ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 219, 2016-06-27 14:00

ניסן סלומינסקי: אני פותח את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ניסן סלומינסקי: אנחנו דנים עכשיו ברביזיה על הצעת החוק.

אוסאמה סעדי: אפשר לנמק את הרביזיה?

ניסן סלומינסקי: אתה מנמק?

ניסן סלומינסקי: כך הוחלט?

ניסן סלומינסקי: נדמה לי שאמרו לאלעזר לנמק.

אוסאמה סעדי: אנחנו מבקשים הצבעה.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה לנמק?

אוסאמה סעדי: בקצרה.

ניסן סלומינסקי: אלעזר, בבקשה.

אלעזר שטרן: האמת היא שביקשו ממני לנמק את הרביזיה.

אלעזר שטרן: אין הרבה חוקים כאלה, שלא הסבירו לך למה צריך אותם ואתה צריך להסביר למה לא צריך אותם.

ענת ברקו: אין תקשורת, אפשר לסיים את זה מהר.

מיכל רוזין: המהות חשובה לנו, לא התקשורת.

מיכל רוזין: זה שאת מזלזלת - - -

אלעזר שטרן: כשהחוק הזה נולד, יכולנו אולי לחשוב למה צריך אותו, מכיוון שלצערי הרב יש פה חברי כנסת שחושבים שצריך לסמן אנשים.

אלעזר שטרן: אז היה ברור, מפני שכל שאר הנימוקים של רשם העמותות, של הבחירות והשל הדיווח, אנחנו יודעים שהכול מדווח.

אלעזר שטרן: זה בא לוועדה והוועדה בתוך התהליך הורידה כמה דברים.

אלעזר שטרן: את האפליה הזאת של הסימון הורדנו.

אלעזר שטרן: נשארנו עם אפליה אחרת שיש לה כל מיני איצטלות שלא הצלחתם להסביר אותן.

אלעזר שטרן: אפליה אחרת היא בין עמותה שעל פניו מחויבת ברישום אצל רשם העמותות, זאת אומרת, גם מי שנותן אתה יכול לבדוק אותו, לבין אדם פרטי שאתה לא יכול.

אלעזר שטרן: הרי יש לכם פה רוב ותכף נצביע.

יגאל גואטה: אז תחסוך מאיתנו.

מיכל רוזין: יש לנו מהות פה.

אלעזר שטרן: בשורה תחתונה, לא תמיד מה שאומרת האופוזיציה זה דברים לגופם.

אלעזר שטרן: הרבה מאוד פעמים זה רק בגלל שהממשלה מציעה משהו והאופוזיציה מתנגדת.

אלעזר שטרן: אני חושב שמה שהיה בחוק הזה מתחילתו ועד סופו, זה נימוקים שלי באופן אישי, גם כאזרח מדינת ישראל, עושים קשה.

אלעזר שטרן: אני יודע ומקווה שגם לך ניסן זה עושה קשה, האיפה והאיפה והאפליה שיש בחוק הזה .

אלעזר שטרן: לכן אני חושב שהחוק הזה הוא לבושת כולנו אבל בעיקר לבושתכם.

ניסן סלומינסקי: מי בעד הרביזיה ירים את ידו?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – 5 נגד – 6 נמנעים – אין הרביזיה לא נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: הרביזיה נפלה והחוק עובר למליאה לקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: אלעזר, דברי האופוזיציה כן באו לידי ביטוי בסופו של דבר בכמה עידונים.

מיכל רוזין: הכנסתם עיזים והוצאתם אותם.

ניסן סלומינסקי: הישיבה נעולה.