדברים.

נאוה בוקר: לא ככה מנהלים דיון.

נאוה בוקר: את רוצה לדבר, בבקשה.

נאוה בוקר: תגידי את שמך ותפקידך ויש לך שני משפטים, כי אני עוד מעט עוברת לדיון הבא.

נאוה בוקר: בבקשה.

<קרן גלאון: תודה.

<קרן גלאון: שמי קרן גלאון, סגנית היועץ המשפטי של כבאות.

<קרן גלאון: מה שניסה להציג פה שמעוני בצורה מאד ברורה, ואני חושבת שחלק מהאנשים סביב לשולחן גם היו מספיק הגונים להגיד זאת בעצמם, זה להצביע על תהליך של שיפור משמעותי שמטרתו לפתור את מרבית הבעיות שהוצגו פה.

<קרן גלאון: מה שהציג שמעוני זה שהיום נוצרת אחידות ארצית.

<קרן גלאון: הושקעו כספים רבים במערכת מחשוב ארצית, מה שלא היה קודם.

<קרן גלאון: זאת אומרת צריכים להסתכל על התהליך.

<קרן גלאון: הושקעו שעות עבודה רבות בכתיבת התהליך - - -

נאוה בוקר: אני מבינה בהחלט, הכל טוב ויפה, אבל אנחנו נמצאים במצב ביניים שמבחינת בעלי העסקים הוא בלתי אפשרי.

נאוה בוקר: אז אני חושבת שמן הראוי שתיקח את ראש הארגון הזה ואת ראש הארגון הזה, תשבו עם - - -

<יצחק שמעוני: אני אתן לך תשובה.

נאוה בוקר: אוקיי, בוא תיתן לי תשובה, בבקשה.

<יצחק שמעוני: אנחנו חילקנו את כל הנושא של סידורי הכבאות לשתי קטגוריות מרכזיות – מערכות מצילות חיים וציוד כיבוי שהוא לא ייחשב אצלנו, בהיבט המקצועי שלנו למערכת מצילת חיים.

<יצחק שמעוני: מערכות מצילות חיים, אני כבר אומר לכם מה הן – זה מתזים, גלאים, מערכות הלחץ, גנראטורים וניהול עשן.

<יצחק שמעוני: כל הסטטיסטיקות בעולם מדברות כשהמערכות האלה כושלות, זה נגמר בחיי אדם.

<יצחק שמעוני: אנחנו עוסקים בבטיחות אש, אין לנו את הפריבילגיה שיש במשרדים אחרים של לבוא להתנות במספר חודשים.

<יצחק שמעוני: לאחר שאפיינו את זה, שזה בין מערכות מצילות חיים ומערכות לא מצילות חיים, יש הנחיות מסודרות וייצאו הנחיות אולי יותר מסודרות בעקבות הדיון הזה, איך להתייחס למערכות מצילות חיים ואיך לבוא לעסק שקיים את כל המערכות מצילות חיים האלה, ולא לעצור אותו בעסק, אלא לתת לו לעבוד עם לוחות זמנים, עם אבני דרך לקיום הזה, תחת רישיון בתוקף, תחת אישור בתוקף - - -

<אשר גרנר: כמו שעשיתם באריאל.

<יצחק שמעוני: כמו שעשינו באריאל וכמו שעשינו בשומרון וכמו שאנחנו עושים במקומות דומים.

<יהודה כהן: תעשה את זה כולם.

<יצחק שמעוני: סליחה חברים, אי אפשר לעשות את זה.

<יצחק שמעוני: אתם יודעים, כולכם בעלי מקצוע וכולכם אנשים מבוגרים פה.

<יצחק שמעוני: לא עושים זבנג וגמרנו.

<יצחק שמעוני: אתה בעצמך ציינת שכוח אדם לא קיים כמעט בכבאות.

<יהודה כהן: נכון.

<יצחק שמעוני: אז הוא לא קיים כמעט בכבאות.

<יהודה כהן: אני יודע.

<יצחק שמעוני: אז עם המעט שיש לנו, אנחנו ימים ולילות עושים והמכוונות שלנו היא לא רק לוחמי אש למען האזרח, גם בטיחות אש למען האזרח.

נאוה בוקר: רגע, אתה אומר שחסר כוח אדם בנושא הזה.

<יצחק שמעוני: קיצוני.

נאוה בוקר: קיצוני?

<יהודה כהן: קיצוני, קיצוני.

נאוה בוקר: אז בואו נוציא מכתב לנציבות הכבאות.

נאוה בוקר: יש פה נציג של המשרד לביטחון פנים?

נאוה בוקר: תציג את עצמך.

<יאיר דורנפלד: כן.

<יאיר דורנפלד: שמי יאיר, אני ראש החטיבה לתכנון וארגון במשרד.

נאוה בוקר: אנחנו שומעים כאן על מחסור בכוח אדם.

<יהודה כהן: יש מפקח אחד על - - -

<יאיר דורנפלד: הוא יודע בדיוק כמוני שאנחנו מגדילים את כוח האדם שלו משלושה אנשים לשמונה אנשים.

<יאיר דורנפלד: האישור ההתחלתי כבר ניתן וזה קורה, עכשיו זה בתהליכי גיוס בנציבות.

נאוה בוקר: אני רוצה לשלוח מכתב בבקשה, גם לשר וגם לנציב בנושא הזה.

<יאיר דורנפלד: זה נמצא בגיוס בנציבות.

נאוה בוקר: אני לא רוצה לענות.

<קריאה: שיאשר, אם זה נכון.

נאוה בוקר: זה כל כך, אתה יודע, הנושאים האלה, כשהם לא רשמיים ולא לפרוטוקול, אז יש גיוס ויש - - -

<יאיר דורנפלד: אני אמרתי משהו לפרוטוקול.

נאוה בוקר: לא, אני מדברת על העבודה של הוועדה שלנו.

נאוה בוקר: כשזה לפרוטוקול, כשאני מקבלת מכתב תשובה רשמי, אז הדברים מתבצעים הרבה יותר טוב והרבה יותר.

נאוה בוקר: אתה מסכים איתי?

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: מתי יוצאות ההנחיות?

נאוה בוקר: אני חייבת תוך כמה דקות לסיים את הדיון.

נאוה בוקר: מתי יוצאות הנחיות מתוקנות?

<יהודה כהן: ההנחיות האלה, כמו שציינת, איך אתה מוציא את ההנחיות האלה?

<יהודה כהן: כי אני אומר לך שכרגע המציאות היא אחרת ואני מסכים עם מה שאתה אומר, וכל התהליך הזה הוא נכון והכל, אבל בעלי העסקים נופלים בין הכיסאות בנושא של התהליך הזה.

<יהודה כהן: והתהליך הזה גורם לכך שהם חשופים גם מבחינה פלילית.

<יהודה כהן: הם חשופים גם מבחינת כמו שאמרת סיכון חיי אדם ואף אחד לא לוקח על זה אחריות.

<יהודה כהן: אף אחד לא בא ואומר.

<יהודה כהן: הדבר היחידי לא לתת להם רישיון עסק, זו ההנחיה.

<יהודה כהן: כמו שהוא קיבל את המכתב הזה, הוא קיבל את המכתב הזה כי עיריית חולון מפחדת לתת לו רישיון עסק, עד שאותו מפקח בכיבוי אש חולון ייתן את האישור.

נאוה בוקר: אגב, תישאר לדיון הבא, יש כאן גם נציגים מעיריית חולון, שבמקרה אנחנו עוסקים בנושאים דומים.

נאוה בוקר: איזו תשובה אתה יכול לתת?

נאוה בוקר: איך אתה יכול לעזור?

<יצחק שמעוני: מה שאנחנו עושים, אני אמרתי עוד פעם.

<יצחק שמעוני: אנחנו לא מחכים לתהליך שהממשלה הכתיבה בלוחות הזמנים.

<יצחק שמעוני: כל מפרט שלנו, ברגע שעובר את המחלקה המשפטית שלנו ומקבל את האוקיי, זה צוות שעובד ביחד.

<יצחק שמעוני: יושב פה אילן, שאחראי על החלק המשפטי בהיבט הזה ואנחנו על החלק המקצועי.

<יצחק שמעוני: אנחנו מפרסמים אותו מיד באתר.

<יצחק שמעוני: יש לכם את אתר 102 – Gov.il .

<יצחק שמעוני: זה כלי עבודה מצוין.

<יצחק שמעוני: השקיפות היא מלאה.

<יצחק שמעוני: כל הוראה שלנו מפורסמת היום באתר.

<יצחק שמעוני: תיכנסו, תורידו הכל, יש לכם את זה, תכינו לכם קלסרים, תעשו מה שאתם צריכים לעשות למען הלקוחות שלכם.

<יצחק שמעוני: אנחנו נותנים שקיפות מלאה ונותנים זמינות מלאה לכל החומר שלנו.

<יצחק שמעוני: אין יותר את המצב הישן שציינתם, ששירותי הכבאות אמרו באותו רגע ושלפו מהמותן דרישות.

<יצחק שמעוני: אנחנו כבר לא שם.

<יצחק שמעוני: בסדר?

<יצחק שמעוני: תקפידו על זה.

<יצחק שמעוני: ויש לנו מערכת ערעור שלמה, אני עוד פעם חוזר על זה ואשר מציין את זה בכל מקום, שניתן לבנות מערכת כבאות על נושא - - -

נאוה בוקר: תגיד, ובנושאים שאין הוראה כתובה, למי הם פונים?

<יצחק שמעוני: יפנו לתחנה המקומית.

<יצחק שמעוני: יש לנו שלוש רמות של ערעור: תחנה מקומית, רמה של מחוז ורמה של נציבות.

<יצחק שמעוני: אם לא פתרת את זה ברמה המקומית, יש רמ"ט מחוזי, לא ברמה של מחוז, זה מגיע אלינו אל הנציבות, תקבלו תשובה.

<יצחק שמעוני: ההתכוונות שלנו זה לא יותר מ-90 יום, כאשר לכל צד יש 15 יום להגיב.

<יצחק שמעוני: בכל רמה 15 יום אתם מגיבים, אנחנו מגיבים.

<יצחק שמעוני: רמה שנייה 15-15, רמה שלישית 15-15.

<יצחק שמעוני: 90 יום זה צריך להסתיים.

<חוה מונדוביץ: חוות דעת מקדמית?

<יצחק שמעוני: פריט רישוי, חוות דעת מקדמית.

נאוה בוקר: גבי, משפט אחרון לסיום.

נאוה בוקר: יש לנו עוד דיון, לא סיימנו.

<גבי גניש: את נותנת לי דקה?

<גבי גניש: הייתי ילד טוב.

נאוה בוקר: דקה, כן.

<גבי גניש: חברים שלום לכולם, בוקר טוב.

<גבי גניש: אני יושב ושומע ונהנה לשמוע את הדברים.

<גבי גניש: אני לא רוצה להתייחס לדרישות, כי זה עניין של הנציבות, אבל אני רק רוצה לומר לכם בגדול.

<גבי גניש: הספרינקלרים הפסיקו לכבות שריפות ומטפי הכיבוי האוטומטיים גם כן הפסיקו לכבות שריפות, כי אף אחד מכל הנושאים שהועלו פה, לא ישנה את מהות האש.

<גבי גניש: הפיזיקה והכימיה של הבעירה נשארה אותו דבר.

<גבי גניש: שלושת גורמי האש הם שגורמים לשריפה.

<גבי גניש: כל מה ששמעתי עכשיו זה דרכים כדי למנוע את ההתפשטות של האש, או אם חס וחלילה תפרוץ שריפה, יהיו איזה שהן שיטות כיבוי במקום.

<גבי גניש: אז אני אומר לכם, ספרינקלר זה גולם.

<גבי גניש: הוא יכול לגרום להרבה נזקים.

<גבי גניש: אני הייתי בשריפות שהלכתי לחקור אותן, כשהספרינקלר פעל בחנות רהיטים, הייתי צריך שם סירה כדי להיכנס.

נאוה בוקר: אוקיי גבי, תודה.

נאוה בוקר: אנחנו ניתן לך אפשרות לדבר גם בדיון הבא.

<גבי גניש: עכשיו בכללי, בכללי - - -

נאוה בוקר: גבי.

<גבי גניש: אני חושב ש - - -

נאוה בוקר: גבי, תעצור כאן.

נאוה בוקר: בדיון הבא אני אתן לך את זכות הדיבור, בסדר?

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: מה שמך בבקשה, גברתי?

<ליאת חג'ג: שמי ליאת ואני מפקחת רישוי עסקים בקריית גת.

<ליאת חג'ג: אני שומעת פה דברים קשים שמעלים על הכיבוי, אבל לשמחתי אנחנו לא מכירים את זה אצלנו ברשות.

<אוסקר נח-ארנסט: אני מוכן להעביר את העסק אליכם.

<ליאת חג'ג: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם הכיבוי.

<ליאת חג'ג: אין דבר כזה שבעל עסק לא מקבל מענה.

<ליאת חג'ג: עוד לפני שבעל עסק פתח את העסק שלו והעסק שלו נמצא בשיפוץ, אנחנו מגיעים יחד עם הכיבוי לחוות דעת מקדמית, ש - - -

נאוה בוקר: תודה, תודה רבה לך.

<אשר גרנר: אני רוצה לענות.

נאוה בוקר: אז אני ממש כבר באיחור לדיון הבא.

<אשר גרנר: אני אעשה את זה קצר.

<אשר גרנר: א' אני חוזר ואומר, אנחנו מקבלים נתונים מדויקים מהרשויות המקומיות על 257 רשויות, יש לנו דיווחים על 237 רשויות.

<אשר גרנר: אז הנתונים האלה שאני כרגע הצגתי לכם, שזה כיבוי אש בהיבט של כיבוי אש, זה 28% סך הכל שאין להם רישיונות, שזה בערך בין 40,000 ל-50,000 עסקים.

<אשר גרנר: לצורך העניין, אלה הנתונים שהרשויות דיווחו לי באופן מדויק.

<אשר גרנר: לכן 50% זה לא נכון וזה חשוב מאד לומר את זה.

<אשר גרנר: דבר שני, חשוב שכל בעלי העסקים יידעו שיש את האפשרות של חוות דעת מקדמית.

<אשר גרנר: כמו שנאמר, אפשר לעשות שימוש לפני בכלל שאתה פותח את העסק, להגיש בקשה לחוות דעת מקדמית.

<אשר גרנר: על פי החוק הכיבוי מחויבים לתת מענה לחוות דעת כזאת.

<אשר גרנר: זאת אומרת יש את האפשרות בחוק, לא צריך לחכות.

<אשר גרנר: הוא יכול לדעת מראש מה נדרש.

<אשר גרנר: דבר שלישי, חשוב לבוא ולומר שבמכתבים שהיום הרשויות, עם הרפורמה החדשה, ששולחים לבעלי העסק על שינויים ועל תנאים, כתוב שניתן להגיש השגה.

<אשר גרנר: כתוב שחור על גבי לבן את הדרישות האלה.

<אשר גרנר: זאת אומרת אנחנו חשבנו על כל הבעיות שנאמרו פה.

<אשר גרנר: יש מענה.

נאוה בוקר: אני מבינה.

<אשר גרנר: זאת אומרת לצורך העניין אנחנו מראש צפינו את כל הדברים, ושוב, כשירות לטובת הציבור.

נאוה בוקר: תודה רבה.

<אשר גרנר: מילה אחרונה, דובר על One Stop Shop.

<אשר גרנר: One Stop Shop זה חלק מהמערכת שאנחנו מקימים, הארצית.

<אשר גרנר: יושב בעל העסק בבית, יגיש את הבקשה אחרי שהוא רואה את המפרטים, שזה יגיע ישירות לרשות המקומית וישר זה מגיע לנותני האישור.

<אשר גרנר: כולם יראו את הנקודה.

<אשר גרנר: זה בדיוק הנקודה.

<אשר גרנר: אגב, One Stop Shop יש ברשויות המקומיות, שמטפלות.

<אשר גרנר: זאת אומרת שזה קיים.

<אשר גרנר: תודה רבה.

נאוה בוקר: רשות המים.

נאוה בוקר: אני אצטרך להאריך בעוד דקה.

נאוה בוקר: מי הנציג?

<אמיר שישה: אני.

נאוה בוקר: אתה רוצה להגיד כמה מילים?

<אמיר שישה: אין לי מה להוסיף.

<אמיר שישה: אנחנו נותנים - - -

נאוה בוקר: אתם נותנים את השירות כשצריך.

<אמיר שישה: לדעת את ה - - - מהרשת העירונית לרשת הפנימית ואנחנו אחראים על הרשת העירונית.

נאוה בוקר: בסדר גמור.

נאוה בוקר: לסיכום, אני רוצה לסיים את הדיון הזה.

נאוה בוקר: בואו נהיה פרקטיים: הוועדה תשלח מכתבים בנושא כוח האדם כדי לייעל את המערכת, כדי שיוכלו לקבל באמת תשובות והנחיות כמו שצריך.

נאוה בוקר: אדון להב, אני מבקשת ממך, בעוד כחצי שנה תהיה איתי בקשר, תעדכן אותי איפה המצב עומד, האם זה השתפר או לא השתפר, מה הבעיות שמתעוררות, ואם יהיה צורך נקיים דיון נוסף.

<רועי כהן: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה, הדיון הזה הסתיים.

נאוה בוקר: מי שמעוניין להישאר לדיון הבא שגם קשור לנושא כבאות והצלה, ואני חושבת שזה טוב בשבילך גם, מוזמן להישאר.

נאוה בוקר: כל משרדי הממשלה, אני מבקשת להישאר לדיון הבא.