ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 184, 2016-03-01 09:30

איתן כבל: בוקר טוב.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, אדוני הדובר, רשם, אורחים, חברים.

איתן כבל: היום אנחנו מתחילים את היום הארוך הזה שיסתיים לו לקראת 23:00 בלילה, בסדרה של דיונים והדיון הראשון הבוקר זה דיון מהיר של חברת הכנסת מרב מיכאלי, של חבר הכנסת מיקי לוי, חברת הכנסת טלי פלוסקוב וחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

איתן כבל: 4 בקשות – חברת עמידר משכירה בניין לשם הקמת מלון בוטיק במקום לדיור ציבורי, ובקיצור זה כל העניינים.

איתן כבל: אני אתן לכם לפתוח, ברשותך, בינתיים מרב תתמקם ואתה תפתח אדוני, ואחר כך אני גם אומר את דעתי תוך כדי.

איתן כבל: קודם כל מגישי הבקשה.

איתן כבל: בבקשה, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: תודה רבה אדוני, בוקר טוב.

מיקי לוי: חברותי ואני הגשנו בקשה לדיון מהיר לסדר ועל כך תודה לך שנענית בעניין השכרת משרדי מטה חברת עמידר בתל אביב, בניין רב קומות של פי הנתונים המצויים בידי הבניין הושכר ללא הליך מכרזי תקין, אלא אם כן יראו לנו כאן אחרת.

מיקי לוי: שמעתי כל מיני נתונים שכאילו לא הרבה קופצים על העניין.

מיקי לוי: מכרז לא ראיתי, למרות שניסיתי לבדוק גם באוצר וגם במשרד השיכון אם הוצא מכרז כדין לעניין הזה.

מיקי לוי: על פי התייעצויות שעשיתי ואני מודה, הן לא בדיוק עם האנשים שיכלו לבקר במקום, אבל על פי ההתייעצויות שעשיתי עם אנשים שמבינים בנדל"ן בתל אביב, בניין רב קומות שהושכר בסכום הזה למלונות דן, ולי אין שום טענות למלונות דן, יש לי טענות לעמידר – לחברותי ולי – איך הושכר המטה הזה, או בניין המשרדים הזה, על אף הטענות שלכאורה הוא היה זקוק לשיפוצים ולתחזוקה ומהעבר מהמקום שהוא נמצא למקום החדש, המטה, יוזיל עלויות.

מיקי לוי: על כך אין לי בכלל ויכוח עם עמידר.

מיקי לוי: אני מאמין להם שהמעבר שלהם למטה החדש יוזיל עלויות.

מיקי לוי: טענותיי וטענות חברותי זה איך המטה בתל אביב הושכר בסכום הזה ואני ברשותך, אדוני ובסיוע הוועדה, אני מבקש לקבל לידי, ואני מבקש מאנשי חברי עמידר, מהיועץ המשפטי, לבוא ולפרט לפני הוועדה את ההסכם שנעשה בין חברת עמידר לבין מלונות דן.

מיקי לוי: מה הוא אותו הסכם עלום שאני מבקש לקבל אותו לידי, ואני מבקש לקבל אותו לידי או לידי הוועדה ושיימסר לנו כדי שנוכל לצלול ולבחון אם ההליך היה תקין, לבין מלונות דן.

מיקי לוי: אני מבקש את כל הנושאים האלה להעלות בפני הוועדה ולנסות לקבל תשובות.

איתן כבל: תודה אדוני.

איתן כבל: חברתי, חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה, גם כן ממגישי הבקשה לדיון מהיר.

מרב מיכאלי: תודה רבה אדוני, בוקר טוב.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד בפינתנו מעשה שהיה כך היה.

מרב מיכאלי: אני קראתי יום אחד בעיתון שבניין של עמידר בשדרות שאול המלך הושכר ללא מכרז לעשות ממנו בית מלון בחוזה של יותר מ-10 שנים ואמרתי לעצמי איך יכול להיות כזה נכנס אטרקטיבי בכזה מקום אטרקטיבי ללא מכרז לבית מלון בתקופה כל כך ארוכה גם כן של השכרה, כשאנחנו יודעות ויודעים את מצב מצוקת הדיור הציבורי במדינת ישראל – זעקה שבאמת באמת מהקשות שנשמעות כאן ברצף.

מרב מיכאלי: לכן פניתי בשאילתה לשר השיכון.

מרב מיכאלי: שר השיכון העביר את השאילתה ליועץ המשפטי של משרד השיכון וקיבלתי חזרה תשובה שממנה אומר היועץ המשפטי של משרד השיכון שתשובותיה של עמידר, בלשון המעטה, אינן מניחות את הדעת.

מרב מיכאלי: קודם כל מתברר שבכלל היועץ המשפטי של עמידר סבר שאין מקום לפטור ממכרז.

מרב מיכאלי: ובכל זאת הלכו לקבל חוות דעת מגוף משפטי חיצוני וממנו קיבלו אישור שאפשר לא לעשות מכרז וזה צריך להיות תלוי בהסכמת ועדת המכרזים.

מרב מיכאלי: צריך לקבל הסכמה של ועדת המכרזים של עמידר, וועדת המכרזים אכן נתנה את האישור הזה.

מרב מיכאלי: עכשיו נעשה כוכבית ונגיד שבעצם, אדוני יושב הראש, בחברה ממשלתית, למיטב הבנתי, צריך בכלל אישור בשביל ללכת לייעוץ חיצוני, לייעוץ משפטי חיצוני, כשיש ייעוץ משפטי פנימי ולא ברור לי האם ניתן אישור לבקש חוות דעת משפטית חיצונית.

מרב מיכאלי: אז אני אשמח לדעת את הדבר הזה.

מרב מיכאלי: אחר כך, התשובה שקיבל היועץ המשפטי של משרד השיכון מעמידר, היא תשובה כפולה.

מרב מיכאלי: זה בפינתנו כן ולא.

מרב מיכאלי: מצד אחד הם אמורים מותר פטור ממכרז כשיש חשש שמכרז יביא לתוצאה פחות טובה וינחית את מה שאפשר לקבל עבור הנכס.

מרב מיכאלי: מצד שאני הם אומרים, בעצם כל מה שעשינו עונה על תנאי המכרז.

מרב מיכאלי: פרסמנו מודעה בעיתון ופנינו פנייה יזומה.

מרב מיכאלי: אז לא הבנתי – אז כן צריך מכרז או לא צריך מכרז?

מרב מיכאלי: אם צריך מכרז, אז למה מודעה בעיתון ופנייה יזומה ולא מכרז?

מרב מיכאלי: ואם לא צריך מכרז, אז לא השתכנעתי וצריך להגיד שגם היועץ המשפטי של משרד השיכון לא השתכנע – למה לא צריך מכרז.

מרב מיכאלי: אמנם צריך להגיד שעמידר בתשובה שלה הולכת מרחק מאד מאד גדול, אדוני יושב הראש, בשביל להסביר איזה נכנס מחורבן, מלא פגמים, חבל על הזמן, אני אומרת לך, אם היה לך כזה בניין בשדרות שאול המלך בתל אביב – היית ממהר להיפטר ממנו.

מרב מיכאלי: היית מוכן לשלם שייקחו אותו, תאמין לי.

מרב מיכאלי: הוא ישן, יעלה המון כסף לשפץ אותו, הוא בכלל רק מיועד לצרכים ציבוריים.

מרב מיכאלי: ממש, אני אומרת לך, היה לא ברור שיהיה מה לעשות עם תפוח האדמה הלוהט הזה.

מרב מיכאלי: ולכן אמרו נסתיר, נלך מתחת לראדאר שמי שיקבל את זה לא יראה איך אנחנו דופקים אותו עם הנכס הגרוע הזה.

מרב מיכאלי: אז אם זה הרציונאל, אז לא הבנתי למה לקחת בכלל ולפרסם מודעה ולעשות את כל הפניות היזומות.

מרב מיכאלי: אגב, ראיתי שמתעניינים היו 20 גופים.

מרב מיכאלי: אם אינני טועה הרשימה של המתעניינות והמתעניינים הם 20.

מרב מיכאלי: אז כל זה, אדוני, זאת שאלת הבסיס.

מרב מיכאלי: אחר כך יש שאלות נוספות ואולי נציגי עמידר יוכל לענות עליהן.

מרב מיכאלי: אני מבינה שהוזכר שהעסקה נעשתה לפי חישוב של 4,000 מ"ר, כשלמיטב הבנתי השטח המחושב של הבניין הוא 5,200 מ"ר.

מרב מיכאלי: גם אדוני, מדובר ב-80 חניות שהשווי המוערך שלהן הוא בין 500 ל-1,000 שקלים לחודש לאחת, אבל אין חיוב נפרד עליהן.

מרב מיכאלי: עכשיו, אנחנו תוהות ותוהים, מעל 10 שנים, אז האם לא שווה היה כבר למכור את הנכס במחירי השיא של היום ולמקסם לעמידר בהרבה הרבה הרבה את מה שאפשר היה להרוויח מהנכס?

מיקי לוי: אפשר היה לקנות בזה דיור ציבורי.

מרב מיכאלי: למשל.

מרב מיכאלי: עניין פעוט.

מרב מיכאלי: בואו לא נדבר פה על הדבר הזה, הלא נעים – דיור ציבורי, כשאנחנו מדברים בדברים כאלה יפים כמו בתי מלון ובניינים בשדרות שאול המלך.

מרב מיכאלי: בקיצור אדוני, כמו שאתה מבין פה, רב הלא ברור על הכן ברור בסיפור הזה, ומאד מאד נשמח לקבל את תשובותיה של החברה.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: עוד משהו?

מיקי לוי: ברשותך, אני אבקש משפט אחד.

איתן כבל: כבר.

איתן כבל: האם סיימת?

מרב מיכאלי: בשלב זה.

איתן כבל: אוקיי, כן, בבקשה.

מיקי לוי: אני מבקש גם להבין ב-4 או 5 שנים האחרונות איזה סכום הושקע להטיב את מצבו של הבניין, כדי להבין מה היה בעבר.

מיקי לוי: כי הטענה של עמידר כאילו מצבו של הבניין היה בכי רע, נשמעת לי מאד מגוחכת לאור זה שהבניין תפקד ומצוי במרכז הסקטור של תל אביב.

מיקי לוי: אין מקום יותר טוב.

מיקי לוי: אינני תל אביבי, אבל אני חושב.

מיקי לוי: יתרה מכך - - -

מרב מיכאלי: אבל אני מניחה שאתה מכיר את שדרות שאול המלך.

מיקי לוי: נכון.

מיקי לוי: כדי להבין עד כמה המצב של ההשכרה, ללא מכרז, הוא כל כך מהותי ומעורר תהיות, הורה שר השיכון גם לבחון את המכרז.

מיקי לוי: לא זאת ועוד, הנושא הועבר על ידינו גם למבקר המדינה שהודיע לנו שהוא יפתח בבדיקה.

מיקי לוי: כל השכירות הזו ב-4 מיליון שקלים לשנה של בניין רב קומות, בעל 5,200 מ"ר, ללא מכרז, ללא מכרז - - -

<ראובן קפלן: אנחנו לא מדברים על אותו בניין.

מיקי לוי: ללא מכרז.

מיקי לוי: אז בוא, בתורך תגיד לי ותמציא לי בבקשה את ההסכם.

מיקי לוי: אני מבקש לקבל בתוקף את ההסכם שנחתם.

מיקי לוי: אתם חברה ציבורית, ממשלתית – אנחנו חברי הכנסת מבקשים לקבל את החוזה, לא את המכרז, אל החוזה לידינו על מנת שנוכל לבחון אותו ברמה המשפטית.

איתן כבל: תודה מיקי.

איתן כבל: אני אתן לעוד מספר חברי כנסת שירצו להתייחס בקצרה, למרות שלא היו מהמגישים.

איתן כבל: אני אתייחס, אני רוצה לכוון את הדיון בצורה יותר מחודדת ונעבור לשמוע את ההתייחסויות.

איתן כבל: בבקשה.

דב חנין: תודה לך אדוני יושב הראש ותודה על כינוס הוועדה לדיון החשוב הזה.

דב חנין: חברי, שפתחו והציגו את הנושא, דיברו בצורה ממצה על הדוגמאות הצועקות, אבל אני רוצה לדבר באופן יותר רוחבי.

דב חנין: והשאלה שמטרידה אותי, איך בכלל דברים כאלה יכולים להתרחש.

דב חנין: איך זה יכול לקרות?

דב חנין: הרי אנחנו מכירים את המצוקה הנוראה שנמצאת בעולם הדיור הציבורי.

דב חנין: אנחנו רואים כמה אנשים ממתינים בתור, כמה אנשים מייחלים להגיע לדירה של דיור ציבורי ולא מצליחים להגיע אליה, כשאומרים להם אין.

דב חנין: והנה אנחנו רואים מקרים והמקרים האלה הם לצערי לא המקרים היחידים, שבהם נכסים של הדיור הציבורי, במקום לשמש למטרה החיונית הדחופה והכל כך חסרה הזו, של דיור ציבורי, מועברים למטרות אחרות.

דב חנין: והשאלה איננה רק השאלה של המקרה המסוים.

דב חנין: השאלה היא השאלה הרוחבית.

דב חנין: איך הדבר הזה אפשרי.

דב חנין: יש לי תשובה והתשובה היא – ככה נראית מערכת שמתנהלת בצורה לא שקופה.

דב חנין: ככה נראית מערכת שהיא לא באמת ציבורית חוץ מהשם, כשפקידים ומנהלים וכל מיני גורמים יושבים בינם לבינם ומנהלים את הנכסים ולא כולנו הציבור יודעים איך המערכת הזו מתנהלת.

דב חנין: ואז, כשיש איזה שהוא תחקיר עיתונאי, אנחנו פתאום קוראים את הנתונים ומזעזעים לקרוא.

דב חנין: התשובה לזה אדוני יושב הראש, היא תשובה שנמצאת במגרשנו.

דב חנין: על שולחנה של הוועדה הזאת ישנה הצעת חוק.

דב חנין: אני מקווה שנסיים אותה באמת בקריאה שנייה ושלישית, שמחייבת שקיפות מוחלטת בכל המערכות של הדיור הציבורי.

איתן כבל: זה לא הצעת חוק שלי ושלך?

דב חנין: אכן.

דב חנין: במקרה.

דב חנין: אבל הצעת החוק הזאת תיתן את התשובה המערכתית.

דב חנין: כי אור השמש הוא המחטא הטוב ביותר, ואם תהיה שקיפות אז תהיה יעילות ותהיה התנהלות מתקבלת על הדעת בחברות הדיור הציבורי ובכל המערכות שמנהלות אותן.

מרב מיכאלי: דב, אתה צריך להודות לעמידר שמעירים לך על הצעת החוק, ככה בצורה יפה.

איתן כבל: אפרופו, הנה, ב-15 במרס יש את הדיון ואתה מנהל אותו.

דב חנין: מאה אחוז.

דב חנין: אז אנחנו מקווים באותו דיון לתת את התשובה המערכתית.

איתן כבל: אוקיי.

דב חנין: תודה אדוני.

איתן כבל: חבר הכנסת וקנין.

יצחק וקנין: שאלה ראשונה, כפי שזה פורסם לפחות, אני לא כל כך מצוי בכל הפרטים, אבל לפחות כפי שפורסם – אם המבנה הזה ראוי לשכירות של חברה מסוימת, מדוע הוא לא יהיה ראוי לשכרותו של שוכר, אדם?

יצחק וקנין: הרי אנחנו כולנו מבינים עד כמה יש קושי היום במציאת דיור, במיוחד באזור תל אביב.

יצחק וקנין: למה אי אפשר למצוא שוכר או שוכרים, הרבה שוכרים, להתאים את זה לשכירות של מבנים לאנשים חסרי דיור?

יצחק וקנין: למה לחברה כן ולזה לא?

יצחק וקנין: פעם שנייה, שאולי לזה יותר חמור, אני לא יודע אם התאימו את המכרז לשוכר, על פי מה שפורסם, לפחות לפי התגובה של החברה, מדוע לא נעשה מכרז פתוח, מסודר ולמה יש חשיבות שרק אחד ייקח את כל המבנה הגדול הזה.

יצחק וקנין: מה, אי אפשר לחלק?

יצחק וקנין: הרי זה כמה קומות, זו לא קומה אחת.

יצחק וקנין: מדוע שלא ייקחו את זה כמה חברות?

יצחק וקנין: מה, יש בעיה בתל אביב.

יצחק וקנין: יש צורך במבנים למשרדים גם על פי השיטה השנייה שלכם, למתווה שאתם הלכתם.

יצחק וקנין: ולכן אני חושב שהדבר הזה לא נעשה כראוי ולצערנו הרב הדברים מתגלים רק אחרי שהם מפורסמים בתקשורת או בעיתונות.

יצחק וקנין: אני חושב שצריך לקחת אחורה את כל הדבר הזה ולראות בדיוק איך הדברים נעשים ולבדוק אותם לעומק.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: קודם כל אני מקבל בברכה את חברי סגן השר ירון מזוז.

איתן כבל: לכבוד הוא לנו.

איתן כבל: ברשותכם, יש כאן עוד מישהו שרוצה להתייחס?

איתן כבל: אולי דוד?

דוד ביטן: לא, אני רק הגעתי.

איתן כבל: אוקיי, אני יודע, אבל אם הגעת, ובטח הגעת עם חומר מהבית.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: החומר בראש.

איתן כבל: אוקיי, בסדר.

איתן כבל: בבקשה, חאג'.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, נשמע אותו.

איתן כבל: אני ברשות

איתן כבל: כם רוצה להיות ממוקד, כי אני לא רוצה שנתברבר.

איתן כבל: תראו, קודם כל אני מזהיר את כולנו לא להיכנס לקו האש בין שייח ג'ארח לבין שאול המלך.

איתן כבל: אין לנו כוונה כזאת.

איתן כבל: אנחנו רוצים לכן שהתשובות תהיינה מדויקות מאד מאד.

איתן כבל: זה שחור לבן.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל, חברי שמעון הייבלום שהוא גם יושב ראש ועדת הביקורת, אני אומר את זה, אנחנו פה רוצים תשובות ברורות.

איתן כבל: יש תשובה – אין תשובה.

איתן כבל: בקשה אחת – אל תכדררו אותנו.

איתן כבל: ברגע שאנחנו נרגיש שמישהו כאן מנסה, כי בסופו של עניין הרי גם מבקר המדינה עוסק בעניין הזה.

איתן כבל: אנחנו מבקשים תשובות ברורות ונשאלו כאן שאלות מאד ברורות.

איתן כבל: זאת אומרת לא צריך עכשיו איזה יום לימודים ארוך.

איתן כבל: יש חוזה?

איתן כבל: אין חוזה?

איתן כבל: צריך מכרז?

איתן כבל: לא צריך מכרז?

איתן כבל: נדרשה חוות דעת חיצונית או לא נדרשת חוות דעת מקצועית?

איתן כבל: הסכום הוא סכום שמשדרג את עמידר או בסוף עמידר צריכה עוד מעבר לזאת להוציא כסף נוסף שהוא בעצם כסף שיכול ללכת לדיור הציבורי.

דוד ביטן: אבל אני מבין לפי מה שאני קורא שהטענה היא אחרת.

דוד ביטן: לא אם יש מכרז או אין מכרז.

איתן כבל: לא, לא, זו סדרה של טענות, זאת לא טענה אחת.

איתן כבל: אתה אמרת שאתה הגעת רק עכשיו ולא מוכן.

דוד ביטן: הרבה טענות?

דוד ביטן: לפי הכותרת ראיתי.

איתן כבל: פשוט לא היה לה מקום לכתוב את הכל.

דוד ביטן: אה, כן?

איתן כבל: כן, אוקיי.

<לאה ורון: וגם נגמרה לי העט.

דוד ביטן: כמו הוועדה של אלי כהן.

איתן כבל: כל הזמן.

איתן כבל: אז ברשותכם להיות ממוקדים.

איתן כבל: אנחנו באמת נשמח לשמוע.

איתן כבל: ודבר אחד, מערכת היחסים המתקיימת בין ועדת הכלכלה גם לעמידר היא צמודה, ואני לא רוצה שמערכת היחסים הזאת – גם אם יאמרו כאן דברים קשים על ידינו, גם במסקנות – אנחנו רוצים שמערכת היחסים תהיה פתוחה ומונחת על אדנים חזקים.

איתן כבל: בבקשה, אדוני המנכ"ל.

<ראובן קפלן: כבוד יושב הראש, כבוד חברי הכנסת.

<ראובן קפלן: שמי ראובן קפלן, מנכ"ל עמידר מזה שמונה חודשים תמימים.

<ראובן קפלן: עדיין בשוק, פעם ראשונה במערכת הציבורית ואני חשבתי שיזמנו אותי לכנסת למחוא לי כפיים על המהלך הזה שעשתה עמידר, אבל אני מוצא את עצמי בדיוק במצב ההפוך.

מרב מיכאלי: לא, זה לא, אבל תשכח - - -

<ראובן קפלן: לא נורא, זה בסדר.

<ראובן קפלן: שנייה, אני אענה על כל השאלות.

מרב מיכאלי: לא, אבל בשביל זה הפקת לעצמך סרטון יפה, שהציבור תוכל למחוא לך כפיים.

מרב מיכאלי: מאד ראינו אותו, ממומן, בגלובוס.

מרב מיכאלי: אני רואה שלמחיאות כפיים אתה דואג, אדוני.

מרב מיכאלי: אני לא רואה שיש חשש.

מרב מיכאלי: רק שמונה חודשים בתפקיד וכבר רוצה מחיאות כפיים.

מרב מיכאלי: אכן, אין מה להגיד - - -

<ראובן קפלן: כבודה, אני אענה על הכל.

דוד ביטן: לא, לא, הוא רוצה על המהלך, לא לעצמו.

דוד ביטן: תשימי לב.

מרב מיכאלי: אז כאמור, אתה יודע - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם עמידר היא חברה רווחית או שהיא חברה בשביל לתת שירות לציבור?

איתן כבל: חאג', חברים - - -

<ראובן קפלן: קודם כל חברת עמידר - - -

דוד ביטן: אבל - - - הרעיון שהכל יעבור בממשלה הוא לא רעיון - - -

איתן כבל: חברים יקרים, אל תתנו לי.

איתן כבל: יש לנו יום ארוך.

דוד ביטן: אם היא יכולה ליצור הכנסות מכל מיני מיזמים עסקיים זה לא ישפיע על העניין הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז כדי להרוויח לבטל את הדיור הציבורי?

דוד ביטן: לא אמרתי, אבל צריך - - -

איתן כבל: חאג' ודוד, סליחה.

איתן כבל: יש לי יום ארוך - - -

דוד ביטן: זה לא רע ליצור - - -

איתן כבל: דוד.

דוד ביטן: שיכניסו כסף שאפשר יהיה לקנות דירות.

מרב מיכאלי: אדרבא ואדרבא.

איתן כבל: אני מודה לאדוני.

דוד ביטן: ולא שהכל יהיה על חשבון המדינה.

איתן כבל: אוקיי, די.

<קריאה: זה לא סותר.

דוד ביטן: נכון, אבל באים בטענות שהם רק צריכים לקבל תקציב במדינה לקנות ולתת.

דוד ביטן: אפשר גם ליצור מיזמים שיכניסו כסף - - -

איתן כבל: דוד, דוד, אין שיש לך נוכחות.

דוד ביטן: לטובת העניין.

איתן כבל: מכל הבחינות.

דוד ביטן: כן, איזו?

איתן כבל: אל תפריע לי.

איתן כבל: בבקשה, אדוני המנכ"ל ובלי פירוטכניקה.

איתן כבל: גע בעניין.

<ראובן קפלן: אני אשתדל מאד להיות ממוקד ואפשר לגמור את הדיון הזה גם בחמש וחצי דקות.

<ראובן קפלן: אנחנו שקופים לחלוטין, הכל שקוף.

<ראובן קפלן: אדון חבר הכנסת מיקי לוי, שאני לא רואה שהוא - - -

איתן כבל: הוא נדרש לצאת.

<ראובן קפלן: ההסכם לא מוסתר מאף אחד.

<ראובן קפלן: עסקינן בחברה ציבורית, חברת מלונות דן.

<ראובן קפלן: כמובן שהיה צריך את הסכמתה, אבל אנחנו לא מסתירים שום דבר מאף אחד ואנחנו גם מברכים על הבדיקה של מבקר המדינה שיבדוק את הדבר הזה מ-א' עד תו.

<ראובן קפלן: אנחנו רוצים שמבקר המדינה יבדוק את זה מ-א' עד תו, כי נעשה פה תהליך שאני חושב שהוא תהליך נקי ובסדר גמור ואין לנו שום דבר מה להסתיר.

<ראובן קפלן: הכל פתוח.

<ראובן קפלן: לא נתבקשנו להגיש מסמך אחד שלא הגשנו אותו – לא לביקורת המדינה, לא לוועדה הזאת ולא לאף אחת מהוועדות האחרות; וכל מסמך שנתבקש להגיש – נגיש אותו.

<ראובן קפלן: אנחנו לא מסתירים שום דבר ואני מסכים עם כבוד חבר הכנסת דב חנין, שאין טוב מאור השמש ואנחנו שקופים לחלוטין ואנחנו לא מסתירים שום דבר.

<ראובן קפלן: לגופו של עניין, חברת עמידר נמצאת בשאול המלך 39, בניין שאוכלס בשנת 1966-1967, בניין ישן, אכן ישן.

<ראובן קפלן: בניין שאנחנו משלמים עליו דמי ניהול רבים וההנהלה בגיבוי של הדירקטוריון קיבלה החלטה אחד לצאת מתל אביב, כי אנחנו חושבים שחברת דיור ציבורי לא צריכה לשבת בלב תל אביב ליד בתי המשפט, באזור הכי יקר במדינה - - -

דוד ביטן: זה המשרדים הקודמים שהיו - - -

<ראובן קפלן: במשרדים הקודמים.

<ראובן קפלן: זאת הסיבה הראשונה והסיבה השנייה, אנחנו - - -

דוד ביטן: אבל - - -

איתן כבל: סליחה, תעבור מקום.

איתן כבל: המיקרופון שלו לא תקין והדיון בשידור.

איתן כבל: רק תעבור מקום כדי שהדברים שלך יוכלו להישמע בצורה תקינה.

איתן כבל: עזבו את זה עכשיו.

איתן כבל: אחר כך תזמין אותו לכוס קפה.

<ראובן קפלן: עכשיו שומעים?

איתן כבל: כן.

איתן כבל: פשוט קיבלתי את זה מקונטרול, מה שנקרא.

מרב מיכאלי: ואנחנו רוצים שתישמע, אחרי הכל.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: בבקשה.

<ראובן קפלן: אנחנו, אחד, חושבים שאנחנו צריכים לצאת ממרכז תל אביב ושתיים אנחנו חושבים שהמהלך הזה מכנס שישה משרדים שונים של עמידר, לא רק הבניין בשאול המלך, מכל מיני קצוות תל אביב וסביבתה, ומאפשר לנו יעילות תפעולית הרבה יותר גדולה וחיסכון, כמו שכבר נאמר, חיסכון של 4 מיליון שקלים, שאפרופו הדאגה לדיור הציבורי, אז עוד ארבעה מיליון שקלים בשנה, כפול 20 שנה, מי שעושה חשבון מהיר זה 80 מיליון שקלים שאולי יאפשרו למדינת ישראל לקנות עוד 80 דירות, מה שלא היה מתאפשר אם לא היינו עושים את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: 20 שנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כדי להעצים את זה אז הוא מדבר על 20 שנה.

<ראובן קפלן: אפשר לדבר גם על 40 שנה.

<ראובן קפלן: זה 4 מיליון שקלים בשנה.

איתן כבל: חברה, רק בקשה, אני לא רוצה - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא מבין למה 20 שנים.

איתן כבל: אבל הוא אומר.

איתן כבל: אחר כך אדוני ייקח את רשות הדיבור.

איתן כבל: אני אתן לו.

איתן כבל: בבקשה, אני לא מפריע לכם להגיד את מה שאתם רוצים.

איתן כבל: בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, אני מרגיש שזה זלזול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: 20 שנים - - -

איתן כבל: חאג', חאג', אני יודע.

איתן כבל: אפשר גם להגיד 100 שנים וזה חיסכון יותר גדול, אבל עזוב.

איתן כבל: הוא מציג את הדברים, את עמדתו.

איתן כבל: בוא נכבד את זה לפחות.

<ראובן קפלן: השאלה הראשונה שנשאלתי היא למה לא לשכן את דיירי הדיור הציבורי בבניין ברחוב שאול המלך 39 והתשובה היא תשובה פשוטה.

דוד ביטן: התב"ע היא לא כזאת.

איתן כבל: היי, היי, נשמה, אתה הגעת בלי כל ידע מוקדם ואתה יודע יותר מכולם.

דוד ביטן: לא, אני יודע לפי תכנון ובנייה.

איתן כבל: עזוב.

איתן כבל: לא ידעתי שלראשון יש תכנון ובנייה גם על שאול המלך.

<ראובן קפלן: אני מקריא לוועדה את השימושים - - -

איתן כבל: עזוב.

איתן כבל: תן לו.

איתן כבל: אתה רוצה שהוא ישמיע את הדברים שלו?

איתן כבל: אל תפריע לו.

איתן כבל: אתה צריך לשפוך?

איתן כבל: נו בחייאת דינאק.

איתן כבל: בבקשה.

<ראובן קפלן: אני מקריא מתוך תכנית G של התב"ע של עיריית תל אביב – הבניין הוא בניין בעל אופי ציבורי, דהיינו, אני מקריא, מצטט – "בניין המשמש למשרדי בנק, משרדי מוסדות, אולמות, הרצאות ואסיפות, אולמי ספורט, אולמי תערוכות, בתי ספר מקצועיים, מוסדות הבראה, בתי מלון".

<ראובן קפלן: נקודה.

<ראובן קפלן: סוף ציטוט.

<ראובן קפלן: זה מה שאפשר לעשות מהבניין הזה.

<ראובן קפלן: ואי לכך, לפני שבכלל חשבנו על מכרז וחשבנו על כל דבר אחר, פנינו למוסדות, כמו שכתוב בתב"ע והמוסדות הכי טריוויאליים שישכרו את הבניין הזה זה בית החולים איכילוב שנמצא ממולנו, שהיינו איתו במשא ומתן ארוך, כולל ניסיונות של החשב הכללי וכל מיני אחרים שנשכיר את הבניין בחצי מהסכום שהשכרנו אותו בסופו של דבר.

<ראובן קפלן: ובכל זאת, אנחנו חושבים שלהשכיר אותו ב-160,000 שקלים או ב-150,000 שקלים זה לא היה נכון לחברת עמידר, בטח לא לדיור הציבורי - - -

מרב מיכאלי: אז לא הבנתי.

מרב מיכאלי: אני רוצה להבין, אתה טוען שהחשבת הכללית למעשה, משרד החשבת הכללית, ניסה ללחוץ אתכם להשכיר את הבניין בפחות מ - - -

<ראובן קפלן: ב-150,000 שקלים לבית החולים איכילוב.

מרב מיכאלי: שהיו לחצים מהחשבת הכללית.

<ראובן קפלן: כן.

מרב מיכאלי: אוקיי, טוב לדעת.

<ראובן קפלן: כן, בית החולים איכילוב הפעיל את כל הקשרים שהוא יכול היה להפעיל.

<ראובן קפלן: זה בסדר גמור.

<ראובן קפלן: בסופו של דבר בשיחה שלי עם מנכ"ל איכילוב ובמחילה מכבודו, לא הסכמנו להשכיר את זה בסכומים לא של 150,000 שקלים ולא של 160,000 שקלים וחשבנו שנכון להשכיר את זה יותר.

<ראובן קפלן: אז אנחנו פנינו גם למשרד הביטחון, שנמצא ממולנו מצד אחד, לבית החולים איכילוב שנמצא.

<ראובן קפלן: פנינו לפרקליטות שמאכלסת בניין - - -

דוד ביטן: לא, אבל פרסמת איזה שהוא, לא מכרז, אבל לפחות - - -

איתן כבל: קול קורא, משהו?

<ראובן קפלן: קודם כל פנינו - - -

דוד ביטן: מה, אתה פונה לבד?

דוד ביטן: אין דבר כזה פנייה לבד.

דוד ביטן: אתה צריך לפרסם קול קורא ולהמתין שאנשים יגישו הצעות ואז למצוא במשא ומתן.

<ראובן קפלן: אני אגיד את כל התהליך שעשינו.

דוד ביטן: קול קורא אם אפשר במקרה הזה.

דוד ביטן: לא - - - מכרזים - - -

<ראובן קפלן: אני אפרט את כל התהליך שעשינו.

<ראובן קפלן: אחד, פנינו - --

דוד ביטן: אבל למה אתה לא יכול לענות פשוט?

<ראובן קפלן: אני עונה פשוט.

דוד ביטן: פרסמת או לא פרסמת?

<ראובן קפלן: עשינו הליך פומבי.

<ראובן קפלן: פנינו פעם אחת למתווכים ופעם שנייה פרסמנו - - -

איתן כבל: ברשותך אדוני - - -

<ראובן קפלן: וזה הליך שבוצע, אבל אני אפרט את כל המהלכים.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל, שנייה אחת.

איתן כבל: חברים, אני גם מבקש, מרגע זה לא להפריע.

איתן כבל: אני אוציא אנשים.

איתן כבל: אני רוצה שהוא יענה.

איתן כבל: אני מבקש ממך אדוני המנכ"ל, אנחנו כבר מדברים, אתה מדבר עוד מעט 10 דקות ולא אמרת כלום כמעט.

איתן כבל: אני אומר את זה בכבוד, לא מתוך מקום של זה.

איתן כבל: אתה צריך לענות על השאלות.

איתן כבל: הליך מכרזי – צריך, לא צריך?

איתן כבל: עשיתי במקום הליך מכרזי א', ב', ג'.

איתן כבל: קיבלתי את האישורים ה', ו', ז'.

איתן כבל: אין ב-20 השנים הקרובות סיכוי שהתב"ע תשתנה.

איתן כבל: לא משנה.

איתן כבל: אני צריך פשוט שנדע איפה אנחנו עומדים, זה הכל.

איתן כבל: אחר כך נתווכח איתך אם זה נכון או לא.

דוד ביטן: זהו, אז אתה אומר הליך פומבי.

דוד ביטן: אין דבר כזה הליך פומבי כמו שאתה אומר.

איתן כבל: אבל אל תפריע.

איתן כבל: תן לו, תן לו עכשיו.

דוד ביטן: אבל אני הולך.

מרב מיכאלי: לא, זה חשוב מאד שמה ש - - -

דוד ביטן: כי אני צריך ללכת לוועדה אחרת.

דוד ביטן: בפועל אני ראיתי את הכותרת של הסעיף, של ההצעה לסדר.

דוד ביטן: זו הצעה לסדר?

איתן כבל: לא, דיון מהיר.

דוד ביטן: דיון מהיר.

דוד ביטן: אין דבר כזה.

דוד ביטן: היום התב"ע שם היא תב"ע למשרדים ולכן אי אפשר לשכן שם דיירים.

<קריאה: הוא אמר את זה.

דוד ביטן: לא, אני אומר מה דעתי.

דוד ביטן: אי אפשר לשכן שם דיירים ללא שינוי תב"ע ועיריית תל אביב אלף לא תסכים, זה לא האזור.

דוד ביטן: ו-ב', גם אם היא תסכים זה ייקח כמה שנים.

איתן כבל: טוב, וגם המחירים שם הם - - -

דוד ביטן: אבל לגבי ההליך המכרזי, וודאי שדבר כזה אתה צריך לעשות בהליך מכרזי.

דוד ביטן: אתה לא יכול להגיד אני פניתי, אז עשיתי הליך פומבי.

דוד ביטן: זה לא שמעתי טענה כזאת אף פעם.

דוד ביטן: אין הליך פומבי על ידי זה שאתה פונה למי שאתה רוצה.

דוד ביטן: אתה מבין את העניין?

<ראובן קפלן: רבותי, אני אפרט בשקיפות מלאה את כל התהליך שנעשה.

איתן כבל: אז בבקשה, זה מה שאני מבקש.

<ראובן קפלן: מהדקה הראשונה אנחנו פנינו - - -

מרב מיכאלי: עשית את שלך.

מרב מיכאלי: תודה, דוד.

איתן כבל: דוד, תודה.

איתן כבל: לך.

מרב מיכאלי: חבל שלא עשית רק את זה ואת כל הבלגן לפני, אבל סבבה.

דוד ביטן: לא, אבל - - - לגבי דיור ציבורי.

מרב מיכאלי: לא, אני לא מדברת על - - -

דוד ביטן: מה את רוצה, שבמשרדים נעשה דירות?

דוד ביטן: אין דבר כזה.

מרב מיכאלי: אני רוצה שיהיה מכרז ושיעבדו בשקיפות ובצורה מסודרת.

מרב מיכאלי: זה מה שאני רוצה.

דוד ביטן: לא, שקיפות הם יכולים לעשות גם בלי הליך מכרזי, דרך אגב.

<קריאה: את יודעת כמה חברות היו רוצות כל אחת קומה שלמה?

<קריאה: אתה יודע כמה זה פרקטי - - -

מרב מיכאלי: גברתי, את לא ברשות דיבור.

<שמעון הייבלום: הן לא יכולות לפי התב"ע.

<שמעון הייבלום: עיקלו להם את התב"ע, אתם לא מבינים?

איתן כבל: שמעון, שמעון.

<שמעון הייבלום: אי אפשר, לא יכולים.

איתן כבל: דוד, יהיה שקט, תצא מפה כבר.

דוד ביטן: אתה לא קולט?

דוד ביטן: כל שנה דירות - - -

איתן כבל: בבקשה, ראובן.

<ראובן קפלן: התהליך שבוצע כך היה, ואני חוזר מהתחלה.

<ראובן קפלן: אנחנו פנינו לכל הגופים שנמצאים באזורנו, שעושים לתב"ע שהם יכולים להיות קנדידטים לסגור את הבניין הזה.

<ראובן קפלן: חלק מהגופים האלה אינם מצריכים במכרז.

<ראובן קפלן: בית החולים זו חברה ממשלתית עירונית, התקשרות איתה לא מצריכה מכרז.

<ראובן קפלן: כנ"ל משרד הביטחון ומשרדים ממשלתיים אחרים, כנ"ל פרקליטות המדינה.

<ראובן קפלן: פנינו קודם כל לכל אלה, זה בכלל לא מצריך הליך מכרזי.

<ראובן קפלן: התקשרות של חברה ממשלתית עם חברה ממשלתית או חברה ממשלתית עם גוף ממשלתי לא מצריכה מכרז.

<ראובן קפלן: פנינו לכולם, מחלקם קיבלנו הצעות מעליבות של 150,000 שקלים ומטה, מחלקם לא קיבלנו בכלל הצעות.

<ראובן קפלן: החלטנו שזה לא מספיק אטרקטיבי ולכן הלכנו להליך שני.

<ראובן קפלן: בהתחלה חשבנו שאנחנו נעשה מכרז, לאחר מכן אנחנו התקשרנו עם מספר מתווכים שהביאו עשרות מציעים.

<ראובן קפלן: מתווכים מובילים בשוק של המשרדים.

<ראובן קפלן: התקשרנו עם ארבעה עד חמישה מתווכים, הביאו לנו עשרות מציעים ועשרות קנדידטים לשכור את המשרדים.

<ראובן קפלן: גם שם קיבלנו הצעות שלא השביעו או לא היו מספיק אטרקטיביות בשביל שנצא מהבניין הזה.

<ראובן קפלן: לאחר מכן הכנו מכרז ובסופו של דבר ועדת המכרזים החליטה שלא לצאת במכרז, בהתייעצות עם משרד עורכי הדין ראב"ד מגריזו, מהסיבה שחשבנו שמכרז ישיא לנו פחות ערך מהליך פומבי שאינו מכרזי.

<ראובן קפלן: עשינו הליך פומבי.

<ראובן קפלן: ההליך הפומבי אומר שפנינו למתווכים ופרסמנו שתי מודעות בעיתון.

<ראובן קפלן: זה ההליך הפומבי שעשינו.

<ראובן קפלן: זאת העובדה.

<ראובן קפלן: לא מסתירים שום דבר מאף אחד.

<ראובן קפלן: גם לפי סעיף 34 (1) או What ever, בחוק חובת המכרזים, אין במקרה כזה שוועדת המכרזים העליונה של החברה חושבת שהיא יכולה להשיא ערך גבוה יותר ממה שהיא תשיא במכרז והנכס הזה הוא נכס בעייתי.

<ראובן קפלן: זה אומר שבמכרז, אם אנחנו עושים מכרז סגור, מכרז פומבי סגור, זה אומר שהמציעים חייבים להתכנס למה שכתוב במכרז – לתקופת השכירות, לתקופת הגרייס, לכל התנאים שכתובים במכרז.

איתן כבל: זאת אומרת אם אני מבין אותך נכון, ראובן, ואני רוצה להיות עכשיו ממוקד בדיוק בעניין הזה.

איתן כבל: הנחת העבודה שלכם הייתה כזאת, וקודם כל אני אומר לך איפה הבעייתיות הגדולה.

איתן כבל: הבעייתיות הגדולה, גם אם בשורה התחתונה, ויתכן, אינני יודע לומר וגם חברי בשלב הזה לא יודעים להגיד, שההליך שעשיתם כלכלית, יכול והוא ההליך הנכון ביותר.

איתן כבל: לא יודע להגיד את זה ברגע זה, אבל צריך שתבינו וזה אחד הדברים שאנחנו אומרים גם לעצמנו חברי הכנסת, שגם אנחנו חוטאים בזה.

איתן כבל: אנחנו גופים ציבוריים, וכשנראה מהלך שהוא לא מספיק פתוח, שקוף, והוא נראה – אתה מבין שבוודאי חברה כמו חברת עמידר, אז זה בקל וחומר.

איתן כבל: אחד.

איתן כבל: נקודה שנייה שאני רוצה להתקדם איתה כדי להבין, האם ההחלטה שלכם ללכת למהלך הזה, הדירקטוריון או מי שקיבל את ההחלטה, נבעה מהסיבה שמכרז פתוח, ככל שמייצר מצב של שקיפות גדולה מחד, אבל הוא יכול היה לפגוע לטענת

איתן כבל: כם בכך שהיה גורם לכם לקבל הכנסה קטנה יותר עבור החברה, מאשר הלכתם להליך שבו אתם.

איתן כבל: האם זה השיקול?

יצחק וקנין: אם אפשר לחזק את השאלה של איתן.

יצחק וקנין: אני רק אוסיף.

יצחק וקנין: לדעתי, גם אם הייתם יוצאים למכרז, אני קצת מכיר את דיני המכרזים, לדעתי יכולתם לבטל את המכרז הזה אם ההצעה לא הייתה מוצאת חן בעיניכם.

יצחק וקנין: יש לכם סעיף שאתם לא חייבים לקבל את ההצעה.

יצחק וקנין: אתם לא חייבים לקבל שום הצעה.

מרב מיכאלי: נכון.

<שמעון הייבלום: היה דיון.

איתן כבל: שמעון הייבלום, שם ותפקיד לפרוטוקול.

<שמעון הייבלום: רואה חשבון שמעון הייבלום, חבר דירקטוריון, יושב ראש ועדת ביקורת.

<שמעון הייבלום: היה דיון במוסדות של החברה – ועדת כספים, ועדת ביקורת – והגענו למסקנה מהיכרות של השוק, שאם אנחנו יוצאים במכרז רגיל, לא במהלך שאנחנו עשינו, גופים רציניים בשוק לא היו ניגשים למכרז.

<שמעון הייבלום: ואנחנו לא אומרים את זה מתוך זה שמישהו חלם את זה בלילה, אלא מתוך ידע.

<שמעון הייבלום: כולל בתי מלון, רשתות של בתי מלון שאמרו שאם אנחנו הולכים לתהליך של מכרז רגיל, הם לא יצטרפו.

מרב מיכאלי: אז איך קרה ש - - -

<שמעון הייבלום: שניים, רגע, שנייה, תני לי לגמור.

מרב מיכאלי: שהגוף הרציני - - -

איתן כבל: תנו לו לסיים.

איתן כבל: .

<שמעון הייבלום: אולי תתני לי לגמור?

<שמעון הייבלום: שניים, מכרזים של חברה כמו עמידר וחברות דומות לה, יש הרבה גופים במשק שבכלל לא מעיזים לגשת למכרז.

<שמעון הייבלום: עכשיו, אני חושב שהמהלך שנעשה נעשה בשקיפות מלאה.

<שמעון הייבלום: פורסמו מודעות בעיתונים.

<שמעון הייבלום: פנינו ל-6 או 7 מתווכים מובילים בשוק בענף הזה.

<אתי ירדן: תגדיר מוביל.

<אתי ירדן: מוביל לפי דעת מי?

<שמעון הייבלום: מוביל לא על פי דעתי אלא על פי השוק.

<אתי ירדן: גם - - -

<לאה ורון: תסלחי לי גברת, את לא ברשות דיבור ואנחנו לא יודעים מי את.

איתן כבל: תיכף ניתן לך את הזכות.

<שמעון הייבלום: שניים, היו 60 מתעניינים.

<שמעון הייבלום: אני חושב שזה די שקוף.

<שמעון הייבלום: עכשיו, בסופו של תהליך קיבלנו מחיר שהוא הרבה יותר מהשמאות שהייתה, הרבה יותר ממה שכל גוף אחר רצה להציע על הבניין.

<שמעון הייבלום: עכשיו, אם אנחנו חושבים על הדיור הציבורי ובעצם כל הכוונה שלנו שהפרשי הכספים בין המשרדים החדשים למשרדים הישנים, כולם ישמשו לדיור הציבורי, אני חושב שנעשה מהלך הכי נכון שאפשר היה לעשות.

איתן כבל: מה זה המחיר הכי גבוה, שמעון?

<שמעון הייבלום: קיבלנו 335,000 שקלים לחודש שכר דירה, כשהשמאות הייתה 265,000 שקלים.

איתן כבל: וכמה אתם משלמים בחולון?

<שמעון הייבלום: הפער הוא 4 מיליון, אני אומר לך.

מרב מיכאלי: אני לא - - -

איתן כבל: לא, אני רק רוצה להבין את הנתונים בלי זה.

<ראובן קפלן: בחולון, עוד פעם, בחולון אנחנו משלמים הרבה פחות מזה, אבל בחולון, בוא לא נשכח, אמרתי שאנחנו מכנסים 6 משרדים.

איתן כבל: לא, אני מדבר על החיסכון הכללי בעלויות.

<שמעון הייבלום: 4 מיליון שקלים לשנה.

<ראובן קפלן: 4 מיליון שקלים בשנה.

איתן כבל: כמה עלות השיפוץ של המקום.

<ראובן קפלן: 4 מיליון שקלים בשנה.

<ראובן קפלן: של איזה מקום?

איתן כבל: הנכס שאתם נכנסתם אליו.

איתן כבל: אני גם כן ניזון ממה שנאמר לי.

איתן כבל: אני לא המצאתי, לא הייתי פה.

איתן כבל: המקום היחיד שאני מכיר זה את שאול המלך ומכיר לא רע, הכרתי הרבה שנים.

איתן כבל: מה שאני מנסה להגיד, בתהליך הזה, זה שאני רוצה לדעת גם מכם ולקבל את זה בכתב גם כן, את השכלול של כל הפעולות שנעשו כאן פעם אחת ההצעה כמה היה שווה הנכס בשמאות.

איתן כבל: העובדה שסגרתם מקומות נוספים וקיבצתם את כולם בחולון, כמה הם עלו, מה הרווחנו, מה זה?

איתן כבל: את כל אותם - - -

<ראובן קפלן: את כל התחשיב הכלכלי ש - - - לדירקטוריון - - -

איתן כבל: את כל התחשיב הזה.

<ראובן קפלן: התחשיב הכלכלי - - -

איתן כבל: ופירוט ההצעות גם כן.

<ראובן קפלן: התחשיב הכלכלי כולו - - -

מרב מיכאלי: אדוני ברשותך, באמת.

מרב מיכאלי: יש פה תיאור, אני אומרת ושואלת.

מרב מיכאלי: אלף יש שאלה אחת שלא קיבלנו עליה תשובה וזה למה היה צריך ללכת לייעוץ משפטי חיצוני והאם היה אישור ללכת.

מרב מיכאלי: למה היה צריך ללכת למשרד ראב"'ד בשביל לקבל חוות דעת, אחרי שהייתה חוות דעת - - -

<שמעון הייבלום: מפני שהוא היועץ המשפטי של הדירקטוריון.

<שמעון הייבלום: הדירקטוריון ביקש לפנות ליועץ המשפטי של הדירקטוריון.

מרב מיכאלי: משום שהוא לא אהב את חוות הדעת של היועץ המשפטי שאמר שנדרש מכרז לסיפור הזה באופן חד משמעי.

<שמעון הייבלום: לא, לא, לא קשור, לא קשור.

מרב מיכאלי: אבל זה נכון או לא נכון שהיועץ המשפטי הפנימי אמר שנדרש הליך של מכרז?

<שמעון הייבלום: לא נכון.

איתן כבל: סליחה, קודם כל חברים רגע, לקחת לאחור.

איתן כבל: השאלה ששואלת חברת הכנסת, קודם כל האם הייתה חוות דעת של היועץ הפנימי של חברת עמידר, שאמרה שנדרש מכרז.

איתן כבל: קודם כל – כן או לא?

<שרון רוזנבלט: אני אענה.

<שרון רוזנבלט: אני היועץ המשפטי של עמידר.

<שרון רוזנבלט: עורך הדין שרון רוזנבלט.

<שרון רוזנבלט: אני חודשיים בחברה, בוא נתחיל עם זה.

מרב מיכאלי: נעים מאד.

מרב מיכאלי: תתחדש.

מרב מיכאלי: הסיפור הזה היה לפניך.

<שרון רוזנבלט: האירועים האלה היו לפני.

<שרון רוזנבלט: דרך המלך שהחברה הלכה בה הייתה באמת - - -

אורלי לוי אבקסיס: מעניין למה היועץ המשפטי התחלף בתפקידו.

איתן כבל: אחר כך תגידי את זה.

מרב מיכאלי: למה הוא גם לא - - - את חוות הדעת הזאת.

איתן כבל: חברים, זה כמעט בשאלה של כן ולא.

<שרון רוזנבלט: אני עונה.

<שרון רוזנבלט: דרך המלך הייתה ללכת למכרז.

<שרון רוזנבלט: גופים ציבוריים וחברות ממשלתיות בדרך כלל הולכות למכרזים.

<שרון רוזנבלט: יחד עם זה, תקנות חובת המכרזים מאפשרות - - -

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: זה אין לתאר.

מרב מיכאלי: אתה מבין אדוני, זה לא מריחה, זה האמא של המריחה.

<שרון רוזנבלט: לא, אני עונה.

מרב מיכאלי: אנחנו יודעים שתקנות המכרזים מאפשרות את זה.

מרב מיכאלי: תודה רבה לאדוני על השיעור המלומד.

מרב מיכאלי: אני לא שאלתי את זה, אני שאלתי האם - - -

<שרון רוזנבלט: אם תתני לי לענות אני אענה לך על שאלתך.

מרב מיכאלי: האם נכון שהייתה חוות דעת שהיא היום חיצונית, שצריך ללכת כאן למכרז?

איתן כבל: שרון, סליחה, תראה, אמרתי לכם בפתיחת הדברים שלי.

איתן כבל: אני מתייחס אליכם עד לרגע זה, גם מתוך ההיכרות שלי אתכם, בצורה מכובדת.

איתן כבל: אני לא נוהג בדרך כלל כך.

איתן כבל: אני בדרך כלל, איך אומרים, אני אומר את זה בצורה הכי ברורה, אז תכבדו אותי, אוקיי?

איתן כבל: לא את הוועדה.

איתן כבל: אותי.

איתן כבל: תענו על השאלות בצורה – וסליחה שאני כבר – אני לא רוצה כדרורים.

איתן כבל: אני לא רוצה.

איתן כבל: גם ככה הנושא הוא לא פשוט.

איתן כבל: מה שאני מבקש – נשאלת שאלה, אז לפני שכבר חברת הכנסת אורלי כבר תתחיל לשאול את השאלות למה הוא הלך ולמה זה, אלה שאלות.

איתן כבל: כל מה שנתבקשת לענות לי, על השאלה ששאלה אותך חברת הכנסת מרב מיכאלי, שאלה פשוטה.

איתן כבל: האם הייתה חוות דעת של היועץ המשפטי של עמידר, שאמרה – חייבים לצאת למכרז.

איתן כבל: כן או לא?

<שרון רוזנבלט: אני עונה עוד פעם.

איתן כבל: את הכללים אני יודע לא רע.

<שרון רוזנבלט: לא הייתה חוות - - -.

<שרון רוזנבלט: אני מסביר, אתם לא רוצים להקשיב.

<שרון רוזנבלט: אני מסביר שוב פעם.

<שרון רוזנבלט: לא הייתה חוות דעת כי הלכו למכרז.

<שרון רוזנבלט: השלב הראשוני היה ללכת כן למכרז.

<שרון רוזנבלט: ואז הגיעו למסקנה שבנסיבות העניין, כמו שאמרתי, לאור המורכבות של העסקאות, של המשא ומתן, הגיעו למסקנה שאם ילכו בדרך מכרזית של הליך מכרזי פומבי, תהיה בעיה מבחינת מקסום הרווח מהעסקה הזאת.

איתן כבל: זה היה על דעת היועץ המשפטי?

<שרון רוזנבלט: ולכן הדירקטוריון פנה ליועץ המשפטי של הדירקטוריון באותה עת – ראב"ד מגריזו – שנתן את חוות הדעת.

איתן כבל: שאול.

<שרון רוזנבלט: שרון.

איתן כבל: שרון.

איתן כבל: אני רוצה את הסיפור דרך.

איתן כבל: כל דבר יש לו סיפור דרך.

איתן כבל: הייתה חוות דעת של היועץ המשפטי של עמידר - - -

<שרון רוזנבלט: לא.

<שרון רוזנבלט: זה בדיוק מה שאני מסביר.

<שרון רוזנבלט: הלכו למכרז.

<שרון רוזנבלט: דרך המלך.

<שרון רוזנבלט: הלכו למכרז, כמו שהולכים בדרך כלל.

<שרון רוזנבלט: כן, חשבו שצריך ללכת למכרז.

<שרון רוזנבלט: התשובה היא כן.

<שרון רוזנבלט: התחילו גם לכתוב את המכרז.

איתן כבל: אוקיי.

<שרון רוזנבלט: תוך כדי שכתבו את המכרז והבינו את הקשיחויות של המשמעות של הליך מכרזי פומבי רגיל, הגיעו למסקנה שבנסיבות העניין, זה בסלנג ידפוק את העסקה מהבחינה הזאת ש - - -

איתן כבל: זאת אומרת לא הייתה חוות דעת בכלל של היועץ המשפטי של עמידר?

<שרון רוזנבלט: לא.

<שרון רוזנבלט: לא הייתה חוות דעת.

<שרון רוזנבלט: הלכו למכרז.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: את רוצה לשאול?

מרב מיכאלי: לא, יש פה שתי קומות.

מרב מיכאלי: אחת, הם חוזרים ומדלגים על העובדה שהם לא אהבו את העבודה שבאמת היועץ המשפטי הוביל אותם כנראה, בלי לקרוא לזה חוות דעת - - -

<שמעון הייבלום: זה לא נכון מה שאת אומרת.

<שמעון הייבלום: אני מצטער מאד, זה לא נכון.

מרב מיכאלי: אז סליחה, אני רוצה לדעת - - -

<שמעון הייבלום: מעולם היועץ המשפטי של עמידר, מעולם, בכל הדיונים של הוועדות בנושא הבניין, לא הביע פעם אחת את דעתו שצריך לצאת במכרז פומבי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז מה הייתה דעתו?

<שרון רוזנבלט: חברים, העמדה הייתה שהולכים למכרז, לא הייתה חוות דעת בשלב הזה שלא הולכים למכרז.

<שרון רוזנבלט: אני אומר נורא פשוט.

אורלי לוי אבקסיס: אז מתי הבנתם - - -

מרב מיכאלי: זה בדיוק.

מרב מיכאלי: מה שאת הפסדת פה זה כבר - - -

אורלי לוי אבקסיס: יש פה באמת שיטה.

איתן כבל: אני אתן לך לשאת את הדברים שלך.

איתן כבל: שאלה.

מרב מיכאלי: אדוני, אני רק אגיב לזה.

מרב מיכאלי: זו הקומה האחת שלדעתי היא עוד לא ברורה.

מרב מיכאלי: לחלוטין לא ברורה.

מרב מיכאלי: אני גם לא יודעת, הדבר הזה של חוות הדעת החיצונית הזאת שהתבקשה בשביל להכשיר את מה שכבר החליטו, זו בדיוק השיטה שעובדים במה שהם מתארים לנו כאן.

מרב מיכאלי: הם כבר הגיעו למסקנה - - -

<שמעון הייבלום: זה שוב לא נכון.

מרב מיכאלי: סליחה.

<שמעון הייבלום: אבל זה לא נכון.

מרב מיכאלי: אתם מתארים לנו.

מרב מיכאלי: אתם לא נותנים לנו את הסיבות לפיהן מהן הסקתם שלא כדאי ללכת למכרז מבחינת התוצאה הסופית שתתקבל, אלא אתם-.

מרב מיכאלי: וקודם כל אתה יודע, בתור מוכרים, לתאר את הנכס, בדרך כלל שאתה רוצה למכור נכס אתה מתאר את היתרונות שלו, לא את כל החסרונות שלו, שזה הדבר שאתם פה עושים, גם בחוות הדעת וגם בכל התשובות שקיבלתי, מיד.

מרב מיכאלי: אדוני ינשום.

מרב מיכאלי: מה שחוזר בתיאור שלכם, אתם כל הזמן אומרים – לא יבואו גופים רציניים, לא ייגשו בכלל למכרז.

מרב מיכאלי: אפילו בתי מלון לא יגיעו ובכל זאת, איך שהוא בדרך נס הצלחתם למצוא חברת בתי מלון אחת שכן הגיעה.

מרב מיכאלי: אז אם מה שעצר את כל החברות הרציניות האלה מלהגיע זה המכרז ואפשר היה להביא אותן בהליך האחר, אז למה לא באו עוד כל מיני חברות בתי מלון אחרות?

מרב מיכאלי: - - -

<שמעון הייבלום: זה לא מה שאמרנו.

<שמעון הייבלום: אמרנו שהיו 60 הצעות.

מרב מיכאלי: חברות אחרות שבאו בהליך הלא קיים, המכונה פומבי.

מרב מיכאלי: ההליך הלא קיים, כפי שאמר דוד ביטן, לא קיים ההליך הזה המכונה פומבי, אז איך זה שפה זה התכנס דווקא לעסקה הזאת?

מרב מיכאלי: וההסבר שלכם למה מכרז היה דופק את האירוע הוא לא הסבר.

מרב מיכאלי: הוא המסקנות שלכם.

<שמעון הייבלום: לא, הוא הסבר.

<שמעון הייבלום: אני אגיד לך מה ההבדל ביני לבינך - - -

איתן כבל: לא, שמעון, שמעון.

<שמעון הייבלום: שאני כבר מכרתי אלפי אלפי נכסים.

<שמעון הייבלום: אני 50 שנה בענף.

<שמעון הייבלום: אני מכרתי כבר אלפי נכסים.

<שמעון הייבלום: דירות מוכרים כמו שאת אומרת.

<שמעון הייבלום: בנייני משרדים לא מוכרים ולא קונים כמו שאת אומרת.

<שמעון הייבלום: אי אפשר - - -

אורלי לוי אבקסיס: רגע, רגע, אבל אתה לא מכרת - - -

<שמעון הייבלום: תני לי, תני לי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אתם לא מכרתם את זה כמשרדים אלא כיחידות מלון ובשביל זה תמחרתם את זה בחסר כמשרדים.

<שמעון הייבלום: לא נכון.

מרב מיכאלי: עובדה.

מרב מיכאלי: עובדה.

אורלי לוי אבקסיס: שגם מבקר המדינה - - -

<שמעון הייבלום: אני מציע לך ללכת ללמוד - - -

אורלי לוי אבקסיס: תקשיב לי טוב.

<שמעון הייבלום: אני מציע לך ללכת ללמוד.

אורלי לוי אבקסיס: מאחר שלמדתי, אתה תענה על השאלות שאני מפנה אליך.

איתן כבל: שמעון, תיקח לאחור.

איתן כבל: אני מבקש.

מרב מיכאלי: סתם עצה, כאילו, להעליב חברות כנסת זה פחות אפקטיבי.

איתן כבל: זה לא לעניין, סליחה.

איתן כבל: אני מבקש.

מרב מיכאלי: אבל כאילו בכייף שלך, מה שטוב לך.

איתן כבל: חברת הכנסת אורלי לוי, שגם היא מגישת ההצעות.

איתן כבל: אני מאד מבקש, בואו לא נחלק ציונים אחד לשני או אחת לשנייה.

איתן כבל: זה לא נכון, לא מכובד ואני לא מקבל את זה.

<שמעון הייבלום: אני מבקש סליחה.

<שמעון הייבלום: אני רוצה להסביר.

<שמעון הייבלום: אני מבקש סליחה.

<שמעון הייבלום: אבל בניין משרדים שווה יותר מבית מלון - - -

איתן כבל: שמעון, שמעון.

אורלי לוי אבקסיס: אבל חכה, יש לי הרבה שאלות, חכה.

אורלי לוי אבקסיס: קח אוויר.

אורלי לוי אבקסיס: תאמין לי, עשיתי שיעורי בית.

איתן כבל: אורלי, בבקשה.

איתן כבל: תנו בבקשה לאורלי לדבר.

אורלי לוי אבקסיס: תודה אדוני יושב הראש.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת רוצה להחמיא לך על קיום הדיון הזה.

אורלי לוי אבקסיס: מה שמסתתר פה ומובא לפנינו, זו שיטה שלצערי הרב אנחנו יכולים להסתכל תוך כדי הסימוכין והמסמכים שנמצאים לפני, מתי היא מתחילה, איך מכשירים את הקרקע.

אורלי לוי אבקסיס: כאילו באים ואומרים אוקיי, אני רוצה לצאת למהלך, היה ואני אדרש לתת תשובות, אני רוצה בבקשה הנחיות מה עלי לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: אותה חוות דעת חיצוני שאנחנו מדברים עליה – אתם יודעים איך היא התקבלה?

אורלי לוי אבקסיס: אדוני יושב הראש, אני אקריא לך אותה.

אורלי לוי אבקסיס: היא ניתנה - בעצם יש לי פה את הודעת המייל - באוקטובר, והיא מתחילה ככה: ראובן שלום, בהמשך לשיחתנו הטלפונית מאתמול בערב, להלן חוות דעתנו בשאלה האם מוטלת על עמידר חובה לפרסם מכרז פומבי על מנת למצוא שוכר לבניין המשרדים בשאול המלך 39.

אורלי לוי אבקסיס: שיחה טלפונית בערב.

אורלי לוי אבקסיס: למחר בבוקר מונפקת חוות דעת, שעניינה – אני לא יודעת אם זה תדרוך – אז אני באמת בספק.

<ראובן קפלן: זה - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: אתה תחכה, ראובן.

איתן כבל: ראובן, אף אחד עכשיו לא נכנס לדברים שלה.

אורלי לוי אבקסיס: זו תחילתה של תזה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם רוצים – תשברו אותה.

אורלי לוי אבקסיס: ואני מקווה מאד שיש לכם את התשובות.

אורלי לוי אבקסיס: הוא נותן להם שתי חלופות.

אורלי לוי אבקסיס: האחת, חייב להיות מכרז פומבי.

אורלי לוי אבקסיס: הוא אומר להם גם איך אפשר להתגבר על טענת הפומביות כאשר אנחנו עוטים מעטה של חשאיות על כל אותה פומביות.

אורלי לוי אבקסיס: האם היא מגיעה לכולי עלמה, או היא מצומצמת?

אורלי לוי אבקסיס: אז אני אספר לך איך הם מתגברים על חובת הפרסום.

אורלי לוי אבקסיס: במעטה חשאיות, כי יכול להיות דווקא שאם היו יודעים שמדובר בבניין עמידר, אז אנשים היו יודעים באיזה נכס מדובר ולכן היו יותר הצעות.

אורלי לוי אבקסיס: הם הולכים לשני עיתונים, לגלובס ולדה-מרקר ומפרסמים בכל אחד מהם הודעה אנונימית, בשלושה אינץ' על שלושה אינץ'.

אורלי לוי אבקסיס: תקנו אותי אם אני טועה.

אורלי לוי אבקסיס: בזה נפתר כל זה.

אורלי לוי אבקסיס: 1,800 שקלים לגלובס, 1,800 שקלים לדה-מרקר.

אורלי לוי אבקסיס: והוא אומר להם אם תפלו במסלול הזה ויגידו לכם זה לא עומד בחובת המרכזים, אז תמיד אפשר לומר, הנה – עם זאת, הוא נותן - - - ואז הוא אומר, היה ואתם יכולים לטעון ולומר כי פרסום המכרז על הנלווה לו והמשתמע ממנו, יגרום לאובדן העסקה אשר מונחת בפני החברה ובכך ייגרם לחברה נזק, במיוחד לאור ההצעות הקודמות שהוצעו לה, הרי שניתן יהיה להתקשר בעסקה ללא פרסום מכרז.

אורלי לוי אבקסיס: הנחיות, אדוני יושב הראש.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה?

אורלי לוי אבקסיס: אבל תשים לב הוא אומר, להוראות החוק, צריך את אישור הדירקטוריון.

אורלי לוי אבקסיס: הפלא ופלא, הדירקטוריון מתכנס ומה הוא אומר?

אורלי לוי אבקסיס: כמעט העתק אחד לאחד מההנחיות שניתנו על ידי יועץ חיצוני.

אורלי לוי אבקסיס: ואז גם פה הם אומרים, אוקיי, לאור הפרסום בעיתון, בגלובס ובדה-מרקר, פרסומת אחת נקודתית מאד, מאד חסויה, אז הוא אומר במקרה דנן אפשר אף לקבל פטור ממכרז, מחמת כדאיות כלכלית והתקשרות אשר עריכת מכרז לגביה יכולה לפגוע בהכנסות וברווחיות של החברה או בסיפוק השירות שהיא יכולה לתת.

אורלי לוי אבקסיס: האם הם מפרטים פה מה הן נסיבות העניין?

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: בא היועץ המשפטי של משרד הבינוי והשיכון, אומר שתי הטענות לא עומדות.

אורלי לוי אבקסיס: שתיהן נפלו.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא עומד בפרסום פומבי, ומאידך הטענה שסותרת את הרציונל שמאחורי חובת המכרזים, הטענה הרציונאלית – הרווחיות – שככל שיש יותר מתמודדים יש יותר ביקוש – שיעור ראשון בכלכלה – המחיר עולה, הרווחיות עולה.

אורלי לוי אבקסיס: בואו ניתן שיריבו עלינו, מה שנקרא.

אורלי לוי אבקסיס: ואז הוא בא לגבי הדבר השני, לא רק שהוא סותר, הוא סותר את התפיסה הכלכלית של השוק החופשי, ובחובת המכרזים חייב שיהיה פומביות, שוויון הזדמנויות וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: ואז הוא בא והוא אומר יותר מכך, אותו אליעזר, שאני לא יודעת איפה הוא.

אורלי לוי אבקסיס: חבל שמשרד הבינוי והשיכון-.

אורלי לוי אבקסיס: הוא אומר בכל הנושא יש פה בעצם בעיה שעולה, מאחר שזה כמו שתבוא ותסתור, אתם יודעים מה, אני מקצינה – תבוא ותסתור את חוקי הפיזיקה ותגיד במקרה דנן חוקי הפיזיקה לא עובדים.

אורלי לוי אבקסיס: ככה בדיוק מתנהגת ועדת המכרזים.

אורלי לוי אבקסיס: אומרים במקרה דנן תנאי השוק לא עובדים.

אורלי לוי אבקסיס: והוא אומר להם, הייתם חייבים להביא סימוכין למה אתם יוצאים מן הכלל.

אורלי לוי אבקסיס: ובאותה החלטה אין שום סימוכין למה המקרה הזה הוא מקרה יוצא מן הכלל.

איתן כבל: זו ההתכתבות עם משרד הבינוי?

אורלי לוי אבקסיס: זו צ'ק ליסט לגמרי.

איתן כבל: עם מי ההתכתבות?

אורלי לוי אבקסיס: מה שאומר אותו אליעזר, אלעזר, סליחה, בסדר, אלעזר, שהוא היועץ המשפטי, הוא שואל את כל השאלות.

אורלי לוי אבקסיס: הוא אומר – לא רק שהם לא עמדו בזה, יש פה ניסיון, אם אני יכולה לומר במילים שלי, לעשות את הדבר אולי כשר אבל מאד מסריח.

אורלי לוי אבקסיס: הם רוצים חוות דעת חיצונית?

אורלי לוי אבקסיס: הנה, הרמנו טלפון בלילה, יש חוות דעת חיצונית.

אורלי לוי אבקסיס: רוצים שאנחנו נגיד האם יש מכרז פומבי?

אורלי לוי אבקסיס: זאת הטענה שלנו - פרסמנו שתי הודעות קטנות אנונימיות.

אורלי לוי אבקסיס: יגידו לנו – זה לא עומד בחוות הדעת, אנחנו נביא את הנושא של זה, בלי להוכיח שום דבר.

אורלי לוי אבקסיס: הוא פונה לשר גלנט ומבקש ממנו לפנות למבקר המדינה בנושא דנן, כי הדברים לא עומדים בסדר הדין.

אורלי לוי אבקסיס: יותר מזה הוא אומר, על ההחלטה להישקל-.

אורלי לוי אבקסיס: תראה, יובהר, ועדת המכרזים הינה-.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, שנייה, בפועל הנמקה כזו לא ניתנה במסגרת ההחלטה למה הם מחליטים ככה, וגם לא במסגרת ההבהרות שניתנו לאחר מכן.

אורלי לוי אבקסיס: העדר הנמקת כאמור מציב לטעמי סימן שאלה בדבר שיקול הדעת שהפעילה ועדת המכרזים במקרה זה וסבירות החלטתה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא פונה לשר ומבקש לפנות למבקר.

אורלי לוי אבקסיס: מטעם המבקר, ליאורה מבקשת את כל המסמכים הרלבנטיים והשאלות האלה נבדקות.

אורלי לוי אבקסיס: ואני שואלת יותר מכך ויש לי עוד שאלה אחת קטנה.

איתן כבל: ואת מסיימת.

אורלי לוי אבקסיס: כן.

אורלי לוי אבקסיס: כמה עולה להשכיר את המקום החדש, כמה כספים הוצאו במהלך השנים האחרונות על שיפוץ המבנה שאותו העברתם.

אורלי לוי אבקסיס: שלוש, כמה כסף הפסדתם מאחר שלא דיווחתם שאתם הולכים-.

אורלי לוי אבקסיס: בעצם אתם פניתם לחברה והצעתם כי ידעתם שזה ישמש אולי כדאיות כלכלית, כי זה יכול להפוך להסבה למלון דירות, ושם יש תמחור אחר.

אורלי לוי אבקסיס: למה לא פניתם לבקש, לאחר שגיליתם שהולכים לעשות-.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה גיליתם?

אורלי לוי אבקסיס: תכנתם את זה, כיוונתם לשם.

אורלי לוי אבקסיס: אתם אומרים אתם פניתם לבן אדם והצעתם לו לבוא לקחת חלק באותו מכרז שהוא לא מכרז, הוא פטור ממכרז.

אורלי לוי אבקסיס: ויותר מכך, ברגע שידעתם שהייעוד משתנה, האם אתם צריכים לבוא ולהעלות את דמי השכירות.

אורלי לוי אבקסיס: זה כסף של הדיירים הציבוריים.

איתן כבל: תודה, תודה, חברת הכנסת אורלי לביא אבקסיס.

מרב מיכאלי: בקיצור, רק השאלות שנשארו פתוחות שלא קיבלתי עליהן תשובה, כמו העניין של האישור המשפטי, למה השכרה לפי שטח נטו של 4,000 מ"ר ולא 5,200 מ"ר, שזה הנחה בפועל של 22%.

מרב מיכאלי: האם היו הצעות אחרות להשכרה לפחות זמן ביותר כסף?

מרב מיכאלי: וגם, כאמור, כמו שציין פה חברי, חברת הכנסת חאג' יחיא, על פניו מהתשובה בחוות הדעת הזאת נראה שכבר הייתה באמת עסקה מונחת על השולחן, שכל האירוע בא - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: בדיעבד.

מרב מיכאלי: להכשיר אותה בדיעבד.

מרב מיכאלי: זאת אומרת בדיוק האמירה הזאת - אפשר לטעון כי פרסום המכרז יגרום לאובדן העסקה אשר מונחת בפני החברה וגומר.

מרב מיכאלי: אז שלוש שאלות, כמו שאתה אומר – ממוקדות.

איתן כבל: אוקיי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אוסיף עוד שאלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבנתי ש-4 מיליון על 20 שנים, מגיעים ל-80 שקלים וכאילו מסתכלים קדימה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אולי היה מקום לבדוק אם למכור בכלל את הנכס ולבנות את ה-80 דירות היום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה לחכות 20 שנה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואז, האם בדקתם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם לקחתם שמאות ובדקתם את המחיר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולמה - - -

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, הם רוצים להיות חברה יזמית בהתחדשות עירונית והם עושים פה שיקול - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, לא, אני שואל את השאלה האם הם נתנו לנו ככה משהו על העיניים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: 4 מיליון בשנה ואז ב-20 שנים אנחנו בונים 80 דירות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה לא לבנות אותן היום?

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה לא מכרתם את הנכס?

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: ראובן, אני קובע עכשיו ככה, גם לך אורלי, מה שנקרא מתוך ידע אישי.

איתן כבל: נתתי לך לומר את הדברים שלך ללא הפרעה.

איתן כבל: נתתי לכם לומר את הדברים שלכם ללא הפרעה.

איתן כבל: אני כבר אומר לך, ראובן, אם זה אתה אז זה אתה.

איתן כבל: אני רוצה תשובות חדות וברורות.

איתן כבל: בכל מקרה, אני אומר לך גברתי מנהלת הוועדה, אנחנו נוציא אליהם את כל השאלות בכתב ואני אבקש לקבל.

איתן כבל: אני כבר אומר לכם, זה יטריף אותי אם אני אקבל סיפור.

איתן כבל: אני לא רוצה סיפור.

איתן כבל: אני מהאו"ם, אוקיי?

איתן כבל: אני לא הגשתי את זה.

איתן כבל: אבל אני אומר את זה, אני רוצה לדעת בדיוק, כי בסופו של עניין גם אני מפרסם את חוות הדעת שלי לאור כל התהליך הזה.

איתן כבל: ואם אני ארגיש שמישהו כאן לא עונה לי על שאלות ואם יש כאן מישהו שמורח אותי ואני אלך הרי לבדוק את זה.

איתן כבל: אני בשלב זה עוד מאופק.

איתן כבל: אני מקשיב לחברים שלי והם אומרים דברים, זאת אומרת מי שמקשיב להם לא יכול להתעלם מהם.

איתן כבל: אני רוצה להשתכנע מה קרה פה.

איתן כבל: בכל מקרה הרי זה ייבדק על ידי מבקר המדינה, אבל אני בכל הכבוד, והוא תיכף יגיע לכאן, בעוד פחות מחצי שעה לדיון הבא, אני רוצה שחוות הדעת שלנו תינתן בטרם מבקר המדינה.

איתן כבל: ואז אני גם רוצה לאפשר.

איתן כבל: עכשיו אני נותן לאדוני רבע שעה להציג את הדברים.

מרב מיכאלי: רציתי רק שתתרשם מהמודעה.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: ראיתי אותה.

מרב מיכאלי: מאד מאד יפה.

אורלי לוי אבקסיס: שתיים כאלה התפרסמו.

מרב מיכאלי: פומבית.

איתן כבל: אוקיי, ברשותכם, מרגע זה אנחנו לא מפריעים לו.

איתן כבל: ראובן, בבקשה.

<ראובן קפלן: קודם כל, כל החומר הועבר למבקר המדינה ואפשר להעביר אותו גם לוועדה.

<ראובן קפלן: הוא עבר בצורה מסודרת, כל מה שביקשו ואין פה מעטה של חשאיות והכל שקוף כמו שאמרתי בתחילת דברי.

<ראובן קפלן: אני אשתדל לענות לשאלות אחת אחת.

<ראובן קפלן: אם לא עניתי לאיזו שהיא שאלה, אז תזכירו לי, אני אשתדל לענות.

<ראובן קפלן: קודם כל כמה כסף הושקע - - -

אורלי לוי אבקסיס: רק רגע.

אורלי לוי אבקסיס: התשובות שלו יועברו גם בכתב, אדוני יושב הראש?

איתן כבל: כן.

איתן כבל: בבקשה.

<ראובן קפלן: אני אומר עוד פעם, גם ענינו הכל למבקר המדינה וביקש כבודו שנעביר את התחשיבים שהוצגו לדירקטוריון.

<ראובן קפלן: נעביר את כל התחשיבים שהוצגו לדירקטוריון, כולל טיוטות התחשיבים.

<ראובן קפלן: אין לנו שום בעיה, אנחנו לא מסתירים שום דבר, כולל ההסכמים, כמו שאדון מיקי לוי ביקש.

<ראובן קפלן: לגבי כמה כסף, לגבי הבניין, אתם מדברים על בניין של 5,200 מ"ר, אנחנו לא מכירים את הבניין הזה.

<ראובן קפלן: הבניין הוא 4,084 מטר ברוטו, בשדרות שאול המלך 39.

<ראובן קפלן: לא יודע – 5,200 אומרים, יש אומרים כל מיני דברים אחרים.

<ראובן קפלן: הבניין הוא, שתכירו אותו, הוא בניין ד' באתר דפנה, בשדרות שאול המלך 39, 4,804 מטר, רק בשביל שנעמיד דברים על דיוקם.

<ראובן קפלן: כמה כסף הושקע בשיפוץ של הבניין הזה, טרום זה שאנחנו עוזבים אותו, סדר גודל שאני מכיר בשנים האחרונות זה 1.5 מיליון שקלים.

<ראובן קפלן: זה בין השאר נובע מזה שהבניין הזה הוא משנת 1969 ואני מניח - - -

אורלי לוי אבקסיס: בכמה פעמים?

<ראובן קפלן: מה זה בכמה פעמים?

אורלי לוי אבקסיס: אתה אומר 1.5 מיליון שקלים בסך הכל?

אורלי לוי אבקסיס: כל השיפוצים בשנים האחרונות?

איתן כבל: בחמש השנים האחרונות, או בעשור האחרון.

<ראובן קפלן: קודם כל בשנה האחרונה לא הושקע כלום, אפילו לא הושקע שם שקל אחד שחוק.

<ראובן קפלן: במהלך שלוש השנים האחרונות, למיטב ידיעתי, אנחנו יכולים לבדוק את זה עוד פעם - - -

אורלי לוי אבקסיס: תבדקו עוד פעם.

<ראובן קפלן: הושקעו 1.5 מיליון שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: לי יש נתונים אחרים.

<ראובן קפלן: אני לא יודע את הנתונים.

<ראובן קפלן: קראתי עליהם בעיתון.

<ראובן קפלן: הנתונים שאתם מקריאים – 5-6 מיליון שקלים, אני לא מכיר את ה-5-6 מיליון שקלים.

<ראובן קפלן: אבל בכל מקרה, גם ה-1.5 מיליון שקלים שהושקעו שם, ואגב, אני מזמין את חברי הוועדה, אולי אחת מהוועדות תעשו בבניין שלנו, תתרשמו, אין טוב ממראה עיניים.

<ראובן קפלן: תתרשמו ממנו גם כן מהבניין הזה, שהושקעו בו כל כך הרבה מיליוני שקלים – הוא היה צריך להיות סופר מפואר.

<ראובן קפלן: הוא לא כזה מפואר כמו שזה נשמע בעיתון, שהשקענו שם 6 מיליון שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל הוא נמצא נדל"ן באזור מאד אטרקטיבי - - -

איתן כבל: עזבי את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אל תנסה להציג אותו כאיזה אוהל או מעברה.

איתן כבל: אורלי, בבקשה, די, מספיק.

<ראובן קפלן: לגבי השאלה השנייה מה הייתה השמאות והאם ביקשנו שמאות למלון – ביקשנו, אחרי שידענו שמלונות דן רוצים לשכור את זה, ביקשנו שמאות למלון.

<ראובן קפלן: השמאות הראשונה הייתה 317,000 שקלים.

<ראובן קפלן: השמאות למלון הייתה 265,000 שקלים.

<ראובן קפלן: גם דו"חות השמאי שעליהם התבססנו, שהוא שמאי בכיר, הוגשו למבקר המדינה ואין לנו בעיה להציג אותם לוועדה.

<ראובן קפלן: 317,000 שקלים כבניין משרדים, 265,000 שקלים כמלון.

אורלי לוי אבקסיס: זה באותו זמן ניתנו ההצעות האלה?

אורלי לוי אבקסיס: באותו זמן שתי ה - - -

<ראובן קפלן: הבטחתם לי שלא תפריעו לי, אני רוצה לענות לכל השאלות.

איתן כבל: אורלי, אני אתן לך אחר כך להשלים, אבל בואו, כי אחר כך זה לא יהיה הוגן.

איתן כבל: את יודעת, אחר כך הם יגידו שלא נתנו להם להשמיע את הדברים שלהם.

איתן כבל: אני לימדתי את עצמי כיושב ראש ועדה להתאפק, כי אם לא אתה לא יכול לנהל דיון.

אורלי לוי אבקסיס: אתה צודק.

אורלי לוי אבקסיס: אני צריכה לעבוד על עצמי.

איתן כבל: אוקיי, בבקשה.

<ראובן קפלן: השמאות ניתנה באותו זמן, על ידי אותו שמאי.

<ראובן קפלן: אני אומר עוד פעם, השמאות המקסימאלית הייתה 317,000 שקלים, אני מזכיר שהשכרנו את הבניין ב-335,000 שקלים.

<ראובן קפלן: לגבי שאלתה של חברת הכנסת מרב מיכאלי אם היו לנו הצעות להשכיר אותו בפחות זמן וביותר כסף – אני לא מכיר הצעה שחצתה את ה-200,000 שקלים.

<ראובן קפלן: לא מכיר הצעה שניתנה כזאת והיו לא מעט מציעים.

<ראובן קפלן: אף הצעה לא חצתה את קו ה-200,000 שקלים.

<ראובן קפלן: אולי היו הצעות בדיעבד, אחרי שידעו שסגרנו עסקה עם מלונות דן, אז יש הרבה מאד יזמים - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה שאומר שמכרז פומבי היה מביא לכם הצעות יותר טוב.

<ראובן קפלן: שאלה נוספת שנשאלתי לגבי מכירת הנכס, אנחנו חושבים שיש אגב תב"ע מתוכננת במקום הזה, שאנחנו מקדמים אותה, עמידר מקדמת אותה ביחד עם כל דיירי הבניין, להשביח את הנכס.

<ראובן קפלן: גם ההנהלה וגם הדירקטוריון חושבים שזה לא הזמן למכור את הנכס הזה.

<ראובן קפלן: אפשר להשביח אותו ולמכור אותו בסכומים גדולים יותר בעתיד - - -

אורלי לוי אבקסיס: בעוד 20 שנה הם ישביחו אותו?

<ראובן קפלן: יכול להיות שזה ייקח 20 שנה.

<ראובן קפלן: בכל מקרה, אם הכסף בסוף ילך לדיור הציבורי זה בסדר.

<ראובן קפלן: לגבי חברת הכנסת אורלי לוי, היא דיברה, בהמשך לשיחתנו הטלפונית מאתמול בערב, אנחנו ביקשנו את חוות הדעת הזאת שבועיים קודם.

<ראובן קפלן: אני לא מכחיש שדיברתי עם אדון עורך הדין והוא הסביר לי את מה שהוא כתב בכתב גם בטלפון.

<ראובן קפלן: אין פה שום אידן אג'נדה.

<ראובן קפלן: אנחנו עשינו את הדברים בצורה שקופה וחוות הדעת שלו, זה נכון שחוות הדעת, עוד פעם, גם ועדת המכרזים העליונה, צריך להבין.

<ראובן קפלן: אנחנו לא עשינו את זה כלאחר יד.

<ראובן קפלן: היה דיון בוועדת המכרזים העליונה פעמיים.

<ראובן קפלן: היו שלושה דיונים בדירקטוריון ובוועדת הביקורת.

<ראובן קפלן: היה לנו דיון אם לעשות את זה פומבי או לא לעשות את זה פומבי והיו לנו לבטים לגבי זה, שאנחנו לא מסתירים אותם.

<ראובן קפלן: האם נכון לעשות את זה והאם באמת נצליח להשיא ערך גדול יותר, אם נעשה את זה בהליך פומבי שהוא לא מכרז פומבי אלא בהליך פומבי וכל הדעות לא היו חלוקות והיה ברור שבהליך פומבי, לא מכרז פומבי, בהליך פומבי, כולל מודעות בעיתון, נצליח להשיא ערך רב יותר.

<ראובן קפלן: גם אני שומע עכשיו את המחלוקת על זה שגלובס ודה-מרקר זה לא העיתונים הנכונים לפרסם בהם.

<ראובן קפלן: אני יודע שמשקי

<ראובן קפלן: עי נדל"ן פוטנציאליים או משכירים של 4,084 מטר, זה אולי המדיה הנכונה ביותר - - -

אורלי לוי אבקסיס: ושתי מודעות קטנות כאלה בכל אחד מהם פעם אחת?

אורלי לוי אבקסיס: זה טוב?

אורלי לוי אבקסיס: רגע, השאלה שלי לגבי הטענות של היועץ המשפטי של משרד הבינוי והשיכון, תענה עליהן.

אורלי לוי אבקסיס: הן מאד מאד מאד ענייניות וקשות והוא מעלה באמת תהיות לגבי כשרות העניינים.

איתן כבל: דרך אגב ראובן, לפני אני רוצה לעלות מדרגה בהקשר לדבריה של אורלי.

איתן כבל: תראה, כל מה שאתם אומרים – או שקיבלתי או שלא – אנחנו נראה גם את החומר ואז אני אראה את התמונה.

איתן כבל: נייצר את התצרף, את הפאזל הזה כדי לראות את התמונה.

איתן כבל: אבל העניין הוא שיש גורם חיצוני שהוא ממשרד הבינוי והשיכון, שהוא לא נמצא פה, אבל זה לא סוד שלא נחה דעתו מהתהליך.

איתן כבל: אני אומר את זה לא בלשון-, ואמרתי – מבלי שאני רוצה להיכנס לקו האש בין שייח ג'ארח לשאול המלך.

<שרון רוזנבלט: זה נכון ולכן הוא העביר למבקר המדינה.

איתן כבל: שנייה, שנייה.

איתן כבל: אני לא רוצה להיכנס לזה, אבל חוות הדעת של היועץ המשפטי-.

איתן כבל: מי כתב דרך אגב - - -

<שרון רוזנבלט: אלעזר במברגר, זה השם שלו.

איתן כבל: אני אפילו מכיר אותו, ממשרד הבינוי והשיכון.

איתן כבל: הדברים שהוא כותב שם היו מונחים בפניכם כשאתם - - -

<שרון רוזנבלט: זה נכון שהוא כתב.

<שרון רוזנבלט: אני רק אומר – הפינג פונג מולו לא נמשך.

<שרון רוזנבלט: השלב הבא היה שהוא העביר את זה למבקר המדינה, שמבקר המדינה ביקש מאיתנו להתייחס לאותן נקודות שהוא העלה.

<שרון רוזנבלט: אנחנו התייחסנו במכתב מאד מפורט - - -

איתן כבל: האם הוא שלח לכם את שאלותיו או את חוות הדעת שלו בזמן אמת?

<שרון רוזנבלט: לא, לא, לא, ממש לא.

<שרון רוזנבלט: בעקבות הפרסום - - -

איתן כבל: אלא?

אורלי לוי אבקסיס: לא, הוא לא היה מודע לזה - - -

איתן כבל: יכול להיות.

איתן כבל: עזבי, לא משנה.

<שרון רוזנבלט: התשובה היא לא.

<שרון רוזנבלט: התשובה היא זה אותם דברים שגברת לוי קראה - - -

איתן כבל: זאת אומרת, מה שאתה אומר לי בעצם, שמשרד הבינוי והשיכון, שהוא גורם העל, כי עמידר היא סוג של חברה בת, ואני לא יודע עכשיו את הסוג - - -

<הגר שרן: היא חברה ממשלתית לחלוטין.

איתן כבל: ממשלתית, ממש.

איתן כבל: לא משנה, זה נשאר אותו דבר.

איתן כבל: כל כך חלו שינויים, שאני לא רוצה להגיד דברים שאני לא בטוחה בהם.

איתן כבל: היא חברה ממשלתית ובדרך כלל בסדר גודל כזה, האם אתם מדווחים, אמורים לדווח לשר.

איתן כבל: האם מישהו מהדירקטוריון הוא חבר במשרד הבינוי והשיכון?

<הגר שרן: לא.

איתן כבל: רק שם ותפקיד, בשביל הפרוטוקול.

<הגר שרן: הגר שרן, אני מזכירת החברה.

<הגר שרן: לחברה אין נציג של משרד הבינוי והשיכון בתוך הדירקטוריון, אין שם דבר כזה, זה לא קיים אף פעם, אבל השר - - -

איתן כבל: גם לא משקיפים?

<הגר שרן: לא, לא.

<הגר שרן: יש רפרנט של רשות החברות, יש נציג, אבל הוא לא נחשב נציג.

<הגר שרן: יש אדם שעובד עם משרד השיכון שיושב בחברת הדירקטוריון אבל הוא לא נציג.

איתן כבל: לא, ברור.

איתן כבל: תמיד ה - - -

<הגר שרן: בתמהיל של הדירקטוריון הוא לא.

<הגר שרן: אבל בוודאי ידווח גם ראובן, כשעלה הרעיון להעביר את המשרדים השר עודכן.

<הגר שרן: מערכת היחסים - - -

איתן כבל: מה הייתה חוות הדעת שלו?

<הגר שרן: הוא ברך על כך.

<ראובן קפלן: עוד פעם, השר עודכן פעמיים בסיפור הזה של העברת המשרדים.

<ראובן קפלן: הוא לא עודכן בפרטי העסקה.

איתן כבל: לא, משנה.

איתן כבל: הוא נתן לכם רוח גבית?

איתן כבל: הוא היה אדיש?

איתן כבל: הוא לא הגיב?

<קריאה: מתי נחתם ההסכם עם רשת מלונות דן?

<ראובן קפלן: שר הבינוי עודכן על ידי פעמיים בנושא של העסקה ולא התנגד לביצוע העסקה.

איתן כבל: הוא אמר לכם אני לא מתנגד או אתה שיערת שהוא לא מתנגד אם הוא לא אומר?

<ראובן קפלן: לא, לא, הוא אמר שהוא לא מתנגד.

<ראובן קפלן: יחד עם זאת, הוא לא הכיר את פרטי העסקה, חלילה שלא-.

<ראובן קפלן: הוא לא הכיר את פרטי העסקה – כן מכרז, לא מכרז ולא נכנס לזה.

איתן כבל: מבחינת

איתן כבל: כם הבנתם שבגדול הוא - - -

<הגר שרן: הוא עודכן ברעיון להעביר את המשרדים.

אורלי לוי אבקסיס: מי עודכן, מי?

אורלי לוי אבקסיס: מי?

<הגר שרן: השר.

<ראובן קפלן: חוות הדעת של אלעזר במברגר ניתנה אחרי שהגברת, חברת הכנסת מרב מיכאלי הגישה לו בקשה, שאילתה מהירה והוא התבקש לענות.

<ראובן קפלן: רק אז אלעזר במברגר נכנס לזה.

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: שאילתה דחופה, כן.

<ראובן קפלן: ואתה אמרת בתחילת דבריך שלא ניכנס לשייח ג'ארח - - -

איתן כבל: כן.

איתן כבל: בסדר, אוקיי, אבל גם אני רציתי.

איתן כבל: אין לי עניין להפוך את הדיון עכשיו להתכתשות.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, יש לי עוד שאלה אחת.

אורלי לוי אבקסיס: לעמידר יש יחסים קודמים אחרים עם חברת פדרמן, ששייכת למלונות דן?

<ראובן קפלן: אין לנו שום יחסים.

<ראובן קפלן: לא הכרנו אותם לפני זה.

<ראובן קפלן: יתרה מזאת - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, רגע - - -

<ראובן קפלן: נכתב בעיתון שאני כבר בטח תיכף מועמד לעבוד שם.

<ראובן קפלן: לא - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: האם יושב הראש שלך משמש בפועל גם יושב ראש של אחת החברות של פדרמן?

<הגר שרן: לא, לא.

<ראובן קפלן: אני לא מכיר אותם אפילו.

אורלי לוי אבקסיס: יושב הראש לא משמש?

אורלי לוי אבקסיס: אתה מכיר איילון אחזקות?

<ראובן קפלן: לא מכיר אותם.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא מכיר את איילון אחזקות?

<ראובן קפלן: מכיר את איילון אחזקות.

אורלי לוי אבקסיס: מה הקשר בין איילון אחזקות לביניכם?

איתן כבל: השאלה היא פשוטה, כדי שתרגיש בנוח אולי יותר מהשאלה.

<שמעון הייבלום: איילון לא קשורה - - -

איתן כבל: שמעון, השאלה הנשאלת היא – סליחה, אדוני ירצה – יענה, אדוני לא ירצה – יענה.

איתן כבל: אני רק אומר את הדבר הבא: השאלה היא לאדוני או ליושב ראש החברה יש קשר או עסקי או חברי או כלכלי או כל קשר שהוא, עם רשת מלונות דן או מבעליה?

איתן כבל: פשוט מאד.

אורלי לוי אבקסיס: מצוין.

אורלי לוי אבקסיס: ניסחת את מצוין.

<ראובן קפלן: אני חוזר ואומר - - -

<נח גרינוולד: אולי אני אגיד את זה הפוך.

<נח גרינוולד: למלונות דן אין שום קשר לאף אחד מעמידר.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: רק שם ותפקיד לפרוטוקול.

<נח גרינוולד: נח גרינוולד, משנה למנכ"ל מלונות דן.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: וגם לא למחזיקים מטעמם?

<נח גרינוולד: ולא למחזיקים מטעמם.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

<נח גרינוולד: את כנראה מתבלבלת עם פדרמן אחר.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

איתן כבל: אוקיי, פדרמן היא משפחה גדולה.

איתן כבל: מתי נחתם ההסכם עם רשת מלונות דן?

<שרון רוזנבלט: ב-10 בדצמבר.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אני ברשות

איתן כבל: כם אתן למרינה זמסקי.

איתן כבל: וברשותך, אנחנו נאפשר פה עוד כמה התייחסויות ואני ברשות

איתן כבל: כם רוצה לסכם.

איתן כבל: 10 דקות סיימתי.

<מרינה זמסקי: מרינה זמסקי.

<מרינה זמסקי: אני מייצגת פה את פורום דיור ציבורי.

איתן כבל: איפה?

איתן כבל: ארצי?

<מרינה זמסקי: פורום דיור ציבורי זה ארגון ארצי שמאחד הרבה ארגונים קהילתיים ציבוריים.

איתן כבל: כן, יודע.

איתן כבל: את ואני נפגשנו כבר בכמה וכמה - - -

<מרינה זמסקי: נפגשנו, כן.

<מרינה זמסקי: הדיון של היום, זה מקרה עצוב אבל זה גם משמח, כי מקרים רבים, עשרות אלפי מקרים שעמידר העבירה דירות לישיבות, לעמותות, לכל מיני שימושים לא ראויים לדיור ציבורי, הוזכרו.

<מרינה זמסקי: הדברים האלה הוזכרו מדי פעם בעיתונים, אבל המקרה הזה, עם עסקה במיליוני שקלים, הגיע לוועדת הכנסת ואנחנו כן מברכים את חברי הכנסת שהעבירו את השאלה לוועדה, מפני שאנחנו דורשים שהדיור הציבורי והנכסים הציבוריים ילכו למטרות הציבור ולא למטרות רווח של חברה שמתיימרת להיות חברה סחירה בבורסה.

<מרינה זמסקי: אנחנו מבקשים שמהחקירה של המקרה זה, החקירה תמשיך גם למקרים אחרים שנכסים עברו בתהליך לא תקין ויחזרו למלאי של הדיור הציבורי.

<מרינה זמסקי: תודה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: כן, בבקשה.

<נועז בר ניר: נועז בר ניר, מנכ"ל התאחדות המלונות.

<נועז בר ניר: אני רק רוצה לציין שהתופעה הזו של בתי מלון במשרדים זו תופעה של השנים האחרונות, תופעה גדולה מאד ש - - -

איתן כבל: כן, אבל זה לא - - -

<נועז בר ניר: שתדעו רק.

<נועז בר ניר: זה לא דבר שהוא חריג.

איתן כבל: לא, לא.

איתן כבל: אין לזה קשר.

איתן כבל: כן, משה בר, בבקשה.

<משה בר: שמי משה בר ואני יושב ראש עמותת תנו יד לחירש, נכים למען נכים.

<משה בר: אני רוצה לשאול מספר דברים את חברת עמידר.

<משה בר: אם הם ידעו שהם רוצים להשכיר את הבניין, למה לפני שנה שופץ המקום?

<משה בר: אני הייתי שם כשהיה שיפוץ, וכמה עלה השיפוץ הזה לחברת עמידר?

איתן כבל: אמרו.

<משה בר: לא, השיפוץ האחרון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אמרו שבשנה שעברה לא היה שיפוץ.

<משה בר: היה, היה.

<משה בר: אני הייתי שם והיה שיפוץ.

<משה בר: אני רוצה לדעת אם הכסף הזה, כמה ממנו יגיע לדיור הציבורי בכלל.

<משה בר: מ-4 מיליון שקלים לא הגיע שום דב.

<משה בר: ר 4 מיליון השקלים האלה יגיעו אליהם ולא לדיור הציבורי ולא לאלה שזכאים לדיור הציבורי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא יהיו 4 דירות בשנה.

<משה בר: איזה 4 דירות?

<משה בר: לא תהיה אפילו דירה אחת.

<משה בר: מה עם כל עשרות הדירות שלא משופצות, שאזרחים מוכנים לקבל אותן לא משופצות ולשפץ אותן בעצמם?

<משה בר: למה אותן הם לא נותנים לאזרחים?

<משה בר: אני רואה פה שערורייה די גדולה בדבר וכמו שאתה אמרת, אם היו מוכרים את הבניין ובכסף הזה היו קונים עשרות דירות, אז היו פותרים בעיה די רצינית לדיור הציבורי.

<משה בר: מודה מאד ליושב הראש.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי שאלה כרונולוגית מטורפת, אדוני יושב הראש.

אורלי לוי אבקסיס: אני עכשיו עוברת על המסמכים.

אורלי לוי אבקסיס: משהו לא מסתדר לי.

אורלי לוי אבקסיס: השומה יוצאת באוגוסט, חוות הדעת מאיזה תאריך?

אורלי לוי אבקסיס: מישהו יכול להגיד לי?

אורלי לוי אבקסיס: חוות הדעת של משרד עורכי הדין החיצוני יוצאת באוקטובר.

אורלי לוי אבקסיס: מתי הפרסומים בעיתונים?

<לאה ורון: ספטמבר.

אורלי לוי אבקסיס: ספטמבר.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו שם לא יכול היה להתאפק ובישיבת הדירקטוריון שלכם, בחודש נובמבר, כשהשומה יוצאת רק באוגוסט, אומרים שם, ואני מצטטת: "מאחר שבחודשים האחרונים בכלל לא התקבלו שום הצעות" – איזה חודשים אחרונים?

אורלי לוי אבקסיס: חברה זה נובמבר.

אורלי לוי אבקסיס: השומה באוגוסט, חוות הדעת מאוקטובר – איזה חודשים אחרונים?

אורלי לוי אבקסיס: לכל היותר חודש אחד מאז חוות הדעת.

אורלי לוי אבקסיס: והפרסומים לפני חוות הדעת?

אורלי לוי אבקסיס: תסבירו לי.

אורלי לוי אבקסיס: זה מתחיל מפחיד.

איתן כבל: תודה אורלי.

מרב מיכאלי: ואני אצטט שוב, היה ואתם יכולים לטעון ולומר כי פרסום המכרז על כל הנלווה לו והמשתמע ממנו יגרום לאובדן העסקה אשר מונחת בפני החברה, כמו שחזר ואמר חברי פה, חאג' יחיא.

מרב מיכאלי: אדוני.

איתן כבל: תודה.

מרב מיכאלי: אגב, מימין למר קפלן יושב - - -

איתן כבל: מה שמך?

<איתן נייזברג: איתן נייזברג.

מרב מיכאלי: שזו עסקה שלך, נכון?

<איתן נייזברג: זו עסקה של עמידר, לא עסקה שלי.

מרב מיכאלי: כן, אבל אתה היית ממונה על העסקה הזאת בעמידר.

מרב מיכאלי: אתה הסמנכ"ל הממונה.

<איתן נייזברג: אני הייתי אחד מאנשי הצוות של ועדת ההיגוי שעמידר מינתה אותה להוביל את המהלך יחד עם עוד מספר חברי צוות.

מרב מיכאלי: איך הגעת לעסקה הזאת עם מלונות דן?

<איתן נייזברג: העסקה הזאת, חברת הכנסת אבוקסיס, שאלת שאלה אז ברשותך אנחנו גם נענה.

<איתן נייזברג: התהליך השיווקי החל כבר בחודשים מאי-יוני.

<איתן נייזברג: כשאתה מנסה להשכיר בניין כזה נחות ונכה, ואני מצטער - - -

אורלי לוי אבקסיס: נכה?

אורלי לוי אבקסיס: אתם אמרתם מצבו סביר בוועדת המכרזים שלכם.

איתן כבל: די אורלי, אני רוצה לסכם.

מרב מיכאלי: נכות.

מרב מיכאלי: אמרתי לך, הם היו מוכנים לשלם שייקחו אותו.

<איתן נייזברג: אין ספק, אין עוררין שהמיקום הוא מיקום טוב בתל אביב.

<איתן נייזברג: הבניין עצמו הוא בניין נחות.

<איתן נייזברג: אנחנו ציינו בהרחבה למבקר המדינה למה.

אורלי לוי אבקסיס: כתבתם בניין סביר.

מרב מיכאלי: לא, לא, ציינתם בכל מקום בהרחבה סעיף למה.

<איתן נייזברג: עסקה כזאת של משרד כזה בלב תל אביב, זה - - -

מרב מיכאלי: לא, לא רצינו עוד פעם את ההסברים.

מרב מיכאלי: אני שואלת מאיפה העסקה הספציפית הזאת הגיעה אליך.

<איתן נייזברג: יש חמישה משרדי תיווך מובילים בארץ.

<איתן נייזברג: אני יכול למנות אותם, אם מישהו לא יודע אותם.

מרב מיכאלי: מובילים, את יודעת.

מרב מיכאלי: המילה מובילים - - -

אורלי לוי אבקסיס: פניתם אליהם לפני השומה?

<איתן נייזברג: בוודאי שפנינו אליהם לפני השומה.

אורלי לוי אבקסיס: איך ידעתם מה יכול להיות מחיר שווה שוק?

<איתן נייזברג: סליחה רגע, זה שפניתי זה לא אומר שהצעתי מחיר.

<איתן נייזברג: אני רציתי להרגיש, רצינו להרגיש את השוק.

<איתן נייזברג: מותר לנו להרגיש את השוק.

אורלי לוי אבקסיס: והפרסומים לפני הדירקטוריון.

<איתן נייזברג: סליחה רגע, הפרסום בעיתון היה ב-9 בספטמבר.

<איתן נייזברג: רשת מלונות דן הגיעה באמצעות מתווך שנענה למודעה מהעיתון.

<איתן נייזברג: פנה אלינו מהעיתון.

<איתן נייזברג: כלומר המודעה וגדולה של המודעה לא רלבנטית בכלל, כי למעשה היא עשתה את העבודה שלה.

<איתן נייזברג: פנייה למתווכים, שעצם הפנייה לכל המתווכים הגדולים, שהם בעצמם פנו לכל, על מגוון הלקוחות שלהם אצלם במשרד, מבחינתנו זו הייתה גם חשיפה.

<איתן נייזברג: ברגע שראינו שכמעט לא הייתה אף התעניינות, כי כל מי שהגיע לבניין וראה את הבניין, כולם אמרו אותו דבר.

<איתן נייזברג: המצב של המערכות גרוע, הבניין ישן.

<איתן נייזברג: היחס ברוטו, קומות קטנות, תקרה נמוכה, הכל – בניין לא טוב.

מרב מיכאלי: אז איך בכל זאת הצלחת לעשות את הבלתי אפשרי הזה ולמצוא את הגוף שיהיה מוכן לשלם את המחיר הבלתי סביר הזה לאור נחיתותו ונכותו של הבניין?

<שמעון הייבלום: כנראה שכדאי לו.

<איתן נייזברג: אני לא נכנס לשיקולים של רשת מלונות דן.

<איתן נייזברג: היו עוד רשתות - - -

מרב מיכאלי: לא, להיפך - - -

<איתן נייזברג: היו עוד בתי מלון שהתעניינו.

<איתן נייזברג: רשת מלונות אטלס גם הייתה מעוניינת.

<איתן נייזברג: היו עוד גומרים שהתעניינו.

<איתן נייזברג: שגרירות קנדה התעניינה.

<איתן נייזברג: היו לא מעט גורמים שהתעניינו.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל?

איתן כבל: אורלי די, אני צריך לסכם, חברים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: שמעון, משפט.

מרב מיכאלי: אבל אתה אישית הכרת את מלונות דן קודם?

מרב מיכאלי: או את הבעלים?

מרב מיכאלי: יש לך קשר?

<איתן נייזברג: הלוואי שהייתי מכיר.

<איתן נייזברג: אולי.

<איתן נייזברג: לא יודע, אבל - - -

מרב מיכאלי: לא מכיר אף אחד מהם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מהיום התחלת להכיר, אז תמשיך.

איתן כבל: טוב, תודה.

איתן כבל: כן, שמעון.

<שמעון הייבלום: אני רוצה להגיד משהו.

<שמעון הייבלום: הדירקטוריון של עמידר הוא דירקטוריון חדש מאוגוסט 2015.

מרב מיכאלי: תתחדשו.

<שמעון הייבלום: ישנם שם אנשים שממלאים תפקידים בכירים בהרבה מקומות בשוק.

אורלי לוי אבקסיס: כן, אותה נבחרת הדירקטורים.

<שמעון הייבלום: בבקשה?

אורלי לוי אבקסיס: כן, ואותה נבחרת הדירקטורים.

איתן כבל: רגע, תנו לי.

איתן כבל: חברים, אני בעוד 4 דקות סגרתי את הדיון ואני רוצה לתת סיכום.

איתן כבל: די.

<אתי ירדן: אולי יש פה בעיה שכולם - - -

איתן כבל: סליחה גברתי.

איתן כבל: לפחות היית נכנסת לפרוטוקול, את כל הזמן - - -

<אתי ירדן: אתי ירדן.

<שמעון הייבלום: דקה אחת.

<אתי ירדן: אני יכולה?

איתן כבל: אתי, תודה.

איתן כבל: הכנסנו אותך לפרוטוקול.

<שמעון הייבלום: מאז שהדירקטוריון החדש עובד, החברה עובדת בשקיפות.

<שמעון הייבלום: החברה ייעדה עשרות מיליוני שקלים לדיור הציבורי, דבר שלא נעשה במשך שנים.

<שמעון הייבלום: החברה עוסקת הרבה מאד בשיפוצים, מעבר ל - - -

איתן כבל: אוקיי, שמעון עזוב.

איתן כבל: די.

<שמעון הייבלום: אבל למה עזוב?

איתן כבל: די, לא.

איתן כבל: כי זה לא הדיון.

<שמעון הייבלום: בטח שזה לא הדיון.

איתן כבל: אבל לא, אני אשמח שאנחנו - - -

מרב מיכאלי: זה הסרטון.

אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לך, מה שאנחנו מסתכלים בדירקטוריון החדש, אז כל מי שהעז להגיד לא על איזה מהלך של הפרטה או משהו, מצא את עצמו בחוץ.

איתן כבל: אורלי תודה.

אורלי לוי אבקסיס: גם היועץ המשפטי באותה תקופה.

<שמעון הייבלום: להגיד לך משהו, אף אחד לא דבר על הפרטה פה.

איתן כבל: שמעון, די.

אורלי לוי אבקסיס: לא, בישיבה אחרת דיברתם על הפרטה.

איתן כבל: אורלי די.

איתן כבל: די אורלי.

איתן כבל: שמעון ואורלי, אתם יכולים לצאת החוצה ולדבר שניכם.

איתן כבל: מרגע זה רק אני מדבר.

איתן כבל: מי שידבר אני מעיף אותו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני ברשות

איתן כבל: כם רוצה לשים את הדברים בצורה ברורה.

איתן כבל: קודם כל חברי, לא לחינם יש את האווירה הזאת.

איתן כבל: זה לא שחברתי קמה ונניח אורלי עוסקת בזה ביום יום, שעה שעה.

איתן כבל: הראשונה שהציגה את העניין, חברתי מרב מיכאלי, היא באה ממקום, כי הריח של זה, ואני אומר לכם באמת, אני בעבר דרך אגב הייתי גם אני.

איתן כבל: אני פשוט מתעסק בדברים נוספים אחרים כיושב ראש ועדה, פחות קשוב לזה.

איתן כבל: אבל ברגע שהיא הניחה את זה לפתחי ולא יכולים להגיד עליה שיש לה איזו שהיא אג'נדה בעניין - - -

מרב מיכאלי: יש לי אג'נדה, אבל - - -

איתן כבל: יש לך אג'נדה לא נגדם.

מרב מיכאלי: ממש לא.

איתן כבל: זאת כוונתי.

מרב מיכאלי: גם ראיתי את הסרטון - - -

אורלי לוי אבקסיס: בטח שלא נגדם.

אורלי לוי אבקסיס: רק נגד מי שלא פועל על פי ייעודו.

איתן כבל: לא, חס וחלילה.

איתן כבל: אני באתי לא מהמקום הזה.

איתן כבל: חס וחלילה.

איתן כבל: אמרתי שאי אפשר לקחת את זה ממך.

איתן כבל: פרגנתי לך וגם את מקלקלת.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר בעניין הזה זה לא ה.

איתן כבל: אם חברתי, שיש לה תפיסה חברתית ברורה, ראתה כאן ושמה את הדברים בצורה ברורה, כי לא רק היא.

איתן כבל: כי גם אני כשנכנסתי לזה בעקבות הדברים האלה וגם היום, גם אחרי כל התשובות שלכם, שיכול להיות שאולי הכל נכון, זה נראה.

איתן כבל: זאת אומרת זה לא דבר דבור על אופניו.

איתן כבל: בשבילי דבר דבור על אופניו, אדוני, זה א', ב', ג', דק, ה'.

איתן כבל: כל תשובה, אתה יודע.

איתן כבל: אני לא יוצא כאן ראובן ואני אומר לך שמעון בצורה הכי כנה – בתחושה שאני יודע לתת כבר לעצמי תשובות ברורות.

איתן כבל: עכשיו אני אגיד לכם עוד דבר.

איתן כבל: בסוף חלק גדול מהדברים זה גם איך עמידר נתפסת.

איתן כבל: כשדייר של עמידר רוצה להיכנס לדירת עמידר, הוא היה חולם, ייקח לו פי שניים זמן או פי שלושה זמן מהזמן שהתהליך הזה יסתיים.

איתן כבל: ואני אומר את זה כמי שמלווה את הדיור הציבורי יותר אולי שנים מכל מי שנמצא היום פה בחדר הזה, אוקיי?

איתן כבל: וזאת עובדה.

איתן כבל: זה כבר איך אומרים, עובדה כרונולוגית.

אורלי לוי אבקסיס: צודק.

איתן כבל: ואני אומר את זה, זה נותן תחושה כבדה מאד מאד, שאתם צריכים וחייבים להתמודד איתה בפעולות שלכם.

איתן כבל: נקודה נוספת שאני רוצה לומר לכם, אני מבקש את כל החומר לשאלות שנשאלו כאן, השאלות גם על ידי אורלי, מה שהתייחסה חברתי מרב מיכאלי - - -

<לאה ורון: ההתייחסות לכל העסקה.

איתן כבל: אנחנו מבקשים תשובות ברורות.

איתן כבל: אני כבר אומר לכם, לא ספרים, תשובות.

איתן כבל: שאלה – תשובה ברורה.

איתן כבל: כשמנקודת המבט שלי – תשובה זה סיפור הדרך.

איתן כבל: לא הלכתי, באתי, אמרו לי, שתו לי, אכלו לי, אלא - - -

מרב מיכאלי: אדוני יושב הראש, אני מציעה שעל מנת להסיר ספק, אולי נעביר את השאלות בצורה ממוקדת, שיהיה נורא ברור.

איתן כבל: בכל מקרה גברתי, הוועדה מרכזת את השאלות, כמו תמיד שאנחנו עושים את זה ותוציא באופן מסודר.

איתן כבל: עשינו את זה דרך אגב, בנושא הדיור הגשנו סדרה ארוכה של שאלות ואנחנו אותו דבר נעשה כאן.

איתן כבל: אנחנו מבקשים לקבל - - -

<ראובן קפלן: תקבלו את החומר.

<הגר שרן: אנחנו נשמח לשבת עם כל מי שירצה.

איתן כבל: אנחנו גם נהיה בקשר עם מבקר המדינה.

איתן כבל: אנחנו ניתן את ההתייחסות שלנו בהקדם.

איתן כבל: אני כבר אומר לכם, עשרה ימים גג – כל התשובות - - -

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, אולי אפשר כבר על הדרך לפנות ליועץ המשפטי לשעבר, שהוא רלבנטי לבירור הטענות שלנו, שהוא גם ייתן לנו תשובת על חלק מהשאלות.

איתן כבל: אנחנו נפנה אליו.

אורלי לוי אבקסיס: מצוין.

איתן כבל: אנחנו נפנה אליו כדי לקבל את ההתייחסות שלו ואנחנו נרצה להוציא את התוצאה הטובה ביותר מתחת ידינו.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: הישיבה נעולה.