ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 153, 2016-03-01 14:00

יעקב מרגי: שלום לכולם, אחר הצהרים טובים.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, ה-1 במרץ 2016, כ"א באדר א' תשע"ו.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: לימודי מורשת ותרבות תימן בלימודי ההיסטוריה – לציון יום מורשת שבזי.

יעקב מרגי: אני רוצה לפתוח קודם כל עם דברי ברכה לחברת הכנסת נורית קורן, שיזמה את היום הגדוש והעמוס הזה ואני רוצה לומר לכם, היא שוקדת עליו כבר הרבה זמן, תאריכים והתאמות - - - לא לחוצה מבחינת לחץ אלא שהיא כל כך רצתה שזה יעבור מוצלח וגדוש ועשיר והנה, אמרתי לך, בסוף מגיעים לזה ואני שמח שהרגעתי אותך, שאמרתי לך שהכול יהיה בסדר והרי לא יכול היה להיות יום כזה, בלי שוועדת החינוך התרבות והספורט של הכנסת נדרשת לכך.

יעקב מרגי: ואולי היום, זה מובן מאליו ומדברים על כך שנושאים מסויימים צריכים להילמד אבל פעם, זה לא היה מובן לחלק גדול מאלה שכתבו את תכניות הלימודים והיום, ברוך השם, הנה, אתמול שמעתי את שר החינוך בראיון שהוא אומר:

יעקב מרגי: אני רוצה שהילדים שלי ישמעו את כל הסיפור, לא רק חלק מהסיפור.

יעקב מרגי: וכל הזמן, כשדיברנו על "כל הסיפור" אז אני זוכר שבתחומים מסויימים היה - - - עם התלונות: "עשו לי", "לקחו לי" ואני שמח שהיום, לפחות יש לגיטימציה לדבר על כך, יש לגיטימציה, אז לפחות, אם אנחנו ואלה שקדמו לנו, החמצנו, הפסדנו ולא זכינו לשמוע וללמוד את כל הסיפור אז לפחות, נוריש זאת לדורות הבאים ואני שמח שיש פתיחות ואין ספק שצריך לעקוב ולראות שאכן, במערכות החינוך של מדינת ישראל, מן הגיל הרך ועד הלימודים האקדמיים, יישמע כל הסיפור אז שוב תודה רבה.

יעקב מרגי: אני אפנה כדרכנו בקודש, לחברי הכנסת שיוזמים, הם שפותחים ולאחר מכן נזמין את האורחים.

יעקב מרגי: אני מקדם בברכה את רבהּ של קרית אונו, הרב רצון ערוסי, אם ירשה לי אז אומר אפילו ידידי ומכובדי, זה כבוד גדול לארח אותך עם המשקל העצום שאתה נושא בתחומים רבים.

יעקב מרגי: אין ספק שנשמע אותך וגם כאן תעשיר ותחכים אותנו.

יעקב מרגי: בבקשה חברת הכנסת נורית קורן.

נורית קורן: אני מודה קודם כל ליושב ראש שהסכים לעשות את הדיון ותמך בי לאורך כל הדרך, כדי לעשות את היום המיוחד הזה, על שם רבי שלום שבזי, המשורר הדגול שלנו ולא רק משורר, כי היה גם פסיכולוג וכל מיני דברים טובים.

נורית קורן: מה שנשאר מן המורשת שלו הוא השירים שהוא כתב וכל הנחלה של התרבות של יהדות תימן, שזה הדבר החשוב ביותר עם הכמיהה לציון, כל השירים שלו, הכמיהה לציון השפיעה על כולנו ומשפיעה עד היום עם השירים שאנחנו שומעים, במיוחד על ההורים שלנו, שכל כך רצו לבוא ולעלות לציון, שבכל השירים הוא הזכיר אותה, עד כמה הוא כמה לבוא לציון.

נורית קורן: אני רוצה להודות על שכיבדתם אותי והגעתם, כולכם, אחד אחד, והרב, הרב רצון ערוסי, תודה רבה שהגעת.

נורית קורן: הרב ערוסי הוא גם ד"ר למשפטים וגם עורך דין וידיו מלאות עבודה שהוא עושה למען העדה.

נורית קורן: ראשי מועצות, מאיר יצחק הלוי וחובב צברי, תודה רבה לכם שעזבתם הכול ובאתם לכאן כדי לכבד אותי.

נורית קורן: ראש העיר אילת ויושב ראש מועצת קריית עקרון וכל החברים הטובים שלי נמצאים פה, אני לא אתחיל כי אני אפספס מישהו ואני לא רוצה, אז אני מודה לכל אלה שיושבים במעגל הראשון וגם במעגל השני, שעצרתם היום מלֵכֶת והגעתם לכנסת.

נורית קורן: אנחנו נתחיל דווקא עם הרב ואחרי הרב יש לנו סרטון קצר שממחיש את הדברים.

יעקב מרגי: בשמחה, אני גם רוצה להצטרף ולקדם בברכה את ראשי הרשויות, ראש העיר אילת ידידי, וידידינו ומכובדינו, חבר הכנסת ד"ר שמעון אוחיון, חבר כנסת לשעבר, חבר כנסת הוא תמיד חבר כנסת, ככה לימדו אותי.

יעקב מרגי: מה אכפת לך?

יעקב מרגי: אני בונה על זה, אז חבר הכנסת לשעבר, דר שמעון אוחיון, שיש לו תרומה רבה למרכז דהאן, באוניברסיטת בר אילן, בכל סוגיית העדות והתקופות בהן כולם שתקו, הוא דיבר ועשה, וידיו רב לו, בעזרת השם.

שמעון אוחיון: תודה רבה.

יעקב מרגי: בבקשה, אני מתכבד להזמין את הרב רצון ערוסי, רבהּ הראשי של קרית אונו.

<רצון ערוסי: ברשות ידידי, יושב ראש הועדה, השר לשעבר, חבר הכנסת מרגי, כבוד חברת הכנסת נורית קורן וכבוד כל המשתתפים במליאה הזו, אנחנו מאוד מאוד מברכים ומעריכים את העובדה שיזמתם לקיים יום לעיון במשנתו של הרב שלום שבזי זצ"ל.

<רצון ערוסי: ההחלטה הזאת היא איננה רק לכבודו של הרב שלום שבזי ולא לכבודה של העדה התימנית בלבד, אלא לכבוד העם היהודי, שכן, מדובר כאן באישיות רמת מעלה, שחורגת מעבר למשקל מקומי או משקל היסטורי מסוים.

<רצון ערוסי: היא נותנת את אותותיה והיא יכולה לתת את אותותיה לדורות המחר ולכן, בורכו על כך.

<רצון ערוסי: אומר רק דברים בקצרה.

<רצון ערוסי: מדובר כאן באישיות רבנית, קבלית, שידעה לחבר עולמות רבים, את עולם הקבלה, את עולם הפילוסופיה, את עולם ההלכה, את עולם ההגות, את עולם פרשנות המקרא ואפילו את הקבלה המעשית ולא נמצאו שום סתירות בדבריו.

<רצון ערוסי: הוא לא היה מקובל פרוש ומסוגף, אלא מנהיג בעמו, מנהיג בעמו.

<רצון ערוסי: וזה נדיר שאדם בעל אישיות כזו הוא גם מנהיג ולא עוד, אלא משורר דגול, שספג הרבה מאוד מאוד משירת יהדות ספרד הקדומה, כמו רבי יהודה הלוי והפך להיות לשם דבר.

<רצון ערוסי: אחד המבחנים הגדולים ביותר שאכן מדובר באישיות שחרגה מעבר לתקופה היסטורית שלה, הוא השאלה עד כמה שיריו של רבי יהודה הלוי עד עצם היום הזה שרים אותם וכיצד שיריו של רבי שלום שבזי שרים אותם בערגה ובתשוקה, ללא הבדל – חובשי כיפות או לא חובשי כיפות, כי התכנים של השירה שלו ואפילו המשיכה של השירה שלו, מניעים כל יהודי שמתחבר אל עולמו של הרב שלום שבזי.

<רצון ערוסי: לכן, מורי ורבותי, חשבתי, שבאמת, זה לא ענין של רק לבוא ולדבר לכבודו של הרב שלום שבזי, אלא כפי שאמרתְ, חברת הכנסת, לגרום לכך שמשנתו תחדור ללימוד מורשת ישראל, והרב מרגי, אין כמותו יודע, את אותה משנה מפורסמת "ארבע מידות בהולכי בית מדרש" מי אומר 'ארבע מידות'?

<רצון ערוסי: כיוון שחוגים רבניים – ואני ממליץ ללמוד את התכנים, כי אין לך שירה שאין בה ממעשי מרכבה נפלאים מאוד, ואלה שייכים לאותם חוגים רבניים אבל, גם לבני אדם אשר שכרם בעצם ביאתם, די בכך שיסתכלו באישיותו הנפלאה וראו, מדובר באדם עני, מדובר באדם רב שלא התפרנס מהרבנות, שהיה אורג, עבד וחי מעמל כפיו ולמרות כל זה, למרות שהיה גאון עולם, נשאר ענוותן, נשאר פשוט, היה למנהיג וגם הירבה בשיריו, למעלה מ-15,000 שירים.

<רצון ערוסי: אסיים מוריי ורבותי, כיוון שאנחנו, לפחות לפחות הקונצנזוס שמדברים עליו היום הוא הציונות אז יש ציונות של ריה"ל, שדומני שבזה אין מחלוקת עליה ובצד השיר של - - - התימני "ונוף משוש תבל" שזה של ריה"ל, הכוונה לירושלים, בדיוק בצד הזה נמצאת "קריה יפהפייה, משוש לערייך, עיר נאמנה אֲת למלכך ושרייך, יום אזכרה יפעת רבה צבאייך, לך כלתה נפשי לשכון חצרייך".

יעקב מרגי: האם יש פה מישהו שישיר את זה?

<קריאה: כן, כן.

<קריאה: יש, יש.

נורית קורן: אהרון ירימי?

<אהרון ירימי: לא יודע, לא מכיר את השיר.

<קריאה: מה זה 'לא יודע'?

<קריאה: מה אתה לא יודע?

<אהרון ירימי: לא מכיר את השיר.

יעקב מרגי: בסדר, אחר כך.

יעקב מרגי: מה חשבתם, שתצאו מפה בלי לשיר?

<קריאה: ראש עירית אילת יכול לשיר.

<אבנר עורקבי: ילמד את זה עד סוף הדיון.

יעקב מרגי: עורקבי, יש דיון חשוב בוועדת העבודה והרווחה והבריאות, עזוב אותי.

<רצון ערוסי: אבל יש פיסקה מעניינת ואיתה אני רוצה לסיים.

<רצון ערוסי: "ומי יתנני נא, אעוף כמו יונים, אשק אבנייך, אחונן עפרייך".

<רצון ערוסי: אבי מורי, זכרונו לחיי העולם הבא, וכן כל אלה שראיתי אותם עולים בעלייה הגדולה, ב-1949 אכן כשירדו, נישקו את עפרה ואת אבניה של ארץ ישראל, כהמשך לשירתו זו, שמקורה בתלמוד אבל, אומר הרב יעקב ספיר, שהגיע לתימן, אשכנזי פרוש, מן האשכנזים, הוא אומר שרבי שלום שבזי היה בנשמתו הטהורה, כל יום ששי, עף לירושלים עיר הקודש, שובֵת בירושלים עיר הקודש וחוזר להאציל מעוצמתה הרוחנית של ירושלים על יהודי תימן, זה "מי יתנני אעוף כמו יונים" וכאמור, רבותי, המחבר עולמות אין דומה לו וכדאי שנלמד את חיבור העולמות.

<רצון ערוסי: היה מקובל והיה פילוסוף.

<רצון ערוסי: ידועה מחלוקת גדולה מאוד, ששת אלפים שנים העולם קיים ובאלף השביעי נחרב, כמה מקובלים כמו רבי סעדיה גאון סוברים שבאמת הוא ייחרב ויהיה עולם הבא אבל, הרמב"ם, מה לעשות, הוא אומר, אם באמת העולם ייחרב אז אין זמן, ואם אין זמן אז אין אלף שנה, אז איך ייחרב?

<רצון ערוסי: אלא העולם הזה יהיה ניצחי והנשמות תלכנה לעולם הבא, וזו שיטתו.

<רצון ערוסי: אומר הרב שלום שבזי, ששת אלפים שנים העולם קיים ובאלף השביעי, יצר הרע ייחרב ומלאה הארץ - - - בואו נתפלל שבגין משנתו – כל שנפיץ אותה, יצר הרע ייחרב וייבנה שלום.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: מי ששומע את הרב רצון, יודע שכשהוא מפסיק אתה מרגיש תחושה שחבל שמשהו טוב הופסק אבל, כפי שאמרתי, הגזירה שצריך לעמוד בה היא הזמן והשעון ולפני שניתן את רשות הדיבור לאורחים שלנו, אני אבקש מד"ר יגאל בן שלום, יו"ר האגודה לטיפוח חברה ותרבות, שיציג לנו את הסרטון שנמצא פה על המירקע.

<יגאל בן שלום: תודה רבה, אדוני היושב ראש, גבירתי, סגנית יו"ר הכנסת, אני חושב שזה יום חשוב מאין כמותו, יום היסטורי – הייתי אומר.

<יגאל בן שלום: אני רוצה להציג סרטון שהאגודה לטיפוח חברה ותרבות הפיקה כבר לפני עשרים וחמש שנים, בראשותו של אבי מורי, עובדיה בן שלום עליו השלום, שהקים את האגודה ובעצם, מטרתו הייתה, לנסות להנחיל את השירה התימנית באופן דידקטי, באופן תרבותי, לתלמידי ישראל, לחברי העמותות ולכל אוכלוסיית מדינת ישראל.

יעקב מרגי: כמה זמן הסרטון?

<יגאל בן שלום: בין שעתיים לשלוש.

יעקב מרגי: כמה נקצה לו?

<יגאל בן שלום: נציג מתוכו עד עשר דקות זה הכול.

<יגאל בן שלום: עד עשר דקות.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים לתת רשות דבור לכמה שיותר.

<יגאל בן שלום: עד עשר דקות.

<יגאל בן שלום: (הקרנת הסרטון)

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני חושב שזו רק טעימה, אין לי ספק שיכולתם לשבת וליהנות ולהתענג ולהתרפק.

<יגאל בן שלום: זו רק דוגמה כיצד אפשר להנחיל את המורשת בצורה ידידותית לילדים, במחשב, במקום שיסתכלו על כל מיני דברים לא חינוכיים, יסתכלו בזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לכן אני רוצה לשמוע את פרופ' יוסי טובי.

יעקב מרגי: בבקשה.

<יוסף יובל טובי: תודה רבה.

<יוסף יובל טובי: כבוד היושב ראש, כבוד חברת הכנסת, סגנית יושב ראש הכנסת, ידידי כבוד הרב ערוסי, ותודה ליגאל בן שלום, שביקש ממני להצטרף לפגישה הזאת.

<יוסף יובל טובי: אני ברשות

<יוסף יובל טובי: כם, רוצה להעביר את העניין, יש אומרים - - - היום למקום אחר.

<יוסף יובל טובי: הדמות, כפי שהיא מצטיירת, של שלום שבזי, אם בתחום הרבני וחלילה, אני לא בא לומר שום דבר ולזלזל בעניין הזה, כי זה גם לא העניין של הצגת הפולקלור של יהודי תימן, הריקוד, המוזיקה, לעניות דעתי, ואלה דברים שאני אומר אותם לפחות ארבעים וחמש שנים, את הדברים האלה לא נוכל להנחיל לדור הצעיר של ימינו.

<יוסף יובל טובי: אנחנו מדברים על דור חדש, צריך לדבר אתו בלשון אחרת.

<יוסף יובל טובי: אם אנחנו מדברים על הבאת הערכים שרבי שלום שבזי הביא אותם לידי ביטוי ביצירה שלו, ותרשו לי לומר שאני מכיר אותה היטב – אולי יכולים להעיד כמה אנשים כאן, את הערכים האלה צריך להביא אותם בלבוש המודרני שמדבר אל בני הדורות החדשים.

<יוסף יובל טובי: איך אומרים, סב לנכדים אנוכי, אני מכיר את הדורות החדשים, אני מלמד דורות על גבי דורות באוניברסיטאות, אני מניח שאני יודע היטב מה יכול להתקבל על לבם ועל דעתם.

<יוסף יובל טובי: ואם אנחנו מדברים על מערכת החינוך הממלכתית, הדתית, האחרת, הרי צריך לעודד את הדברים באמצעות האוניברסיטאות, באמצעות האקדמיה, כלומר, אנחנו צריכים להכין בצורה פשוטה, מהדורה שלמה של שירי רבי שלום שבזי ושהיא תהיה נגישה, קודם כל למורים, כי אם אנחנו לא נחנך את המורים ולא נביא בפני המורים חומר – אשתמש במילה אולי לא כל כך נעימה בהקשר הזה, חומר לעוס, שהם יאכלו אותו, כפי שהציפור האם לועסת את האוכל, מעבדת אותו בזפק שלה ואחר כך היא נותנת אותו לאפרוחים שלה, אם אנחנו לא נעשה את הדבר הזה – וזה דורש כמובן תקציבים, זה דורש גם הכנה ותכנית איך לעשות את הדברים, אז אנחנו יכולים לדבר מהיום עד מחר, או מהיום עוד עשר שנים, והדיבורים האלה, רבותי, אני מכיר אותם כבר מלפני שהתחילו לעשות את מורשת יהדות המזרח במשרד החינוך – לא התקדמנו הרבה, אני חייב לומר.

<יוסף יובל טובי: אני מעורב בעניין הזה, במשך, כפי שאמרתי, ארבעים וחמש שנים, אין התקדמות של ממש - - -

יעקב מרגי: אני לא רוצה להפריע לך, רוצה לעזור לך, "לא התקדמות של ממש" כי אלה שהכינו אותה והובילו אותה, לא האמינו בה ולא רצו בה.

יעקב מרגי: והם מודים, היום הם מודים בדיעבד.

<יוסף יובל טובי: 'אי הכי נמיה', זה לא נעשה בדרך הנכונה.

יעקב מרגי: נכון.

יעקב מרגי: אתה מדבר על ה'איך'.

<יוסף יובל טובי: אני אומר, רבותי, אני לא רוצה להאריך בדברים, אני אומַר את זה בלשון פשוטה ואם תרשה לי כאן להביע ביקורת נוקבת על מה שהולך במשרד החינוך עכשיו, עם הקמת הועדה שהקים שר החינוך, יושבים שם אנשים שאינם מומחים בתחומים האלה ואילו אנחנו, תרשה לי לומר, אנשי המקצוע והחוקרים מעולם האקדמיה, שעוסקים בעניין הזה לא בצורה של פולקלור, לא בצורה של מוזיקה, לא בצורה של show שמראים אותו בטלוויזיה, אנחנו לא שותפים לכל העניין הזה, אז אני אומר היום גם כן כאן, אם לא תיערך תכנית שעליה יהיו אמונים אנשי מחקר מנוסים, מנוסים גם בהוראה במסגרת האוניברסיטאות, שיכינו חומר בעבור המורים, לא עשינו שום דבר.

<יוסף יובל טובי: זה השלב הראשון שאנחנו צריכים לעשות אותו ודבר ראשון צריך לתת לזה את התקציבים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בתחילת דבריך נכנסתי לחרדות שמא אתה לא מאמין בעניין של דחיה.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר לך שיש הרבה תחומים שחשבו שהמיתו אותם ושקברו אותם והם קמו לתחיה ואני יכול לתת לך עוד הרבה דוגמאות, אבל לקראת הסוף ותוך כדי הדברים, הבנתי שאתה מדבר על ה'איך' – אתה צודק, אתה צודק.

יעקב מרגי: על ה'איך' צריך לעשות את זה בצורה מקצועית ואף אחד לא יכול לעשות את הדברים של מישהו אחר בשמו אם הוא לא חי את זה ואני מקבל את הביקורת.

יעקב מרגי: אני חושב שאם מדברים על זה אז צריך שבכל תחום תהיה הקבוצה האותנטית המקצועית ואין ספק.

יעקב מרגי: ואני אומר לך ואתה יודע את זה ואתה חש את זה, אני לא בן העדה ואני אומר לך שרק חרש או עיוור לא רואה את הדחיה, הכמיהה של אותו דור - - -

נורית קורן: גם הדור החדש.

יעקב מרגי: הדור שאוכל אייפדים, ישן עם אייפדים, מדבר אייפדים והכול טכנולוגי ואתה רואה שהוא צמא וכמהַּ ומתחבר ודורש את זה.

<יוסף יובל טובי: אם כן, ניתן לו את החומרים שהוא יכול לקלוט.

יעקב מרגי: לתת לו את זה נכונה, אבל שוב, זה נכון לבעלי המקצוע באקדמיה ונכון גם לאותה יושבת ישיבה מזרחית ואורגת, כי גם לה, כי תרבות היא לא ספר כתוב ומדע מדויק אלא היא נעשית, היא נוצרת, היא נובעת ולכן, לכל אחד בתחומו הוא, ביחד, כמכלול, אפשר להחיות את זה, להתחבר וכמו שכתבו פעם "העם דורש את זה" וזה יהיה בעזרת השם.

יעקב מרגי: יום כזה הוא אחד הדברים שיכולים לתרום וליצור קצת רוח גבית ואני מקבל את הביקורת, אנחנו נעביר אותה גם בדברים שלנו בסוף.

יעקב מרגי: ד"ר יגאל בן שלום ולאחר מכן, עמדתי לומר הרב מאיר יצחק הלוי - - -

נורית קורן: נכון, היה רב.

<קריאה: שושלת.

<קריאה: הוא בן של רב.

נורית קורן: הוא בן של רב.

נורית קורן: היה רב כזה בהרצליה שהיה דוד שלו.

יעקב מרגי: מאיר יצחק הלוי, הם חושבים שאני סתם אמרתי הרב מאיר יצחק הלוי.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: רק להצטמצם, רבותי, כפי שאמרתי.

<יגאל בן שלום: אני אעביר ארבעה מסרים.

<יגאל בן שלום: קודם כל, אני לא מאמין ששום דבר הוא במקריות אלא הכול משמים.

<יגאל בן שלום: יושבת מולי המפקחת על ההיסטוריה במשרד החינוך ויש לנו היסטוריה משותפת.

<יגאל בן שלום: מתברר שהיינו שכנים באותו בית בנתניה כילדים, אנחנו היינו התימנים היחידים, הם כולם היו אשכנזים ואני מייצג פה והולך לתקוף בעדינות, כמו שהיא מכירה אותי, אני מייצג פה ארבעה דורות שמערכת החינוך פיספסה אותם.

<יגאל בן שלום: הדור הראשון זה אבא שלי שעלה מתימן ב-1931 ונשלח – בניגוד לאופיו ורצונו, לישיבות אשכנזיות, לתלמודי תורה, והוא יודע יידיש - - -

יעקב מרגי: כמו שהיכרתי אותו זה לא השפיע עליו הרבה.

<יגאל בן שלום: לא השפיע עליו הרבה.

<יגאל בן שלום: דווקא, דווקא השפיע עליו בכיוון ההפוך.

<יגאל בן שלום: אני הדור השני שבכל הלימודים שלי, גן, יסודי, תיכון, אוניברסיטה, שלושה תארים, לא נחשפתי כהוא זה לנושא תימן בכלל.

<יגאל בן שלום: אני בקי בהיסטוריה של עם ישראל, אתה יכול לבחון אותי על ימי הביניים, על ההשכלה, לא על יהדות תימן.

<יגאל בן שלום: הבן שלי דור שלישי, אריאל, שיושב פה, גם הוא לא נחשף, הוא למד במערכות החינוך והנכד שלי.

<יגאל בן שלום: רצינו לספר סיפור קטן על הנכד ולעבור למסר הבא.

<יגאל בן שלום: יש לי נכד בכיתה א', חגגו את חגיגת הספר בשבוע שעבר.

<יגאל בן שלום: אמר הנכד: אני רוצה לקבל בחגיגת הספר סידור תימני.

<יגאל בן שלום: אמר המנהל: אנחנו לא יודעים מה זה בכלל.

<יגאל בן שלום: יש פה או אשכנזי או ספרדי.

<יגאל בן שלום: והנכד בכיתה א' - - -

יעקב מרגי: אני יכול לומר משהו?

יעקב מרגי: עזוב, אתם יקרנים.

יעקב מרגי: פעם הייתי ראש מועצה דתית, רציתי לשפר - - -

<יגאל בן שלום: תקשיב.

יעקב מרגי: רגע, תן לי.

<יגאל בן שלום: בבקשה אבל זה לא על חשבון הזמן שלי.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: לא, שלי, שלי.

יעקב מרגי: "זמן פציעות".

יעקב מרגי: תקשיבו.

יעקב מרגי: הייתי ראש מועצה דתית באר שבע ובאר שבע עיר גדולה, יש מאתיים ומשהו בתי כנסת, אמרתי, וואללה, נצ'פר את בית הכנסת התימנים.

יעקב מרגי: היפנו אותי – כדי לא לעשות פרסומת או נזק – להוצאה מסוימת מוכרת אצלכם, וואלה, קניתי בשביל בתי כנסת התימניים, אותה כמות עלתה לי יותר ממה שהיה עולה אם הייתי קונה לכל המאתיים בתי כנסת.

יעקב מרגי: מה קרה?

יעקב מרגי: מה ההערכה העצמית הגבוהה הזאת?

יעקב מרגי: - - - הוא פה, אחר כך ידבר אתי.

<יגאל בן שלום: חבל - - - הבבלי, קנה סדור תימני ובחגיגת הספר נתנו לכל הכיתה אשכנזי או ספרדי ולנכד נתנו סידור תימני.

<יגאל בן שלום: בא למחרת להתפלל עם כל הכיתה.

<יגאל בן שלום: אמרו: לפתוח בעמוד זה וזה.

<יגאל בן שלום: מסכן הנכד, בעמוד שלו היה - - - לא היה "ברוך שאמר".

<יגאל בן שלום: מה אני מנסה להגיד?

<יגאל בן שלום: כתבתי מכתב ל"חמד" וביקשתי שיכניסו גם את זה למערכות החינוך.

<יגאל בן שלום: עכשיו כך.

<יגאל בן שלום: העמותות שפועלות בהתנדבות מנסות לעשות את תפקידו של מערך החינוך, שגם הם מנסים והמסר הוא זה, יושבת פה חברתי יושבת ראש עמותת "אעלה בתמר" רחל ידיד ואני יו"ר האגודה לטיפוח התרבות, התבקשנו ותמכנו כספית בהוצאת חוברת על יהדות תימן אבל, היא פוזרה במערכת החינוך באופן חד פעמי למשך שנה אחת בלבד במסגרת פרויקט.

<יגאל בן שלום: בַּקשתי היא שזה לא יהיה דבר שהעמותות ממנות אלא מערכת החינוך.

<יגאל בן שלום: יש להם מערכת ותכניות לימודים ואני מכיר את - - - מצויינת שהם יפיקו תכניות אמיתיות לכל המערכת לכל השנים.

<יגאל בן שלום: לא כפרויקט על יהדות תימן ואגב, מנהלי בית הספר נתבקשו בהתנדבות, רק אם הם רוצים הם קונים את החוברת ומלמדים.

<יגאל בן שלום: זה מסר אחד.

<יגאל בן שלום: המסר השני, הכול על בסיס של חינוך.

<יגאל בן שלום: וזה רק מסרים.

<יגאל בן שלום: הייתה לנו מפקחת על לימודי המוזיקה, שהלכה לעולמה, ד"ר יעל שי וממרום תפקידה עשתה המון למען המורשת, הקימה פרויקט שרשים, נמצאת פה ד"ר שרונה ואנחנו, כעמותה, הוצאנו חוברת מיוחדת לכבודה, ד"ר יעל שי, כדי להראות שלפעמים זה תלוי גם באנשים, כי אם היא לא הייתה בת תימן ולא הייתה מפקחת על מוזיקה, אז הנושא לא היה עולה.

<יגאל בן שלום: מה שאני מבקש ממערכת החינוך וממך אדוני היושב ראש, הרי כולנו עובדים בצורה מקצועית, לוודא, שבמערכת תכניות הלימודים יהיה מקום של כבוד, לפחות 50% ממערכות הלימודים לתכניות שהם יכתבו על הנושא ואגב, עברתי אתמול, לקראת הישיבה הזאת וגלשתי בכל מערכות האינטרנט של החינוך, של "מטח" ושל כל המערכות הלימודיות, לראות כמה מופעים יש של יהודי תימן, אז יש עוד פעם, עלייה ועלייה ועלייה, רבותי, יש עלייה אבל יש היסטוריה ופילוסופיה ושירה וספרים שהוצאנו, אנחנו לבד הוצאנו מחדש חמישה ספרים, גם את ספר המוסר של דהרי ומה שאני מבקש, כדי שנהיה מעשיים ואדוני, אני מכיר אותך שנים, כאדם מעשי, אדוני היושב ראש, להנחות, מה שמותר לכנסת, את מערך החינוך שיישבו עם תכניות לימודים ויכתבו תכניות לשנים, לדורות ולא חד פעמי לשנה אחת, תודה.

יעקב מרגי: 'הרמת לי להנחתה', בוא, אני אספר לך משהו.

יעקב מרגי: בקדנציה שעברה, משרד החינוך עשה איזה מיזם, לא יודע איך קראו לו, על חכמי ישראל, חוברת כזו, עם עשרים וחמישה, חיפשתי שם, חיפשתי, זה היה תפוצות אבל תימן, איראן, פרס, מרוקו, עירק, בבל – לא היה.

יעקב מרגי: עכשיו, אני לא אומר את זה כביקורת אבל אנחנו עברנו את זה שם.

יעקב מרגי: יכולת ההכלה כנראה לוקח לה זמן.

<יגאל בן שלום: ששים שנה?

יעקב מרגי: שבעה עשורים.

יעקב מרגי: אתה מתחיל.

יעקב מרגי: אני אומר לך, חשבתי שרק אני התרגשתי וכעסתי.

יעקב מרגי: לקחתי את החוברת, שמתי אותה בצד.

יעקב מרגי: לימים אני מתמנה יו"ר ועדת חינוך, מבקשים פגישה.

יעקב מרגי: האם אתם זוכרים את כי"ח?

יעקב מרגי: הם עדיין פועלים, כל ישראל חברים.

יעקב מרגי: הם ראו וכעסו, הם עשו פרויקט נפלא, יש אפליקציה, "החכם היומי", מסתבר שיש מקום לכולם, וכל יום הם מעלים חכם, עם אמירות שלו, כתיבות שלו, יצירות שלו, יש אפליקציה שקוראים לה "החכם היומי", רק למה חלק מהסיפור – כמעט אמרתי חצי אבל הוא אפילו לא חצי, למה רק חלק מהסיפור?

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: מר מאיר יצחק הלוי, ראש עירית אילת.

מאיר יצחק הלוי: ראשית לכל, אני רוצה לברך את עורכת הדין חברת הכנסת נורית קורן, על היוזמה הברוכה, וכמובן להודות לך אדוני היושב ראש מרגי, בכלל ובוודאי על הנושא החשוב הזה.

מאיר יצחק הלוי: אני אגיד – לא רק כבן העדה אלא כבן לשושלת של רבנים, אני אגיד שאני מתחבר לחלוטין למה שקורה כאן ואני חושב שצריך לגרום לכך, שגם מורשתה של יהדות תימן, שהיא מורשת מאוד מאוד ענפה, מגוונת ומשובחת וגם המורשת של שלום שבזי – ראוי שתהיה להן הניראות המגיעה להן.

מאיר יצחק הלוי: אני אתחבר לאמירה הפרגמטית של ידידי ורעי, ד"ר יגאל בן שלום, שהייתה לי הזכות הענקית להכיר גם את אביו, עובדיה בן שלום זכרו לברכה, עובדיה בן שלום.

מאיר יצחק הלוי: אני חושב שצריכה להיות אמירה שלוקחים את התכנית על שלל התכנים שבה, ופרופ' טובי יודע טוב מכולנו מה התכנים, אני פעם שמעתי את פרופ' טובי מספר, על עידן מלכת שבא, בבואה מן האיזור ההוא לכיוון ישראל ועל שלמה המלך וכן הלאה, דברים שהם היו מדהימים ומרתקים לכן, אני חושב שהחיבור של המינהל הפדגוגי של משרד החינוך, גם של המדען הראשי וגם של האקדמיה, הוא חיבור שצריך להכיל את התכנים בעומק הכי עמוק שלהם, לא רק לצאת ידי חובה, ומפה לראות איך מחלחלים את זה לתוך תכנית לימודים מסודרת ובלי שמתנצלים, זה צריך להיות מתוך אמירה מאוד מאוד ברורה וכמו שלומדים על כל המיגזרים וכך צריך להיות, לא - - - אלא יש כאן אמירה מאוד מאוד ברורה, עשירה ומגוונת ולכן אני פונה אליך אדוני, ואני מכיר את היכולות שלך, אפשר בטווחים קצרים יחסית לראות שהנושא נמצא בתוך המערכת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נמצאת אתנו חברת הכנסת ד"ר ענת ברקו.

יעקב מרגי: האם את רוצה לברך את המעמד?

יעקב מרגי: בבקשה.

ענת ברקו: כן, קודם כל אני רוצה לברך את חברתי חברת הכנסת נורית קורן על הפורום הזה, הוא מאוד חשוב.

ענת ברקו: אדוני יושב הראש, חבר הכנסת לשעבר ד"ר אוחיון ידידי ואחרים.

ענת ברקו: אני יכולה להגיד לכם שמתחום המומחיות שלי בחקר הטרור, כמה טוב שכולכם פה, ולא היום נמצאים שם כשיש את ה"חוטים" ואת ה"סונים", את השיעים ואת כל המלחמות, אני כל פעם אומרת את זה, כמה טוב שההורים שלי יצאו מעיראק, כמה טוב שאנחנו לא שם.

ענת ברקו: אנחנו פה, על המרבד בכנסת ולא על מרבד הקסמים, אלא עם כל הפורום הזה והקהילה המפוארת הזו עם התרבות הנהדרת הזאת.

<קריאה: יש לנו עוד כמה עשרות.

ענת ברקו: מעטות מאוד.

ענת ברקו: לפחות לדעתי.

ענת ברקו: כבר אפשר לספור על יד אחת ואתם יודעים מה, לא רק יהודים אלא גם נוצרים.

ענת ברקו: הם צריכים לדעת את זה.

ענת ברקו: שתמיד זה מתחיל בנו ולא נגמר בנו.

ענת ברקו: אני רוצה באמת לומר שחשוב מאוד לתת מקום לקהילות שהיו ואינן עוד.

ענת ברקו: להיסטוריה, לתרבות, לאוכל, למוזיקה, כל הדברים הללו יש להם מקום אדיר ומשרד החינוך, היום יותר מתמיד, מבין את זה.

ענת ברקו: זה לא רק יהדות תימן, זה יהדות בכל מקום באשר הוא, זה לא רק קהילות, כמובן קהילות שנכחדו בשואה זה ברור אבל יש קהילות שלמות שנמחקו ולא יודעים עליהן שום דבר.

ענת ברקו: בדור שלנו, שכבר לא מדברים, אין את העניין הזה של "רק כור היתוך", אלא יש את המקום הזה של הגיוון ושל הטעמים ושל האנשים ושל המקומות שבאנו מהם וההורים שלנו, והסבא והסבתא, זה חשוב להנחיל את זה גם לדורות הבאים.

ענת ברקו: אני מודה לך אדוני יושב הראש.

ענת ברקו: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ד"ר שרונה עומסי.

יעקב מרגי: למה כתבתם עמוסי?

<קריאה: נכון, עומֵסי.

<שרונה תם עמוסי: עֲמוֹסִי.

יעקב מרגי: עמוסי?

<שרונה תם עמוסי: אין עיר כזאת - -

יעקב מרגי: בואו נשמע מה את אומרת.

יעקב מרגי: עמוסי?

<שרונה תם עמוסי: כן, כי אין מקום כזה בתימן עומסי, אנחנו, התימנים, אומרים במקום עמוסי – עומסי אבל אין מקום כזה.

יעקב מרגי: ידעתי שאני אלמד משהו - - -

<שרונה תם עמוסי: כבוד היושב ראש וחברת הכנסת נורית קורן, כבוד הרב ערוסי ותודה לך ד"ר יגאל בן שלום, שעושה רבות בעבודה ומחייה את הדברים האלה.

<שרונה תם עמוסי: אני רוצה להתחבר לדברים של שני אלה, של פרופ' טובי ושל ד"ר יגאל בן שלום.

<שרונה תם עמוסי: אנחנו יכולים להגיע לאוניברסיטה עם מורשת ושם לא - - - מורשת.

<שרונה תם עמוסי: בסדר, ראיתי מורשת וכו', ניסו להכניס דרך החינוך הערכי, דרך מקומות שהם לא פורמאליים, אבל זה לא צלח כי אני מסכימה שהמורים בעצמם לא היו מוכנים לזה, אבל, יש כאן את המפקחת בהיסטוריה ויש את הגנון, מהגן, כי זה לא מתחיל לצמוח באוניברסיטה אלא זה צומח מהגן.

<שרונה תם עמוסי: ועדת היגוי שצריכה לעבוד על זה, צריכה לדעת מאיפה באים אנשי החינוך, אלה שזה זורם בדמם, אלה שיודעים את זה ויודעים מעבר למה שכתוב בספר, כי מה שכתוב בספר זה כתוב אבל, צריך לדעת מעבר לזה.

<שרונה תם עמוסי: ואני עברתי על גיאוגרפיה, היסטוריה, ספרות, יש לי כאן חומר שלא הספקתי, לצערי, אני קמתי רק אתמול מה'שבעה' של אמא שלי - - -

יעקב מרגי: תנוחמו.

<שרונה תם עמוסי: ולא הספקתי להכין לכם דפים ומצגת, הייתם רואים, יש בספרות את כולם, מימי הביניים, ריה"ל, רשב"ג, כולם ועד כל הספרות שאני יכולה לראות כאן, אני לא ראיתי ספרות, יש לנו אנשי ספרות, יש לנו חכמים שיכולים להיכנס גם לשירה אז יהי מקומם בשירה, בהיסטוריה, כמה יש בהיסטוריה, יש על העלייה של 1948, שזה "על כנפי נשרים" ומי שקרא בספר, רבותי, רואה שדווקא זה כל ההיסטוריה של עם ישראל.

<שרונה תם עמוסי: ויהדות עירק ואני לא יודעת, ולנו זה רק כזו, שאלה אחת בלבד.

<שרונה תם עמוסי: זה מדהים לראות איך, ריבונו של עולם, דף כזה מכיל את אלפיים שנות גלות של עם ישראל ושל המורשת היקרה הזו אבל אני מפרידה, אני אומרת, נכון, יש מקום למוזיקה כי צריך וכשאני יושבת בשבתות עיון ורואה, גם את ההרצאות וגם את ההתפתחות של זה, וזה לא רק ג'עלה ומכירים אותנו עם הגעלה והג'חנון – זה לא זה.

יעקב מרגי: המופלטה – הם אהבו לדחוף אותנו לשם.

<שרונה תם עמוסי: יפה.

<שרונה תם עמוסי: זה מה שיודעים, לרקוד.

<שרונה תם עמוסי: אתה יודע לשיר?

<שרונה תם עמוסי: את יודעת לרקוד?

<שרונה תם עמוסי: לא, אנחנו לא התוף הזה, וכשאני, במערכת החינוך, שלושים ושש שנה, נמצאת שם וניסיתי, אני חייבת לומר, בזכותו של הרב אהרון בן דוד, לפני הרבה הרבה שנים, נכנס אלי מפקח ואומר: למה את מלמדת דווקא את הרמב"ם וחלק מזה, אמרתי לו: אבל זה הרמב"ם, אמר: אבל איפה רש"י?

<שרונה תם עמוסי: אמרתי לו: בוודאי שגם רש"י אבל השאלה למה אני עומדת על לימודי הרמב"ם התסיסה אותי, פשוט התסיסה.

יעקב מרגי: את יודעת למה לא רש"י קודם?

<שרונה תם עמוסי: כן ?

יעקב מרגי: קודם רֹאשי ואחר כך - - -

<שרונה תם עמוסי: אני באמת לא הבינותי את השאלה, לא הבינותי מה, ואני אומרת את זה ויש לנו דרכים, וכן, אני כאן כן מסכימה עם שניכם, גם עם פרופ' טובי וגם אתך, את התכנים האלה יש להכין ואני אומרת, אנחנו צומחים למעלה ולא צונחים מלמעלה למטה, זה צריך להיות מהגן, אירועים חווייתיים שיש בהם חוויה, שיש בהם מסר.

<שרונה תם עמוסי: נכון שהדורות השתנו, נכון, אבל, יש כלים, יש הכנה.

<שרונה תם עמוסי: אם יש עדת היגוי שהיא יודעת מה היא עושה אז היא מעבירה את ההשתלמות קודם למורים, והמורים צריכים להיות מעוניינים, לא מורשת שאני כופה על המורה והיא אומרת "בחייך, תורידי ממני" וזה לא חובה, אגב.

<שרונה תם עמוסי: ומה זה הפרויקט הזה, אנחנו הולכים מפרויקט לפרויקט, המורים לא נושמים, הם הפכו להיות טכנוקרטים, אין עוד חינוך, אין כבר כלום, יש רק טכנוקרטיה, אני צריכה למלא יומן, לעשות 'וי', אז אם אתם רוצים שאני אעשה 'וי' אז אני אעשה 'וי' אבל, זה לא זה.

<שרונה תם עמוסי: לכן, כשמדברים על מורשת תימן אז אני אגיד – משהו שלא כל כך נעים אבל אני אומרת תמיד "של נעליך מעל רגליך כשאתה מדבר על מורשת יקירה ויקרה" ובאמת, אני מודה כאן לכמה כאלה שעוסקים בה ונותנים לה, תודה רבה לך באמת ד"ר יגאל בן שלום, האם הזמן שלי תם כי אם לא אז יש לי כאן מחברת שלמה.

<שרונה תם עמוסי: תודה רבה.

יעקב מרגי: לא, לא, אין לנו זמן.

<שרונה תם עמוסי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אגיד לך את האמת, ניצלת את זה שאהבתי לשמוע את הצליל, את המבטא ונתתי לך לגלוש עם הזמן.

<שרונה תם עמוסי: אחרי חמש עשרה שנה בארצות הברית אמרו לי ששמרתי על התימנית.

יעקב מרגי: באמת, כל הכבוד.

<יגאל בן שלום: אהדה ככהן גדול שאומר: יותר משאמרתי, יש כאן.

יעקב מרגי: אני רוצה להזמין את ד"ר שמעון אוחיון לתת לנו דברי ברכה ואמירות קצרות, במסגרת אילוצי הזמן, בבקשה.

שמעון אוחיון: קודם כל תודה רבה אדוני היושב ראש, על קיום הדיון הזה ואני יודע שמה שנוגע למורשת יהדות המזרח זה לא הדיון הראשון, אתה מוביל ואתה נותן לזה מקום נכבד ומעשי.

שמעון אוחיון: אני בכוונה מדגיש את המילה מעשי כי אני יודע מה הוא עושה בתחום הזה, כדי לקדם בצורה מעשית את הנושאים הללו, אז, חברת הכנסת קורן, על היוזמה באמת ברכה, ידידי הרב, מורֵנו, הרב ד"ר רצון ערוסי, תסלחו לי אם לא אציג את כל האנשים הנכבדים שאני שמח לעבוד אתם בשיתוף פעולה לא מהיום, בתור מנהל מרכז דהאן.

שמעון אוחיון: תראו, הפסיכולוגים החברתיים אומרים שאם אתה רוצה באמת לעסוק באינטגרציה אמיתית ולתת מקום ושייכות לכל קהילה וקהילה, אז תכיר לציבור הרחב את מנהיגיה, את יוצריה, את האנשים שתרמו, שיוכלו להזדהות ולראות את הקהילה במלוא גודלה ובמלוא תפארתה.

שמעון אוחיון: כבר הזכירו.

שמעון אוחיון: לצערנו, נדחפנו הרבה פעמים לצד הקולינרי – ג'חנון ומלאווח ואני בוודאי לא מזלזל, גם בתור מרוקאי לא מזלזל במטבח המרוקאי אבל זה לא העיקר, זה לא העיקר אלא בוודאי שהיצירה, היצירה הרוחנית והתרבותית בכלל, להכיר אותה ולהציג אותה בפני הנוער, בפני ילדי ישראל, זהו האתגר האמיתי שיש לפנינו.

שמעון אוחיון: ואני רוצה דווקא לברך, פרופ' טובי, אני רוצה לומר לך, אני רוצה כן לברך את השר, אני לא יודע כמה הוא בקי בדברים הללו, שמעתי אותו אתמול אומר רבי מחלוף, חיפשתי בדיוק למי הוא התכוון אבל, בסדר - - -

יעקב מרגי: רגע, אם הוא היה אומר 'כלוף' אז הוא היה מוצא?

לשעבר ד"ר שמעון אוחיון: זה לא משנה כרגע אבל, אני אשפוט אותו לפי העשייה שלו, בקטע הזה בוודאי.

לשעבר ד"ר שמעון אוחיון: אני יודע שהוקמה ועדה ויש ועדות משנה, ואני גם התבקשתי להיות חלק מזה.

לשעבר ד"ר שמעון אוחיון: פרופ' טובי, שם נמצאים בעיקר עדות המזרח, ואם הם בעצמם לא ייקחו, ויש ביניהם והם מייצגים, לפי מה שראיתי, כל אחד ואחד, כל עדה מיוצגת, גם על ידי איש מחקר וגם על ידי איש הוראה וחינוך, עם איש דידקטיקה.

לשעבר ד"ר שמעון אוחיון: ובדקתי.

לשעבר ד"ר שמעון אוחיון: אתה הצגת שזאת בעיה מרכזית, איך אנחנו מציגים את זה לנכדינו היום באמצעים דידקטיים מתאימים כדי לקרב, תראו, זה משמח אותי שאני רואה את עידן רייכל מלחין ומבצע את השירים של שבזי.

לשעבר ד"ר שמעון אוחיון: בוודאי בתחום הזה - - -

<קריאה: תימני - - -

שמעון אוחיון: בסדר אבל הנגישות שלו, הנגישות שלו לקהל הרחב, הנגישות שלו לכלל ילדי ישראל, ששומעים בקטע הזה, זה העניין.

שמעון אוחיון: הוא לא שר בתוך כנס של – תסלחו לי, אני לא רוצה לדבר כרגע על "אעלה בתמר" בלבד או של "אפיקים" בלי לפגוע באף אחד, אני אוהב את כולם אבל פה מדובר באדם יוצר וזמר ואומן ששר, אל כלל ילדי ישראל, ומשם, משם לקחת את הדמות המופלאה של רבי שלום שבזי, שהוא באמת איש אשכולות, הוא לא עסק רק בשירה כי הוא עסק גם בהלכה, עסק גם בפרשנות, עסק בתחום התפילה ואנחנו בוודאי, ותסלחו לי שאני לא רוצה - - - מאחר וכולכם שותפים, ובעוד שבועיים יתקיים עוד כינוס אחד והכינוס מוקדש לרבי שלום שבזי, לפני השירה היפה של האמנים הנפלאים, של אהרן עמרם, של ציון גולן, של שגית כהן, קודם כל נציג את דמותו בשמונה הרצאות.

שמעון אוחיון: רב-כיווני מבחינת תרומתו של רבי שלום שבזי ומשם, אני מקווה, יהיו שם כאלף איש, גם סטודנטים, גם כלל ישראל, לא רק ילדים שלנו.

שמעון אוחיון: אם הועדה, שאני מקווה, שעכשיו מקים שר החינוך, תוכל גם לפקוח עין ולהוביל גם לידי מעשה.

<יגאל בן שלום: נדגיש שהיום הזה בשיתוף עם האגודה לטיפוח חברה ותרבות.

<יגאל בן שלום: לא הזכרת.

יעקב מרגי: תודה.

שמעון אוחיון: אני גם לא אמרתי שזה בהכרח מרכז דהאן, בוודאי, היום הזה הוא בשיתוף עם כמובן ידידנו וחברינו, ד"ר יגאל בן שלום, זו לא פעם ראשונה, גם פרופ' יוסף טובי הוציא עכשיו את הספר השני והשלישי - - -

יעקב מרגי: ועכשיו חובב צברי.

לשעבר ד"ר שמעון אוחיון: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<חובב צברי: תודה רבה.

יעקב מרגי: לפי החיוך אתה לא הולך להאריך.

<חובב צברי: אני ממש קצר ואני רוצה לשתף אותך, אדוני היושב ראש, וגם את החברים.

<חובב צברי: כמובן תודה לנורית חברת הכנסת ולכל החברים.

<חובב צברי: אנחנו, לדוגמה, אצלי ביישוב, בקרית עקרון, עשינו לפני כחודש, אחד עשר סופרים ומשוררים מקרית עקרון שבאו מצפון תימן, עשינו להם ערב משלהם - - -

יעקב מרגי: מה עם הדרום?

<חובב צברי: רגע, אני מדבר על קריית עקרון.

<חובב צברי: כולם עולים מתימן שכתבו ספרים וזו חוויה מדהימה, כולל, נמצא פה גם שאול ליבי, שאבא שלו - - -

<שאול ליבי: אני יכול להעיד.

יעקב מרגי: שאול.

<חובב צברי: כולל אבא שלו שכתב ספר, משה ליבי ז"ל שהיה ראש מועצת קריית עקרון.

<חובב צברי: אני רוצה גם במשפט לספר לכם איך אני נכנסתי לכל העניין.

<חובב צברי: נכון שאני נראה בן תימן אבל אני, עשרים ושמונה שנים בצבא, שבע שנים במשרד החינוך, שנתיים בערך ראש מועצה, במסגרת משרד החינוך ליוויתי משלחות של נוער לפולין.

<חובב צברי: אחרי פעמיים שאלתי את עצמי: רגע, ומה עם המורשת שלי?

<חובב צברי: ואז הייתי שלש שנים וחצי כבר ב"שרשרת הדורות" ועשינו את כל אותן שבתות עיון וחלק מהאנשים יושבים כאן, החליף אותי אבנר זכריה שהוא היום המנכל ואני התפניתי.

<חובב צברי: עשינו עוד כמה תכניות- - -

יעקב מרגי: יש צמא.

יעקב מרגי: אתה מרגיש את הצמא.

<חובב צברי: בוודאי שיש, כולל זה שיש שותפויות גם עם ד"ר יגאל בן שלום ויש אפילו כבר ניצנים של שירה של הצעירים שלנו, שלומדים את כל הנושא של השירה, גם של שלום שבזי.

יעקב מרגי: תודה רבה.

<חובב צברי: 'ישר כח' על המיזם ותודה רבה.

יעקב מרגי: ד"ר רחל ידיד, בבקשה.

<רחל ידיד: מכובדיי, - - - יקרים, אני כל כך מאושרת להיות כאן ולהיות שותפה לרעיון הזה.

<רחל ידיד: אני ארבעים ושש שנה במערכת החינוך, מן הגיל הרך ועד לאקדמיה, ששם אני עובדת כבר שלושים ומשהו שנים.

<רחל ידיד: ואני לא אלאה אתכם ואחזור על הדברים שנאמרו.

<רחל ידיד: בכובע השני שלי אני יו"ר עמותת "אעלה בתמר", זו עמותה שהוציאה עשרות ספרי מחקר על יהדות תימן, שהאחרון שבהם טרם הושק והוא נקרא "ממקור ראשון", שהוא בעצם ספר של תוצאה של 1,200 ראיונות שקיימנו, שהם כר נרחב להרבה מאוד חוקרים בדרך, שיכולים לעשות בו שימוש ולהרחיב את הידע שלהם.

<רחל ידיד: אמש, השתתפתי בערב מרתק שהיה לי מאוד קשה להירדם בעקבותיו, בבית קפה "קרוסלה" בירושלים.

<רחל ידיד: היו שם שותפים, מי שהינחה את הערב, צעיר תימני, חמד, דוקטוראנט בירושלים, ששמו תם פוגל, שאירחנו אותו באחת השבתות האחרונות שלנו, אני פשוט נפעמתי מן השליטה שלו בשירה של תימן.

<רחל ידיד: היו שם לפחות שש מאות חבר'ה צעירים ששרו את המילים של שבזי עם ציון גולן ב- live, בלב ירושלים, ברחביה, עד אחת עשרה בלילה.

יעקב מרגי: אני עברתי שם אתמול, ראיתי הרבה תנועה.

<רחל ידיד: היה פשוט מרתק ואני רוצה לומר שכמו שאמרת, זה רנסאנס לשירה ולתרבות ואני עדיין לא התקלקלתי, שים לב, אני הוגה את האותיות הגרוניות כבבית אבא, למרות שחלק מהחברים שלי שכחו את זה כבר אבל זה עוזר לנכדים שלי - - -

יעקב מרגי: השכיחו מהם, אל תאשימי אותם.

<רחל ידיד: לא, חלילה.

יעקב מרגי: כי גם אני חוטא בזה.

<רחל ידיד: זו הסיבה שעכשיו הנכדים שלי כותבים נח בחמש עשרה שגיאות, כי מחליפים את האל"ף והעי"ן והחי"ת והכ"ף והכול.

יעקב מרגי: לא מאמין לך.

<רחל ידיד: עכשיו אני חוזרת ויש שתי נקודות להזכיר.

<רחל ידיד: ההיסטוריה שלנו, של יהודי תימן בעליה מתרמ"ו, והרי העמותה שלנו נקראת "אעלה בתמר" בעקבות העלייה של 1981, של עשרות תימנים לארץ - - -

יעקב מרגי: שקט, עוד יגידו שהתימנים אין להם קשב וריכוז.

<רחל ידיד: בספרי ההיסטוריה הם כמעט לא מוזכרים ואילו לביל"ויים – כמורה להיסטוריה לשעבר, מוזכרים פרקים שלמים על הביל"ויים, כמה עלו ובקושי שנשארו כמה בודדים מהם, ממש חוסר איזון משווע.

<רחל ידיד: אותו הדבר עם מגורשי כנרת, אמרו שלא, הם פרשו, הם עזבו אבל הם גורשו, הם גורשו וזה ממש פצע שלא הגליד.

<רחל ידיד: הבאתי את הנכדה שלי הבכורה - - -

יעקב מרגי: האם את רוצה שאני אספר לך מה היה ב"בני ראם"?

<רחל ידיד: אני יודעת.

<קריאה: ו"תוחלת".

<רחל ידיד: ו"תוחלת" כנ"ל.

<רחל ידיד: חצי דקה ממני נתתי לה.

יעקב מרגי: זה משלי, זה לא משלך, את שלך כבר גמרת.

יעקב מרגי: בבקשה.

<כליל ידיד: שמי כליל ידיד, תלמידת כיתה י"א.

<כליל ידיד: באתי לפה היום בתור תלמידה במערכת החינוך שנמצאת כרגע בשנה הכי רלבנטית לדיון שבו אתם עוסקים, כיוון שזו השנה שבה אני נבחנת בבחינת הבגרות שלי.

<כליל ידיד: אני באה מבית מעורב, אימא ממוצא 'יקה' - - -

<קריאה: שם בית הספר.

<כליל ידיד: אולפנית "הראל".

<כליל ידיד: אני באה מבית מעורב, אימא ממוצא 'יקה'-שווייצרי ואבא ממוצא תימני.

<כליל ידיד: בבית אימצנו מנהגים משתי המסורות באופן שווה, כך גדלתי על ערכים של כבוד, שוויון, העצמה וסבלנות.

<כליל ידיד: כשאני בוחנת את החומר הנלמד בהיסטוריה, מתקבלת תחושה של האדרה של יהדות אירופה והדרה של אוכלוסיות שלמות, כמו עדות המזרח למשל.

<כליל ידיד: ואם הן מוזכרות אז זה כהערת שוליים או כדרך אגב.

יעקב מרגי: הנה, עכשיו אמרת, האדרה.

יעקב מרגי: האדרה והדרה כמעט אותו דבר.

<רחל ידיד: כמעט אותו הדבר.

<רחל ידיד: החלפה של האל"ף בה"א.

<כליל ידיד: היו דמויות מאוד משמעותיות לאורך ההיסטוריה שאנו ממעטים ללמוד עליהן כגון רבי שלום שבזי, פייטנים, הוגי דעות, חכמים נוספים מעדות המזרח וכמובן מהיסטורית אחינו בני העדה האתיופית.

<כליל ידיד: אין ספק שבעת החדשה הדומיננטיות שייכת באמת ליהדות אירופה, שיזמה את התנועה הציונית והקמת המדינה, אך בהיסטוריה המעט רחוקה יותר, קיימת האדרה של התרבות האירופית על חשבון התרבות המזרחית המפוארת, שהייתה מפותחת באותה המידה אם לא יותר.

<כליל ידיד: לסיכום, אני חושבת שיש צורך אמיתי בלימוד דמויות מפתח מכל התרבויות, בתוכן שווה בהתאם להשפעתן ולא בהתאם לשייכות של כותבי ספרי הלימוד.

<כליל ידיד: יש מקום ליותר הטרוגניות בחומר הנלמד, דבר שיחבר יותר תלמידים וייתן תחושת שייכות וגאווה גדולה.

<כליל ידיד: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: למרות שהקראת את זה במהירות באילוצי הזמן, הבנו, ואת יודעת מה, מעבר ל'הבנו', אנחנו חווינו.

יעקב מרגי: ד"ר משה נחום, "בן פורת יוסף" עם הדוקטורים פה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<משה נחום: אדוני היושב ראש, כבוד הרבנים, כל הדוקטורים, כל התימנים, מרוקאים, אשכנזים, כולנו בני עם אחד אנחנו.

<משה נחום: מה שאותי מעציב כשאנחנו מדברים על עליית תרמ"ו, אנחנו קראנו עכשיו בשיר של רבינו אבוהרי עלה לארץ בשנת שכ"ח, 1568, אחריו עלה רבנו יהושע עדני - - - של שלמה במשנה, בשנת של"ה, 1571 ובן הישועה אֲדַני שלח את רבינו יחיא אבוהרי חזרה לתימן לעודד עלייה, עלייה ציונית.

<משה נחום: אני מקווה שאתם יודעים על מה אני מדבר כי הייתה כבר קהילה אז, לפני חמש מאות שנה, בארץ, ולא רק זאת אלא בן גוריון כותב על זה, על עלייתו של רבינו עובדיה מברטנורא, שעלה לארץ בשנת רמ"ד – 1484, הוא אומר במפורש "שום דבר לא הסעיר אותי כמו המפגש עם יהודי תימן שתורתם אמנותם".

<משה נחום: מי שיבין ספרדית, אני יכול לומר לכם, הוא אמר זאת - - - הסערה הזו בגופי בנפשי, היא לראות את אחיי היהודים ששולטים בתורה בעל פה.

<משה נחום: קראנו פה "הֱתֵל בדתי, בז לתורתי ותלש עטרתי" לרבנו יחיא בן סעדיה בהרי, הוא כתב את זה בשיר, והוא כתב גם את ספר המוסר.

<משה נחום: בן גוריון, בספרו "בטרם מדינה" אתם תראו המון עליות והוא מציין את עלייתו של רבנו עובדיה מברטנורא.

<משה נחום: הרמב"ם התארח בארבע נקודות ישוב אצל התימנים בשנת תת-קכ"ה, 1,165, והרמב"ם כותב באגרותיו – והן נמצאות בחולון, ברחוב חומה ומגדל 39, במכון יהודה הלוי, הרמב"ם מתפעל מאלף היהודים התימנים שנמצאים כאן בישראל, זה לא מופיע בשום ספר היסטוריה.

<משה נחום: מה שאנחנו לא מבינים, מדוע אנחנו מזדהים עם עליית תרמ"ו?

<משה נחום: הרי לפני כן עלו הרבה מאוד תימנים.

<משה נחום: התימנים סבלו כאן מאפליה גזענית איומה, בדיוק כתבתי את הספר הזה על התעלומה של מה שקרה לילדי תימן, כולל חטיפות הילדים ומכירתם, והם מתכחשים לזה אבל, לצערם הרב, אנשי הרב משולם, הרב משולם עלה על כל העניין, הארכיון נמצא אצלו, הוא הראה לי מסמכים מצמררים ולכן, בית המשפט העליון, כשהוציא את הפסיקה כשעתרתי לבג"ץ להקים ועדת חקירה ממלכתית, שמתי בספר גם את פסק הדין של השופטים, שני שופטים ברחו לי בבוקר, נשארו רק שלושה, מה שקורה עם התימנים זה מפליא אותי מאוד מאוד, שהם לא מופיעים בהיסטוריה, רק עליית תרמ"ו.

<משה נחום: איפה ההיאחזות?

<משה נחום: הגברת נגעה בנקודה שגירשו אותה מ"כנרת", נכון, גבירתי לא יודעת שנהרגו שם ששה איש, גם זה את לא יודעת - - -

<רחל ידיד: יודעת גם יודעת.

<משה נחום: ולמזלנו, האחים - - -

יעקב מרגי: רבי משה, ד"ר משה נחום, הייתי מוכן לשבת שעתיים לשמוע הרצאה מאלפת שלך, אני נהנה מכל רגע, ואני יודע ליהנות מהעבודה שלי, רק תקצר לנו, עוד מעט הפעמון יצרח ויש לנו עוד כמה דוברים.

<משה נחום: אני שמעתי את כל הדוברים.

<משה נחום: אני רוצה להודות לך ולגברת, סגנית יושבת ראש הכנסת, גברת קורן, היה לי הכבוד והעונג להכיר אותה ואת בעלה באילת, ואני נתתי לכם חשיבה איך להתמודד עם העליות והזכויות של יהודי תימן בתנועה הציונית, שבנו את המדינה, אנחנו, לא התנועה ביל"ו, שבסך הכל עלו ארבעה עשר איש, ששה ברחו, שמונה נותרו ואומרים: זו העלייה והתנועה הציונית.

יעקב מרגי: ומי אמר שלא יודעים לשכתב את ההיסטוריה?

יעקב מרגי: תודה רבה אדוני, תודה רבה.

<אבנר עורקבי: תעשה יום של יהדות תימן, תעשו יום של יהדות תימן.

יעקב מרגי: ומה אנחנו עושים עכשיו?

נורית קורן: ומה אנחנו עושים עכשיו?

<אבנר עורקבי: קבוע, קבוע בכנסת.

נורית קורן: קבוע?

יעקב מרגי: אבנר עורקבי, אחרי שאני עושה דיון שהוא ביקש, הוא יוצא, בא אלי ללשכה: נו, מתי אני מקבל את הדיון שלי?

יעקב מרגי: אף פעם לא שבע.

יעקב מרגי: מר שלומי קעתבי – לא הגיע.

יעקב מרגי: טוביה סולמי, גם לא הגיע ולפני הזמר, אני רוצה לתת לידידי, מוטי מגער.

יעקב מרגי: תדעו לכם, אל תפרסמו, אני יודע שאנשים לא מקליטים את השירים ואני, שירי שבת שלי זה גם פיוטים אבל גם נעמי שמר והרבה מהספרים שרכשתי אצל מוטי מגער ושם, שירת יהדות תימן מככבת.

יעקב מרגי: אבל אי אפשר להתחרות בכם בשירה, אני לא אדגים לכם.

<מוטי מגער: אדוני היושב ראש, גבירתי סגנית יו"ר הכנסת, אני חושב שזה יום חשוב לעֵדה ואני חושב שזה גם יום חשוב לכל עם ישראל.

<מוטי מגער: אני לא רוצה לחזור על כל המנטרות ש"מה עשו לעדה ואיך שיכתבו את ההיסטוריה" וכל הדברים האלה, מה שחשוב, ויושבים פה הרבה אנשים שהיינו ביחד הרבה שנים וכל פעם מתחילים משהו ואז זה באיזשהו מקום זה נפסק.

יעקב מרגי: אצל כולם ככה.

<מוטי מגער: יכול להיות, אבל יש פה באמת, אני אומר שמוכרחים - - - את רבי יעקב אני מכיר הרבה שנים, בולדוזר אמיתי אם רק נותנים לו, ואני חושב ששיתוף הפעולה והשילוב הזה עם - - - יכול להצמיח באמת, באמת תקווה גדולה, תודה לכם על היום הנפלא הזה.

יעקב מרגי: תודה רבה לכם.

יעקב מרגי: הזמר אהרן עמרם.

נורית קורן: משורר.

נורית קורן: הזמר הראשון שהתחיל פה בארץ ואני, כילדה קטנה זוכרת, תמיד אתה שרת את השירים בעגה התימנית החזקה ועם הפח, כמובן עם הפח והקול שלך תמיד מרטיט.

<אהרון עמרם: מחיל אל חיל.

<אהרון עמרם: "אהבת הדסה על לבבי נקשרה, ואני בתוך גולה, פעמיי צוננים.

<אהרון עמרם: לו יש רשות לי, אעלה, אתחברה תוך שערי ציון אשר הם נהללים" (שירת הזמר)

יעקב מרגי: אתם יודעים, אני לא מבין גדול בשירה אבל, אלה שאוהבים את השירה הקצבית, זו לא חכמה, בואו נראה אותם עושים את הטונים האלה, המתמשכים, 'ישר כח', לא יחר גרונך בעזרת השם.

<אהרון עמרם: אמן.

נורית קורן: אמן והרבה בריאות.

<אהרון עמרם: תודה.

יעקב מרגי: ועכשיו יש לנו את משרד החינוך, בואו נשמע.

יעקב מרגי: בבקשה, הציגי את עצמך.

<בלהה גליקסברג: שלום לכולם, שמי בלהה גליקסברג, אני מפמ"ר שזה ראשי תיבות של מפקחת מרכזת, על לימודי הסטוריה בחינוך הדתי.

<בלהה גליקסברג: אני חייבת להגיד שאחריות גדולה רובצת על כתפיי עכשיו ואני אשתדל לעמוד בה.

<בלהה גליקסברג: אני רוצה להתחבר למה שיגאל פתח - - -

יעקב מרגי: לפני כן, הועדה שהקים משרד החינוך – אני רוצה להיות פרקטי, שמעת את הדברים, גם מפרופ' טובי, החשש הוא שאי אפשר להכיל הכול, אנחנו, משבעים ארצות הגענו הנה, וכל אחד רוצה את המקום שלו וצריך לתת את הסיפור השלם והפחד והחשש שמא ידלגו הוא קיים, ואם כבר לא ידלגו וייכנס – ייכנס עקום, סליחה על הביטוי המושאל.

יעקב מרגי: אני מקווה ששמעת את הקולות, לא רק את המוזיקה אלא את הצלילים, את הטונים.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: רציתי לדעת אם הועדה אכן בנויה לכך, זו השאלה שלי, האם הועדה אכן בנויה לכך שכשמדברים על משהו יעודי אז להשתמש באנשי מקצוע יעודיים.

יעקב מרגי: לצורך העניין, כדי להסביר לך מה אני מתכוון, אם הולכים להכניס את הפרק של יהדות תימן והמורשת של הרב שלום שבזי, אז להיעזר במומחים, באותנטיות.

נורית קורן: אני רק רוצה להפריע לָך כי אני רוצה לשים דברים על דיוקם.

נורית קורן: אני הגשתי הצעת חוק שמדברת על כך שאני רוצה שמורשת יהדות תימן והמורשת של רבי שלום שבזי, ייכנסו לספרים, אם זה לספרי אזרחות ואם זה לספרי ספרות.

<בלהה גליקסברג: היסטוריה.

נורית קורן: לא, באזרחות מדברים על ההיסטוריה ובספרי אזרחות כשמדברים על הקמת המדינה והעלייה, אז שיהיה לנו מקום נפרד שמתאר מה עשינו פה בארץ, גם הגירוש של קבוצת כנרת לשעריים וכל הסיפור הזה.

נורית קורן: העניין הוא שהשר בא ואמר לי: אני לא מאשר לך את הצעת החוק ואז, יום אחרי שדיברתי אתו, הלך והקים את הועדה.

נורית קורן: אני רתחתי ואמרתי: זה לא בסדר, כי מה עשית, במקום לתת לי את הכבוד הזה שאני מגישה חוק על יהדות תימן ואני כל הזמן אמרתי לו, מאוגוסט כשהוא נכנס לתפקיד והתחיל את שנת הלמודים אמרתי לו: צריך לדעת על כל המיגזר ועל כל עדה, שלכל עדה יהיה לה את הפרק שלה והמקום שלה בהקמת המדינה.

נורית קורן: אמרתי לו, יהדות תימן – אי אפשר להקים אתה בוועדה כשלא יושבים שם האנשים והמלומדים שלנו, אז איך את רואה את זה שהוא עכשיו לא מאשר לעשות הצעת חוק, איך זה יקרה?

יעקב מרגי: תודה.

<בלהה גליקסברג: ברשותך אתייחס למה שאתה שאלת וגם למה שאת הזכרת עכשיו, אם כי אני לא יכולה לענות בשמו של השר, כי אני מדברת מן המקום המקצועי של מפקחת על לימודי היסטוריה אבל, לפני שאני מתחילה, אני רוצה להתחבר – התחלתי לומר קודם, רוצה להתחבר לדברים של יגאל בן שלום, הוא הזכיר קודם, גדלנו באותו בנין, ברחוב שמואל הנציב 36 בנתניה, משפחת בן שלום, עובדיה ז"ל ונעמי והילדים, גרו בקומה רביעית, אנחנו, משפחת גליקסברג, גרנו בקומה שניה.

<בלהה גליקסברג: זה נכון שהייתם המשפחה התימנית היחידה בבניין, הייתה משפחה מעולי ספרד בקומת הקרקע ורוב משפחות הבניין היו כמו אבא שלי זכרונו לברכה, משפחות של ניצולי שואה, שעלו ארצה, אנחנו מדברים על שנות הששים והשבעים.

<בלהה גליקסברג: לכן, מבחינתי, אני חייבת להודות שזו התרגשות מאוד גדולה, מעין סגירת מעגל אפילו, בלי לדעת שכך יתגלגלו הדברים ואנחנו נשתף פעולה בפורום הזה.

<בלהה גליקסברג: אז אני באמת רוצה ושמחה על ההזדמנות שניתנה לי להציג את מה שאנחנו מלמדים על תולדות יהודי תימן, על מורשתם, גם על לימודי ההיסטוריה בחינוך הדתי ואני מייצגת פה גם את המפמ"רית המקבילה שלי, ד"ר אורנה כץ-אתר, שהיא אמונה על לימודי ההיסטוריה בחינוך הממלכתי וגם את אגף מורשת, שעוסק במורשות קהילות ישראל כלומר, אני בעצם אציג פה שלש נקודות מבט של שילוב הנושא.

<בלהה גליקסברג: אתחיל, ברשותכם, עם החינוך הדתי, בלימודי היסטוריה בחינוך הדתי, שאותו אני מובילה ועליו אני ממונה.

<בלהה גליקסברג: קודם כל, אני רוצה לומר שאנחנו הכנסנו בשלש שנים האחרונות תכנית לימודים חדשה בהיסטוריה לחינוך הדתי.

<בלהה גליקסברג: אני לא יודעת כמה הנוכחים פה מכירים אותה, כמה עיינו בה - - -

יעקב מרגי: אנחנו סיימנו לפני ארבע שנים את הלימודים.

<בלהה גליקסברג: אז זה התפקיד שלי להציג את זה עכשיו, תכנית לימודים מעניינת, אני מזמינה את כולם לעיין בה, אנחנו עדיין לא סיימנו את ההטמעה שלה כי תהליך הטמעה של תכנית חדשה לוקח כמה שנים, הוא כרוך בהשתלמויות מורים, בהוצאת ספרי לימוד, זה תהליך ארוך, תהליך של שינוי זה דבר מורכב, אבל אני מקווה שהשנה אנחנו נסיים בסוף השנה הזאת את המעגל השלם של הכנסת התכנית, ואני חושבת שאחד הדברים הגדולים והחשובים גם בעיניי, ובכלל בתכנית הזו, הוא שכל הנושא של יהודי ארצות האיסלאם ויהודי תימן, מקבל בתכנית הזאת תיקון מאוד מאוד גדול, מה שלא היה קיים, אכן, אתם צודקים, בצורה מספקת בתכנית הלימודים הישנה.

<בלהה גליקסברג: אני בטוחה שיש לנו עוד הרבה מה לעשות, הדברים כל הזמן מתקדמים וההשתדלות צריכה להיעשות כל הזמן אבל, חשוב לי לדייק בדבר הזה, ומי שמחפש את תכניות הלימודים, שיחפש את התכנית החדשה וממנה ילמד ועליה יתעדכן.

<בלהה גליקסברג: ברשותכם, אני מראש עשיתי אפילו איזושהי רשומה כדי לא לפספס בגלל גודל המעמד וההתרגשות, לא לפספס שום דבר, ואני רוצה לומר שאנחנו לא מתחילים ללמד על יהודי תימן בעלייה הראשונה, כי אנחנו מתחילים ללמד עליהם עוד הרבה הרבה קודם ויותר מזה אפילו, אנחנו לומדים על יהודי תימן בשני מעגלים, במעגל הראשון אנחנו לומדים בחטיבת הביניים והמעגל השני בחטיבה העליונה, כי זו החלטה אסטרטגית של ועדת המקצוע שלנו, שתלמידי החמ"ד, בוגר החמ"ד ילמד פעמיים, בתנועה ספיראלית, את תולדות עם ישראל, אז במעגל הראשון התלמיד לומד בחטיבת הביניים ואני אפילו אפרט.

<בלהה גליקסברג: התלמיד לומד על מעמדם המשפטי של יהודי תימן, כמיעוט במדינה מוסלמית.

<בלהה גליקסברג: זה כולל את ההגבלות השונות, את העברת הילדים היתומים לבתי מוסלמים, את גירוש יהודי צנעא ב-1648 בגלל סירובם להתאסלם ועוד.

<בלהה גליקסברג: כמובן שלא אפרט את הכול.

<בלהה גליקסברג: נקודת מבט אחרת מתמקדת בפרנסות היהודים בארצות האיסלאם והדגמת הסוגיה, גם באמצעות פרנסות היהודים בתימן, כל העניין של שמות משפחה כשם המקצוע וכו'.

<בלהה גליקסברג: זווית ראיה מעניינת נוספת היא הכרת הקהילה ומוסדותיה, עם דגש על הנושא החינוך.

<בלהה גליקסברג: יש גם התמקדות ביצירה הרוחנית בתימן – ספרות, הלכה ושירה ופיוט.

<בלהה גליקסברג: במסגרת הזו התלמידים מתוודעים אל הרב יחיאל קפאח כפוסק ואל הרב שלום שבזי כמשורר.

<בלהה גליקסברג: בהמשך הם גם לומדים על שמירתם והצלתם של כתבי היד בתימן.

<בלהה גליקסברג: אני מזמינה אתכם, הספר "מדור לדור" כרך ג', ניתן לרכוש אותו, ניתן לראות הכול.

נורית קורן: אם אני לא טועה זה רק השנה - - -

<בלהה גליקסברג: לא, זה לחטיבת הביניים.

<בלהה גליקסברג: תכנית הלימודים החדשה היא לחטיבה העליונה ואני תיכף אתייחס.

<בלהה גליקסברג: זה כבר קיים.

<בלהה גליקסברג: מה שקיים - - -

יעקב מרגי: בתהליכי הטמעה.

יעקב מרגי: התכנית של החטיבה העליונה בתהליך הטמעה.

<בלהה גליקסברג: נכון, כל מה שתיארתי עכשיו בחטיבת ביניים - - -

יעקב מרגי: רגע, תאפשר לה, ד"ר משה נחום, תאפשר לה.

<בלהה גליקסברג: כן, תנו לי את הרצף, ברשותכם, כדי שתתקבל התמונה, הילדים לומדים כמובן על הקהילה היהודית בתימן כאשר מוזכרים בתוך תקופת הכיסופים, לאורך הדורות, לעלייה לארץ, גם בשירה וגם באיך זה מתממש, גם בשירה וגם בעלייה בפועל.

<בלהה גליקסברג: זה לגבי חטיבת ביניים.

<בלהה גליקסברג: עכשיו לגבי החטיבה העליונה, הנושא של יהדות תימן משולב בה ואני אפרט.

<בלהה גליקסברג: יש לנו, שוב, שני משפטים, כדי - - - אני לא יודעת אם כולם בקיאים בדרך בה מתנהלת מערכת החינוך עכשיו, אחרי הרפורמה אבל אנחנו נדרשנו, כל תכנית לימודים, לחלק אותה לשני חלקים.

<בלהה גליקסברג: חלק אחד הוא 70% מתכנית הלימודים, שעליו התלמידים נבחנים בבחינת בגרות חיצונית עם הערכה קונבנציונלית ו-30% מן הנושאים הם חלופות בהערכה.

<בלהה גליקסברג: למשל, גם האבחנה הזו - - -

יעקב מרגי: הערכה חלופית.

יעקב מרגי: תסבירי על הערכה, למי שלא מבין.

יעקב מרגי: 30% על ידי עבודה - - -

<בלהה גליקסברג: אנחנו קוראים לזה חלופות והערכה, זה לא - - -

יעקב מרגי: אני רוצה לומר לך שאני למדתי את המושג הזה מאנשי משרד החינוך, זאת אומרת, קחי את זה בהסתייגות, כי אותי הם לימדו הערכה חלופית.

<בלהה גליקסברג: לא ניכנס לסמנטיקה אבל בסדר, אנחנו מדברים על אותו הדבר.

<בלהה גליקסברג: כשאנו מדברים על חלופות בהערכה, אני יכולה לספר לכם מה אנחנו בלימודי היסטוריה איפשרנו לתלמידים שלנו.

<בלהה גליקסברג: למשל, המורה יעריך את התלמידים בנושא מסוים דרך ניתוח כרזות, דרך ניתוח קריקטורות, דרך עבודת חקר, דרך ציור לימודי ודרך מפגש עם אנשי עדות.

<בלהה גליקסברג: ולדיון שלנו, הנושא של מפגש עם אנשי עדות הוא ממש קריטי ואני תיכף אתייחס אליו.

<בלהה גליקסברג: נחזור לחטיבה העליונה ואני קודם אדבר על ה-70% שעליהם, כמו שאמרתי, התלמידים נבחנים בבחינת בגרות חיצונית.

<בלהה גליקסברג: התלמידים לומדים, למשל – והספר הזה כבר קיים ונלמד, בפרק שעוסק בתנועת ההשכלה היהודית, למשל, התלמידים לומדים על חדירת רעיונות ההשכלה לתימן ועל "הפולמוס בין הדרדעים לעיקשים".

<בלהה גליקסברג: יכול להיות שלא ביטאתי נכון, אני מתנצלת.

יעקב מרגי: אני מבקש לא לעלות על מוקשים.

<בלהה גליקסברג: אני מספרת מה יש.

<בלהה גליקסברג: יש מוקשים כמעט בכל נושא, דרך אגב.

<בלהה גליקסברג: למשל, בפרק שעוסק ברעיון הציוני לומדים על עליית "אעלה בתמר", לומדים גם על העלייה הראשונה, לומדים גם על העלייה השנייה, לומדים על מערכת היחסים הטעונה בין העולים מתימן לעולים שהיו, האחרים, וכו'.

<בלהה גליקסברג: גם בפרק שעוסק במלחמת העצמאות התלמידים לומדים על יהודי תימן במסגרת הנושא של פליטים יהודים מארצות ערב ובכלל, בהרבה מאוד נושאים כלליים שנמצאים בתכנית הלימודים והמורה צריך לתת עליהם דוגמאות, אז המורה אוטונומי לבחור את קהילת יהודי תימן או כל קהילה אחרת שיבחר, כדי להדגים עליה את הנושא, כמו עלייה, התיישבות וכו'.

<בלהה גליקסברג: עכשיו אני רוצה להגיע ל-30% חלופות בהערכה.

<בלהה גליקסברג: חלופות בהערכה הן בעצם מרחב שניתנת בו אוטונומיה מאוד גדולה למורה וגם לתלמידים.

יעקב מרגי: יש לך שתי דקות לעשות את זה.

<בלהה גליקסברג: אני אעשה את זה בשתי דקות אבל האמת היא שהתנקזו אלי הרבה שאלות, אז אני אשתדל.

<בלהה גליקסברג: חלופת הערכה ראשונה שאנחנו נותנים בכיתה י' לתלמידים היא לבחור קהילה מסוימת שהם מעוניינים לחקור אותה ולהעמיק בה, דרך תיק עבודות.

<בלהה גליקסברג: כלומר - - - דרך מקורות ראשיים, משניים, לא אפרט כי אין לנו זמן אבל, יש בהחלט מקום לתלמיד – והמורה מציג את האופציה הזו, וכל תלמיד בוחר את הקהילה שהוא רוצה לבחור, אז אופציה אחת היא להעמיק בקהילה אחת ובהחלט תלמיד יכול לבחור גם את הקהילה היהודית בתימן, ועוד אופציה היא לעשות השוואה בין קהילה אחת במזרח לבין אחת ממערב.

<בלהה גליקסברג: התקופה היא בין שתי מלחמות העולם, במתח שבין מסורת למודרנה ובהחלט, תלמיד יכול לבחור את קהילת תימן ולעשות איתה השוואה לקהילה כלשהי מאירופה.

<בלהה גליקסברג: ויש גם דוגמאות, אפילו צנעא מוזכרת שם בהצעות שלנו.

<בלהה גליקסברג: התכנית השנייה שאנחנו מציעים היא תכנית "חמד ועֵד" שהזכרת אותה קדם.

<בלהה גליקסברג: תכנית "חמד ועד" אנחנו מובילים אותה כבר ארבע שנים, במסגרת התכנית הזו, חלק מציון הבגרות של התלמיד בהיסטוריה הוא להיפגש עם איש יכול להיות איש עדות.

<בלהה גליקסברג: יכול להיות איש עדות ניצול שואה וזה יכול להיות כל איש עדות שקשור לעלייה ולהתיישבות בשנות החמישים.

<בלהה גליקסברג: זה גם פתוח לתלמידים לבחירתם החופשית, אפילו המורה לא יכול לכפות על התלמיד עם איזה איש עדות להיפגש.

<בלהה גליקסברג: התכנית הזו יש לה הצלחה מסחררת, דרך אגב, אנחנו מקבלים - - -

יעקב מרגי: יש ערך רב ללימוד חווייתי.

יעקב מרגי: זה דבר שנשאר, כמו שאמר לי תלמיד – ותלמידים אומרים לי את זה: שאלתי אותו: איך זה, למדתם, נבחנתם, אמר לי: תראה, אל תשאל, אנחנו דוגרים, דוגרים, דוגרים, בולעים ומקיאים" הוא בחר את הביטוי הנכון, מקיאים, כי בהקאה לא נשאר, גם המינרלים הולכים, לא נשאר כלום.

<בלהה גליקסברג: נכון, אני מסכימה אתך, אם דבר נעשה בצורה חווייתית, שמחברת את התלמיד, זה נצרב ב-hard disk שלו לדורות.

<בלהה גליקסברג: זה בהתייחס לדבריך, יגאל, שדיברת על - - -

יעקב מרגי: ד"ר משה נחום, תהיה אופטימי, גם אחרי שבעים שנה לומדים, משתנים.

<משה נחום: אני כבר אחרי שמונים.

יעקב מרגי: אני, אני עוד לא.

יעקב מרגי: תהיה אופטימי לפחות בשבילנו לדורות הבאים.

<משה נחום: רק בקשה לי אחת קטנה - - -

<בלהה גליקסברג: אני רוצה לסיים.

<משה נחום: תתקנו את העוול ההיסטורי של עליית יהודי תימן לארץ, זה לא שנת תרמ"ו, זה פרק של עליות מן ההתחלה - - -

יעקב מרגי: "חזק וברוך", בבקשה, גבירתי.

<בלהה גליקסברג: אני רוצה להגיד - - - אחרון.

<בלהה גליקסברג: אם יוותר זמן אז להציג - - -

יעקב מרגי: אין לנו.

<בלהה גליקסברג: משפט אחרון אבל, יגאל דיבר על פרויקטים לשנה ואני רוצה להזכיר פרויקט לשנה – וזה עכשיו בדיוק מתחבר לשיחה האחרונה שלנו, שאם נושא נלמד נכון בצורה חווייתית, התלמיד זוכר אותו ואני רוצה להציג לכם - - -

יעקב מרגי: ואני מתחבר למה שהיא אומרת.

יעקב מרגי: אין הצדקה שמקצוע מסוים במערכת השעות ילווה אותי מכיתה א' עד י"ב.

יעקב מרגי: אין הצדקה.

<בלהה גליקסברג: אני רוצה להראות לכם, במינהל החינוך הדתי כל שנה יש דמות מופת, שהתלמידים של החמ"ד לומדים לאורה וכל שנה הדמות הזאת מתחלפת.

<בלהה גליקסברג: בשנה הזאת זה הרב קפאח ורעייתו הרבנית ברכה זכרונה לברכה.

<בלהה גליקסברג: אני רק רוצה להראות לכם חומרים שיצאו – דיברתם על גן הילדים, דיברתם על החינוך היסודי, בבקשה, ספר, זה אמנם - - - אבל כל מורשת יהודי תימן משתקפת, כרטיסיות עבודה, עם סיפורים לגני הילדים - - -

יעקב מרגי: אני רואה שהכנת שיעורי בית.

<בלהה גליקסברג: אני הכנתי שיעורי בית.

<בלהה גליקסברג: אני הכנתי, אני מורה באופיי.

<בלהה גליקסברג: כרטיסיות, סיפורים, חוברת לחטיבה העליונה, שגם עוסקת בדמותם בכל הדיסציפלינות כולל - - -

יעקב מרגי: תם ולא נשלם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רגע, ודאי, רגע, ב-30%, היא אמרה, ב-30%.

יעקב מרגי: בקצרה, בבקשה.

<רצון ערוסי: אני מקווה שאת לא מצמצמת את תחום הלמידה להיסטוריה ואזרחות, במיוחד שהיום אני כבר לא יודע למה הם מתכוונים.

<רצון ערוסי: אני מתכוון לתכנים, השירה היא מהתכנים, אהבת הארץ, אהבת העם, אהבת התורה, האמונה - - - אישים, רבותי, זה גם הפרשנויות, אלה תכנים - - -

יעקב מרגי: ההבהרה מתבקשת.

נורית קורן: כבוד הרב, אם תוכל להכין לנו נייר עמדה שאנחנו נגיש אותו למשרד החינוך וזה חשוב מאוד, כי באמת יש - - - גם פרופ' טובי, שאני מאוד מקווה שהשר יקח וישמע - - -

<רצון ערוסי: ששה פרופסורים התפטרו - - - .

יעקב מרגי: תודה, לא, זה מהמל"ג, תודה, תודה.

יעקב מרגי: רבותי אני יודע, תקשיבו, בשלש וחצי אני צריך לסכם את הדיון ואני רוצה לצאת עם אמירות בסיכום.

יעקב מרגי: ואני יודע - - -

נורית קורן: אני אומר משהו - - -

יעקב מרגי: רגע, רבותי, לפני כן, אני מוכן לחרוג דקה שתים.

יעקב מרגי: אני מבין שיש רדיו שבזי, יש דבר כזה?

יעקב מרגי: משפט, משפט.

יעקב מרגי: מה אתה עושה?

יעקב מרגי: מה אתם עושים?

יעקב מרגי: את הרעיון?

<אורי רצון: אז ככה, במילה קצרה מאוד.

<אורי רצון: מורשת יהודי תימן כמו שראינו מהגדולים באבות אבותינו, שהנחילו לנו את המורשת העצומה הזאת - - -

יעקב מרגי: זה רדיו אינטרנטי?

<אורי רצון: רדיו אינטרנטי, חוקי לחלוטין.

<אורי רצון: אמרו כאן כמה ובצדק, מכיוון שאנחנו צריכים להעביר לדור הצעיר ואין דרך יותר טובה להעביר לדור הצעיר מאשר באמצעות המדיה, אז המדיה הזו היא האינטרנט, והוא משהו שרץ ופועל בכל מקום, אני רוצה לומר לך אדוני היושב ראש שמאזינים לנו בארץ ובכל העולם, כולל בתימן ולכל מי שיושב פה, אנחנו השופר של כל אחד ואחד שיושב פה, החל ממורנו ורבנו הרב ד"ר יצחק ערוסי, ד"ר יגאל בן שלום - - -

יעקב מרגי: ידידי הצעיר והמלומד, חשיפה.

יעקב מרגי: אתן לך עצה, חשיפה.

יעקב מרגי: לא מאמין שכל מי שרוצה להיחשף לתכנים שלך יודע שאתה קיים.

<אורי רצון: למעלה מ-20,000 הורדות לאפליקציה.

יעקב מרגי: יפה אבל עדיין, ואל תאמר די.

יעקב מרגי: חשיפה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: יש אתנו עוד זמר, אהרן ירימי?

<אהרון ירימי: כן.

יעקב מרגי: מה אתה יכול לעשות לנו בשלושים שניות?

<אהרון ירימי: כבוד היושב ראש, כבוד הרבנים, הרב ערוסי - - -

יעקב מרגי: עזוב, כולם פה.

<אהרון ירימי: אני חושב שזה חשוב מאוד מאוד שהתכנים והשירים הנפלאים של רבי שלום שבזי, כן יכנסו למערכת הלימוד, וחשוב מאוד גם להנחיל את זה לדורות הבאים.

יעקב מרגי: כן, זהו?

יעקב מרגי: בזה אתה מסתפק?

<אהרון ירימי: כן, אני יותר זמר מאשר אומר דברים.

יעקב מרגי: אבנר זכריה מ"שרשרת הדורות".

<אבנר זכריה: אני רוצה לתת זווית ראיה אחרת.

יעקב מרגי: בקצרה.

<אבנר זכריה: קצר קצר קצר.

<אבנר זכריה: יש פה דברים שהתחברתי אליהם, אני בתפקידי מנהל תשתיות בחברת "בזק", שייך לגופים גדולים, לא אכנס לזה אבל כשאני החלטתי לקום ולעשות מעשה, הרי אני נולדתי כשאבא שלי היה בן 64', בן זקונים אחרי אחד עשר ילדים - - - אני לא אזכיר את כל השמות שאני מכיר, את רובכם המוחלט, וכשבאחת הישיבות של "בזק" הילדה לא הפסיקה להתקשר אמרתי לה – כי אנחנו מדברים עם הילדים באמצעות הווטסאפ אז כתבתי לה: תסמסי.

<אבנר זכריה: היא רצתה להגיד לי שהיא קיבלה מאה במבחן, אז כתבתי לה בתימנית כמו שאני רגיל ושמעתי בבית אבא "מינשיגי ליגי" אז היא עוד פעם מתקתקת לי: "אבא, מה זה מנשאקי לאקי?" ואז אמרתי, תשמע, מה שאני ספגתי בבית אבא, זה רק - - -

<קריאה: רק - - - שרצה להעביר את זה לילדים.

<אבנר זכריה: זה מתחבר לנושא של המדיה, כי אנחנו דור של מדיה ולא יעזור, התחברתי לדברים של ידידי פרופ' טובי, "חנוך לנוער כל פי דרכו" וגם בכובע שלי כחבר מועצה, מחזיק תיק צעירים ונוער שתים עשרה שנה, אנחנו כן עושים דברים כמו סיפורי חיים שבעצם המלים מאבותינו הופכות לחיים.

יעקב מרגי: תודה.

<אבנר זכריה: משפט אחרון, שאני, כמנכל חברת "שרשרת הדורות" שהווקטורים האלה, אני חייב להזכיר את הצד שלי, ביחד עם האגודה לחברה וטיפוח, של ד"ר יגאל בן שלום חברי וד"ר רחל ידיד, מ"אעלה כתמר" יחד עם יצחק ערקבי, אנחנו הולכים לתת לכם fight וזה כמו בחברות במשק, בחברה עיסקית, ככל שנבוא ונתחרה אחד בשני ככה נרחיב את המעגלים - - -

יעקב מרגי: "קנאת סופרים תרבה חכמה" – הקדימוך חכמים.

יעקב מרגי: ומאחר ובהגדה, בעל ההגדה אמר "עמלנו - אלו הבנים" ומינהג זה הוא מציווי מפורש בפסוק אז אחרון הדוברים, אליחי סקוטו נציג מועצת התלמידים הנוער הארצית.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אליחי סקטל: אני ממש אקצר בגלל שאני יודע שאין לי כל כך הרבה זמן.

<אליחי סקטל: קודם כל צהריים טובים לכולם, אני אליחי סקיטל מאשקלון, נציג מועצת התלמידים והנוער הארצית.

<אליחי סקטל: מאוד חשוב לי להגיד שבתור תלמיד תימני, שלומד את ההיסטוריה הנלמדת בבית הספר, מצער אותי לדעת שאני לא יכול ללמוד את ההיסטוריה של ההורים, של סבא וסבתא שלי, את ההיסטוריה שלי בתור בן וילד למשפחה תימנית.

<אליחי סקטל: הייתי רוצה שחברים שלי לכיתה ידעו מי אני, מהי המורשת שלי, מהי ההיסטוריה שלי ולצערי כרגע, מערכת החינוך לא נותנת לי את האפשרות.

<אליחי סקטל: שמעתי את מה שאמרת, אני בתור תלמיד לא חווה את זה בבית הספר.

<בלהה גליקסברג: איזו כיתה?

יעקב מרגי: עוד לא, עדיין.

<אליחי סקיטל: כיתה י'.

<בלהה גליקסברג: חלק - - - בשנה הבאה.

<בלהה גליקסברג: י"א.

<אליחי סקיטל: או.

<אליחי סקיטל: קיי.

<אליחי סקיטל: , בנוסף, כמו שראינו בסרטון שהוצג בהתחלה, רואים שהנער בסרטון קצת לוקה בחסר בידע במורשת היהודית בתימן וזה בדיוק המצב כיום.

<אליחי סקיטל: אני, כבן נוער תימני, מכיר את השירים, מכיר את המנגינות אבל את ההיסטוריה והמשמעות שיש מאחורי השירים האלה, מאחורי המלים האלו, אני לא כל- כך מכיר והלוואי שהייתי מכיר.

<אליחי סקיטל: בנוסף, ממש בקצרה, חברים שלי שלומדים אתי באותו בית הספר, שהם לא בהכרח תימנים, גם מעוניינים להכיר את המורשת וההיסטוריה שלי, המורשת וההיסטוריה התימנית.

<אליחי סקיטל: לסיכום, אני חושב שתכנית לימודים שתכלול את המורשת התימנית תפתור את הבעיה, תכנית לימודים שתכלול את כלל בתי הספר ושלא תהיה רשות אלא תהיה חובה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: רבותי, אני רוצה לומר לכם - - -

<קריאה: אדוני היושב ראש.

יעקב מרגי: רגע, רגע, רגע, רגע.

יעקב מרגי: לא תחסום שור בדישו.

יעקב מרגי: תמתין.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, הועדה בקדנציה הזו – שזה כמעט שנה, קיימה 156 דיונים, 157 דיונים עם היום ואני נהנה מהרבה דיונים.

יעקב מרגי: אני גם כועס, הרבה כועס, "נושך" לפעמים –מה שנקרא, בפרוטוקול ואני אומר, מבחינתי זו הייתה טעימה חווייתית, אין ספק, לא חוּדש לי כלום פה, על ההדרה בה"א, שוב, איך אומרים, "מודה ועוזב ירוחם", יש שלב ההודאה, עכשיו מדברים אתנו על הבטחה "על עזיבה", בואו נראה.

יעקב מרגי: מ.י.

יעקב מרגי: הן לא רק ראשי תיבות של יעקב מרגי אלא גם "מעשיהם יקרבו ומעשיהם ירחיקו" ואנחנו נעקוב אחרי משרד החינוך ואני לא פוטר גם את משרד התרבות ואני ניגש לסיכום.

יעקב מרגי: הועדה, קודם כל, מודה לחברת הכנסת נורית קורן על היוזמה הברוכה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני אומר עכשיו מחוץ לסיכום בווידוי אישי, אני אמרתי, יהיה דיון על מורשת שבזי, אבל באמת, יצקתם תוכן, יצקתם תוכן איכותי דרך חבורה של מנהיגים, אני אומר לכם, שהעדה שלכם יכולה, סליחה שאני בא כאילו מי אני בכלל, לא בצורה שיפוטית אלא אני אומר שהיא יכולה להוביל שינוי, אתם מסוגלים ויכולים להוביל שינוי.

יעקב מרגי: אל תמתינו למשרד החינוך, אל תמתינו, תדחפו אותו, שבו עליהם, זה הזמן שהם יושבים ומעצבים ומגבשים והוועדה עובדת, שבו עליהם ואיך אומרים בלשון עדינה, כפו את עצמכם כי אנחנו עלולים לפספס.

יעקב מרגי: הועדה שמחה לשמוע על הכנסת תכנים על יהדות תימן ושזה בתהליך הטמעה.

יעקב מרגי: הועדה קוראת למשרד החינוך לקחת בחשבון במסגרת ההיערכות החדשה של המשרד, את שילוב הפרק על היהודים מארצות האסלאם – ושמחתי שאמרת מארצות האסלאם ולא מארצות המזרח, את יודעת למה?

יעקב מרגי: כי ישראל היא טבורו של עולם ואם אני מסתכל בגלובוס מישראל, איפה המזרח ואיפה המערב אז מישהו התבלבל אצלנו – במסגרת יהדות מדינות האסלאם והעדות כולן, שלא מצאו את מקומן עד היום במקצועות הנלמדים במערכת החינוך, ושפרקה של יהדות תימן יקבל את מקומו הראוי בסיפור היהודי- ישראלי במדינת ישראל.

יעקב מרגי: הועדה קוראת להיעזר באנשי המקצוע והמחקר היעודיים, בכל תחום ומכל עדה.

יעקב מרגי: הועדה קוראת לשרת התרבות, שבמסגרת הרפורמה שהיא עורכת במבחני התמיכה, לשלב את תרבות העדות בכלל ותרבות מורשת יהדות תימן בפרט.

יעקב מרגי: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.

יעקב מרגי: תם ולא נשלם.