ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 185, 2016-02-23 12:30

אלי אלאלוף: אנחנו מתחילים בדיון בבקשה.

אלי אלאלוף: התאריך היום הוא 23 בפברואר 2016, י"ד באדר א' תשע"ו.

אלי אלאלוף: השעה 12:35 ואנחנו במסגרת של דיון מהיר שהתבקשנו לעסוק בו על פי הצעתם של חבר הכנסת מאיר כהן, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', חברת הכנסת שרן השכל וחבר הכנסת יעקב מרגי ואני שמח שאנחנו נמצאים בהשתתפות חברת הכנסת שולי מועלם.

אלי אלאלוף: הנושא הוא פיקוח על העברת מידע מצד גורמי ההצלה בזמן פיגועים.

אלי אלאלוף: אני מודה לכל המשתתפים האחרים מהמשטרה, ממשרד הבריאות.

אלי אלאלוף: למרות שהנוהל אומר שהמציעים הם הראשונים שאמורים לדבר, ברשותכם יש פה בקשה אישית שאני לא רוצה לפרש אותך, למשרד הבריאות להתחיל, אז בבקשה, מירי כהן.

<מירי כהן: תודה רבה.

<מירי כהן: אני קודם כל מודה לכל מי שיזם את הדיון הזה, כי אני חושבת שהוא חשוב מאד.

<מירי כהן: גם השיח עליו הוא חשוב.

<מירי כהן: אנחנו מדברים בנושא שהוא מאד כואב ורגיש ואני רוצה כאן לנצל את ההזדמנות.

<מירי כהן: אני באתי במיוחד כדי לנצל את ההזדמנות, שיש פה נציגים של חלק מהארגונים ואני מקווה שגם אלה שלא נמצאים פה יקבלו גם את הדברים, אבל חשוב לי לומר אותם באופן ישיר, את מה שאנחנו הבהרנו.

<מירי כהן: אני חושבת שכל מי שעוסק ואני אחראית דרך אגב על שירותי ההצלה ורפואת חירום במשרד הבריאות.

<מירי כהן: אני חושבת שכל מי שעוסק בתחום שירותי ההצלה, כל המטפלים למיניהם עושים עבודת קודש, עבודה נפלאה ולהכביר מילים אין צורך.

<מירי כהן: אנחנו רואים את זה גם באירועי שגרה וגם באירועי חירום; ובאמת יש כאן איזו שהיא שליחות שכולם עושים ואני רואה את המסירות, את העבודה היום יומית שכולם עושים.

<מירי כהן: אבל לצד זה, אנחנו לצערנו ראינו גם בתקופה האחרונה, יותר ויותר מידע, מידע על הנפגעים עצמם, מידע שניתן לזהות, גם אם לא באופן ישיר, שם וכו', ניתן לזהות בפרסום של המידע, גם אם האדם נפטר וגם בדברים אחרים, שיוצא לתקשורת עוד לפני, או לרשתות החברתיות, זה לא משנה, עוד לפני שבני המשפחה בעצם מקבלים את הפרטים.

<מירי כהן: לצערי נתקלנו באירועים האלה גם באירועים הביטחוניים ואני יודעת שחברים גם מיהודה ושומרון העלו את זה ואנחנו מודים להם, אבל גם באירועים אחרים לגבי חולים ונפגעים אחרים.

<מירי כהן: והסוגיה הזאת, אני חושבת שאין לה מקום.

<מירי כהן: אני רוצה להבהיר שמבחינת החוק, ואנחנו הבהרנו את זה כי אני הוצאתי מכתב לפני מספר ימים לכל הארגונים, לכל ארגוני ההצלה, גם למגן דוד אדום, גם לחברות האמבולנסים, גם לכל ארגוני ההצלה האחרים על הדברים האלה.

<מירי כהן: קודם כל להבהיר את הצד החוקי.

<מירי כהן: אין כאן בכלל ספק – הפצת מידע מזהה היא עבירה על החוק.

<מירי כהן: יש את חוק זכויות החולה שנמצא במגרש שלנו, אבל יש גם את חוק הגנת הפרטיות.

<מירי כהן: בנושא הזה אין לנו פשרות.

<מירי כהן: אם עוברים על החוק – אנחנו נגלה אפס סבלנות ואנחנו נעביר את זה למי שצריך לדאוג לאכוף את החוק.

<מירי כהן: אנחנו בנושא הזה לא מוותרים.

<מירי כהן: אני רק רוצה להזכיר מקרה שהיה ממש בתקופה האחרונה, לגבי איזו שהיא תמונה שהתפרסמה לגבי איזה שהוא פצוע באיזה שהוא מוסד רפואי שלנו.

<מירי כהן: פשוט הוגשה תלונה למשטרה.

<מירי כהן: אנחנו פשוט לא מתעסקים עם זה.

<מירי כהן: יש כאן באמת רגישות רבה מאד ואני אומרת והחוק מבהיר את זה.

<מירי כהן: אבל אני רוצה לדבר מעבר לחוק.

<מירי כהן: אני חושבת שיש כאן פן אחר שאני לא רוצה לומר שהוא יותר חשוב.

<מירי כהן: אני חושבת שהוא אפילו יותר חשוב מהחוק הזה, אני אגיד את זה באופן מפורש.

<מירי כהן: זה הפן הרגשי והפן המוסרי שכל מטפל, ואני חושבת שכולם עושים עבודה נפלאה, אני כבר אמרתי את זה, ואני חושבת שצריך שכולם יתמקדו בעבודה הזאת וכל שנייה וכל רגע חשובים וקריטיים לתת את המענה ולהציל חיים.

<מירי כהן: אבל לפני שהולכים ואחר כך יוצאים לתקשורת, אני מבקשת מכל מי שעוסק בזה לחשוב לרגע.

<מירי כהן: לחשוב לרגע מה ההשלכות של זה.

<מירי כהן: זה לא התפקיד של המטפלים לרוץ לתקשורת ומי ידברר ראשון ומי יספר ראשון.

<מירי כהן: אנא – כבדו את המשפחות.

<מירי כהן: כבדו את הנפגעים.

<מירי כהן: הרבה יותר חשוב.

<מירי כהן: זה לא התפקיד שלכם.

<מירי כהן: יש גורמים מוסמכים שזה התפקיד שלהם.

<מירי כהן: תשאירו את זה במגרש שלהם.

<מירי כהן: תחשבו אחר כך על הנזק שזה גורם למשפחות, למי שמקבל את זה ופתאום מקבל את זה בהינף של הודעת ווטסאפ או בהודעת אני לא יודעת מה, מידע שהוא בעצם ממוטט עליו את כל העולם שלו.

<מירי כהן: אני מבקשת מכולם ואני אומרת, אתם עושים עבודה נפלאה, בואו נגלה את כל הרגישות שבאמת מתבקשת.

<מירי כהן: תתמקדו בעבודה המאד מאד חשובה ותשאירו את הדברים האלה.

<מירי כהן: אני חושבת שבנושא הזה דווקא יש מקום ללמוד מהצבא.

<מירי כהן: צבא, עד שהמשפחות יודעות, לא מפרסמים שום דבר.

<מירי כהן: עד שכל בני המשפחה במעגל הראשון מקבלים את המידע, אין שום פרסום.

<מירי כהן: בואו, אני חושבת שהמטרה שלנו זה לא לרוץ ומי יספר ראשון, אלא - - -

אלי אלאלוף: אנחנו לא פונים עכשיו בדיון הזה רק לגופי ההצלה.

<מירי כהן: סליחה?

אלי אלאלוף: גופי ההצלה הם האחראים על הפרסומים?

<מירי כהן: לא, לא, אני אומרת שלא יוציאו את המידע.

<קריאה: אבל זה מה שקורה.

<מירי כהן: שתמונה שהייתה, שמי שנמצא בזירה שולח תמונות ומוציא מידע.

אלי אלאלוף: אני חוזר, וגם את תקשיבי, כי שמת לב שאני סבלני והקשבתי.

אלי אלאלוף: בתקופה שיש פייסבוקים למיניהם, שאני שונא באופן אישי ולא משתמש בזה, כל אחד יכול לדווח.

אלי אלאלוף: למה אנחנו מקיימים דיון כזה רק עם גופי ההצלה?

<מירי כהן: השאלה שלך מאד נכונה ומאד צודקת כי צריך, ואני קראתי גם היום פרסומים - - -

אלי אלאלוף: לא הייתי רוצה שהגופים הנפלאים האלה, שעושים עבודת קודש - - -

<מירי כהן: אני פונה אליהם כי אני אומרת שאנחנו נמצאים במגרש ואני רואה - - -

אלי אלאלוף: לא, לא, תקשיבי, זה מקומם אותי קצת.

אלי אלאלוף: אני לא התכוננתי טוב כנראה לדיון ואני מתנצל על כך.

אלי אלאלוף: לפנות עכשיו בדיון רק לגופי ההצלה, שהם כאילו אחראים לפרסומים בזמן הלא נכון ובצורה לא נכונה ולדווח על אירועים בעיתונים כאלה ואחרים, אני חושב ואני מבקש מראש מכם סליחה.

אלי אלאלוף: לא היינו צריכים לעשות את זה.

<מירי כהן: רגע, אני רוצה לומר - - -

אלי אלאלוף: אני אתן לך.

אלי אלאלוף: אני יודע שיש - - - אבל בואו לא נושיב אותם על ספסל הנאשמים.

<מירי כהן: אני אומרת שוב, בקטע - - -

מאיר כהן: אנחנו שהגשנו, אז תן לנו להסביר.

<מירי כהן: הם ביקשו - - - ההצלה ואני אומרת שוב.

<מירי כהן: אתה צודק בנוגע לכל הציבור - - -

אלי אלאלוף: לא, כי פה מערבבים כבר, זה לא.

אלי אלאלוף: בית חולים, בית חולים, איזה אדם מפורסם בגיל מסוים - - -

<מירי כהן: לא, לא, זה לא המקרה הזה.

אלי אלאלוף: חברה, בואו, אל תכניסו - - -

מאיר כהן: לא, לא, ממש לא.

<מירי כהן: ארגוני ההצלה, ולכן התמקדנו - - - הדיון התמקד בארגוני ההצלה ולכן אני מתמקדת בהם, מה גם שהם נמצאים באחריות שלנו ולכן אני יכולה לנגוע בהם.

<מירי כהן: אבל ההגדרה שלך היא נכונה, היא נוגעת לכול הציבור, זה נכון.

ישראל אייכלר: אני רוצה להצטרף ליושב הראש.

ישראל אייכלר: אני הפסדתי עכשיו תפילת מנחה רק בגלל שקוממה אותי הכותרת.

ישראל אייכלר: כי אני בעד זה שלא יפרסמו ויש לי אפילו הצעת חוק שאסור לפרסם, אבל לבוא ולשים בכותרת – ארגוני הצלה – זה פשוט פגיעה בארגונים הכי חשובים בשטח בזמן הכי חשוב.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלי אלאלוף: אז לפי הרשימה הראשון שצריך לדבר זה חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: אני וחבר הכנסת סמוטריץ.

מאיר כהן: תראו, גם אתה מר אייכלר, יש לנו לפעמים איזו נטייה להיות כל כך נחמדים ולהתחבק עם כולם, ושחס וחלילה לא נעביר ביקורת.

מאיר כהן: אני אתחיל עם הכחולים.

מאיר כהן: הרי ברור לך שכל חקירה שיש במשטרה מדליפים אותה לעיתונאים.

מאיר כהן: אתם יודעים את זה?

מאיר כהן: התשובה היא כן.

<קריאה: התשובה היא לא.

מאיר כהן: סליחה.

מאיר כהן: סליחה.

מאיר כהן: אתה יודע שלכל עיתונאי יש שוטר בחדר החקירות.

מאיר כהן: שניים.

מאיר כהן: על אותו משקל, אדוני יושב הראש, אני ראיתי במו עיני עיתונאים שמקבלים מאנשי מד"א תמונה ישירה.

מאיר כהן: זה לא מקובל.

מאיר כהן: זה לא יפה ולא נכון.

מאיר כהן: זה לא מדיניות מד"א, בוודאי שלא.

מאיר כהן: הרי מישהו מטיל ספק ביושרה של המשטרה או מישהו מטיל ספק ביושרו של מד"א או של זק"א?

מאיר כהן: חס וחלילה.

מאיר כהן: אבל בכדי להתחיל לשלול את העניין, הדבר הזה עולה.

מאיר כהן: בוודאי שתמיד יכול לעבור מישהו מהצד ולצלם.

מאיר כהן: אבל אני אומר לכם, גם אני וגם חבר הכנסת סמוטריץ, לא עשינו את זה מתוך איזה משהו תלוש.

מאיר כהן: מה שאנחנו רוצים בדבר הזה לבקש, שדווקא במקדשים האלה, זה באמת מקדשים ובעבודת הקודש הזאת, בראש ובראשונה שם צריכים להיות זהירים.

מאיר כהן: ושם אנשי מד"א ומנכ"ל מד"א והאנשים צריכים לבוא ולהגיד, להטיף, כמו שאנחנו עומדים כאן ומטיפים.

מאיר כהן: להגיד לך שזה לא יקרה?

מאיר כהן: זה יקרה.

מאיר כהן: מה, מישהו יש לו איזה ויכוח עם זק"א?

מאיר כהן: או ויכוח עם האנשים שעושים את העבודה?

מאיר כהן: אבל אני אומר לכם, אנחנו יודעים, אנחנו רואים את זה.

מאיר כהן: אנחנו לא טומנים את ראשנו בחול.

מאיר כהן: אני שומע עיתונאים שאומרים לי מאיר, אני מקבל תמונות שאני לא מפרסם אותן.

מאיר כהן: אני אומר לו איך אתה מקבל את זה?

מאיר כהן: הוא אומר לי – הבחור שבא לטפל מצלם, וכי הוא חבר שלי אז הוא שולח לי את זה.

מאיר כהן: עכשיו, שום דבר היום אתה לא יכול להסתיר.

מאיר כהן: הכל גלוי.

מאיר כהן: ואתה פותח את הפייסבוק ואתה רואה תמונות איומות ונוראות, של אנשים מפורקים.

מאיר כהן: את אומרת שהצבא לא יודע?

מאיר כהן: אני פעם כראש עיר באתי לבית, להודיע ביחד עם קצין צה"ל, עם קצין העיר, על ילד שנהרג בצבא, זיכרונו לברכה.

מאיר כהן: כשהגענו לבית – כל השכנים היו בתוך הבית, כולם ידעו.

מאיר כהן: כי החבר שלו שעמד במחסום כשהוא נהרג, התקשר לדימונה הקטנה והודיע שהוא נהרג.

מאיר כהן: אז אלה דברים שאתה לא יכול למנוע.

מאיר כהן: אבל ברגע שאתה שם עליך מדים של מד"א או אתה חלק מזה, כל מה שאנחנו מדברים זה לצמצם את התופעה ולדבר על זה בארגון ולהגיד שזה דבר פסול ואפילו לבוא ולהגיד שאם ייתפס מישהו בארגון שעושה את זה, אז נטפל בו.

מאיר כהן: זה מה שאנחנו מבקשים.

מאיר כהן: אנחנו נמשיך לתמוך במד"א ולרוץ בכל העולם לדאוג שיהיה להם כסף ולזק"א ולתת את הנשמה.

מאיר כהן: אבל דווקא בגלל שהם אנשים מקודשים, אני אומר שהם אנשים מקודשים, הם צריכים להיות זהירים בכל דבר ועניין.

מאיר כהן: תודה אדוני.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': תודה אדוני יושב הראש.

בצלאל סמוטריץ': אני רק כדי להניח את דעתך על הפתיח של דבריך, שלמה המלך מלמד אותנו במשלי – את אשר יאהב יוכיח.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מוכיחים את מי שאנחנו אוהבים, וכשמעלים סוגיה, ותיכף נסביר איפה התעוררה הסוגיה, זה לא חלילה חלילה כי אנחנו לא מעריכים או כי אנחנו תוקפים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו חושבים שיש תופעה לא ראויה שמן הראוי לטפל בה ולסיים אותה.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה קודם כל להודות לאסף.

אלי אלאלוף: הוא עוד לא התפלל מנחה, אני דואג לו.

שולי מועלם-רפאלי: צדיק.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה אדוני יושב הראש להודות - - -

מאיר כהן: סליחה, אני רוצה להגיד לו משהו באידיש: הזיל - - - - - -

שולי מועלם-רפאלי: ו - - - דייק.

ישראל אייכלר: אפשר למכור אותם - - -

שולי מועלם-רפאלי: זה היה שלוש השניות של המרוקאים בכנסת.

ישראל אייכלר: אתה רוצה למכור אותנו במרוקאית?

ישראל אייכלר: להתחיל לדבר אידיש.

אלי אלאלוף: מה פתאום?

אלי אלאלוף: היום יש פיוטים מרוקאים בשעה שתיים פה במליאה, כולכם מוזמנים, מי שרוצה להישאר.

בצלאל סמוטריץ': טוב אדוני, אני רוצה להודות למר אסף פאסי, שהוא דובר המועצה האזורית הר חברון, שהוא עורר אותנו לסוגיה.

בצלאל סמוטריץ': הוא עורר את הציבור לסוגיה בפוסט מאד מטלטל, בעקבות האירוע המצער שקרה - - -

שולי מועלם-רפאלי: הרצח.

בצלאל סמוטריץ': כן, הרצח של דפנה, השם ייקום דמה, בעתניאל.

בצלאל סמוטריץ': ועכשיו צריך לזכור, אנחנו חיים בעולם מורכב.

בצלאל סמוטריץ': עולם של מידע שזורם בקצב אדיר, עם מידע כן ממוסד ובעיקר היום מידע לא ממוסד ברשתות החברתיות.

בצלאל סמוטריץ': הרדיפה אחרי המידע היא מאד מאד גדולה.

בצלאל סמוטריץ': הרצון של האזרחים להיות מעודכנים, און ליין, או כל דבר הוא מאד מאד גדול, יש לזה גם ערך, יש לזה חשיבות.

בצלאל סמוטריץ': זכות הציבור לדעת זה מושג שאנחנו מקבלים אותו במדינה דמוקרטית, אבל כמו כל זכות או כמו כל אינטרס אחר, אנחנו חייבים לאזן אותו מול אינטרסים אחרים.

בצלאל סמוטריץ': וכשמדובר כאן על חיי אדם, אז זה לא פעם חיי אדם כפשוטו של המשפחות והצורה שבה איך אדם מקבל חלילה את ההודעה על המקרה הנורא שקרה לקרוב המשפחה שלו היא מאד משמעותית, וכמובן כבוד האדם והתמונות שנחשפות.

בצלאל סמוטריץ': צריך מאד מאד להיזהר, ואגב אנחנו כחברה, ובזה אני מקבל אותך, אדוני יושב הראש, אנחנו כחברה קצת חוטאים בפורנוגרפיית יתר של השכול ושל הטרור.

בצלאל סמוטריץ': ואנחנו כן מצפים מארגוני ההצלה, דווקא בשל היותם ארגונים רשמיים ופורמאליים, ואגב ממוסדים יותר או פחות.

בצלאל סמוטריץ': יש פה את איחוד הצלה, יש גורמים אחרים.

בצלאל סמוטריץ': התעסקו בהצלת חיי אדם, אל תספקו את יצר המציצנות הזה של החברה.

בצלאל סמוטריץ': עוד פעם, בסופו של יום יש גורמים מוסמכים שינגישו את המידע הזה לחברה.

בצלאל סמוטריץ': אז יש דוברים של המועצות או של הרשויות המקומיות ויש דוברים של המשטרה שיודעים איך להוציא את זה בצורה מסודרת ויש נהלים מאד מאד מסודרים של מי מוציא ומה מוציא ואיזו בקרה המידע הזה עובר לפני שהוא יוצא החוצה.

בצלאל סמוטריץ': מה מפרסמים, איזה סוג של תמונה, אבל לא מפרסמים.

בצלאל סמוטריץ': מה העיתוי של הפרסום.

בצלאל סמוטריץ': יש פה נהלים מאד מאד סדורים שמערכות החירום אמונות על זה.

בצלאל סמוטריץ': וכשיושב צח"י – צוות חירום יישובי – או מועצתי שמתמודד עם אירוע ברשות מקומית, יש בתוך הצוות גם דובר או אגף דוברות והוא יודע.

בצלאל סמוטריץ': הוא עובד על פי הנוהל הסדור, הוא חלק מצוות הצח"י.

בצלאל סמוטריץ': כשאתם נכנסים לאירוע אתם לא חלק מצוות הצח"י.

בצלאל סמוטריץ': אתם כוחות הצלה, שעוד פעם, עושים עבודת קודש ואף אחד לרגע לא מפקפק בזה.

בצלאל סמוטריץ': אתם לא מודעים הרבה פעמים למכלול השיקולים וההיבטים שצריך לקחת אותם בחשבון לפני שמוציאים שוב איזה מידע ומתי מוציאים אותו.

בצלאל סמוטריץ': לכן הבקשה, ואני גם אומר לך במשרד הבריאות, אתם הרגולטור.

בצלאל סמוטריץ': האמירה שאמרת היא אמירה חשובה, אבל אני שואל את עצמי כמה תלונות נניח הגשתם או כמה בירורים, הליכי בירור פתחתם אתם בארבעה-חמישה חודשים האחרונים, שאנחנו מתמודדים עם גל הטרור.

בצלאל סמוטריץ': ולא פעם ולא פעמיים יוצאות תמונות ואדוני שאל במה מתייחדים כוחות ההצלה.

בצלאל סמוטריץ': הם בדרך כלל מגיעים ראשונים, יש להם גישה לזירה.

בצלאל סמוטריץ': מהר מאד הרי הגישה נסגרת ולאזרחים אין גישה ולהם יש גישה פנימה אל תוך הזירה.

בצלאל סמוטריץ': הם יכולים להוציא כביכול את התמונות הכי הכי "מעניינות" והכי הכי "טובות" במירכאות כפולות ומכופלות מהזירה.

בצלאל סמוטריץ': ולכן גם היצר.

בצלאל סמוטריץ': בואו, אני אומר לכולנו, קחו בכל השידורים המיוחדים, הגלים המיוחדים שעושים בתקשורת אחרי זה, תמיד מראיינים את הפרמדיק הראשון שהגיע לזירה ואת האופנוען הראשון של איחוד הצלה שהגיע לזירה.

בצלאל סמוטריץ': זה לא טוב.

בצלאל סמוטריץ': זה לא בריא.

בצלאל סמוטריץ': אז אני לא יודע לשלוט בתקשורת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו כסוג של רגולטור.

בצלאל סמוטריץ': אתם רגולטור במשרד הבריאות, אנחנו כסוג מסוים של רגולטור כאן בכנסת, יכולים כן לפקח על העבודה של אותם גופים ואנחנו צריכים לבקש/לדרוש, אם הבקשה לא מספיקה, לאכוף את הנושא הזה.

בצלאל סמוטריץ': זה גורם לנזקים עצומים שאנחנו לא יודעים אף פעם להעריך את ההשלכות שלהם לאורך שנים.

בצלאל סמוטריץ': הצורה שבה אבא קיבל את הבשורה על מה קרה חלילה לבן או לבת שלו, משפיעה עשרות שנים קדימה על איך ייראו החיים שלו.

בצלאל סמוטריץ': ולא סתם.

בצלאל סמוטריץ': לצערנו, אנחנו כמדינה שמלומדת בשכול ולכן התפתחו כאן תרגולות מאד מאד מסודרות של איך עושים את הדברים האלה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו חייבים להקפיד על זה הקפדה יתרה מאד מאד.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לבקש שבסיכום הדיון אנחנו נקרא שעבודת הדוברות תעשה איך ורק על ידי הגורמים המוסמכים, קרי אותם דוברים שהם חלק מצוותי החירום של הרשות המקומית, של הגוף שמטפל או של המשטרה שיש לה תהליך סדור.

בצלאל סמוטריץ': דובר מד"א ידברר את מד"א, לא את האירועים.

בצלאל סמוטריץ': אם מישהו יטען שמד"א לא הגיע בזמן לאירוע, דובר מד"א יסביר שהגיע בזמן או למה לא הגיע בזמן.

בצלאל סמוטריץ': אבל אתם לא אמורים לדברר.

בצלאל סמוטריץ': עזבו את מצבם של הפצועים.

בצלאל סמוטריץ': עזבו את התמונות.

בצלאל סמוטריץ': עזבו.

בצלאל סמוטריץ': זה לא תפקידכם, זה לא תפקיד של אף אחד מהארגונים.

בצלאל סמוטריץ': אגב, זה קרה גם בתאונה.

בצלאל סמוטריץ': הדבר הנחמד הוא שלפעמים אתם גם אפילו מבקשים קרדיטים.

בצלאל סמוטריץ': בתאונת האוטובוס המחרידה שהייתה בשבוע שעבר, אז יצאו תמונות של איחוד הצלה ולמטה כתוב קרדיט, לא זוכר כרגע את השם – מויש'ה זוכניק, איחוד הצלה.

בצלאל סמוטריץ': אל תעשו את זה.

בצלאל סמוטריץ': זה לא התפקיד שלכם.

בצלאל סמוטריץ': אתם חוטאים למשימה שלכם.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, עושים נזקים למרבה הצער.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת שולי מועלם.

שולי מועלם-רפאלי: תודה אדוני.

אלי אלאלוף: החלק השני של הדיון יהיה רק אחר - - -

שולי מועלם-רפאלי: כן.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להיות פה הפה של המשפחות.

שולי מועלם-רפאלי: לפני שבועיים ציינו 19 שנים לאסון המסוקים.

שולי מועלם-רפאלי: וכל מי שחי פה באותה תקופה לא ישכח אף פעם את הטעות של הצלם של ערוץ 2.

שולי מועלם-רפאלי: לפני 19 שנים זה היה.

שולי מועלם-רפאלי: היינו בעולם תקשורתי אחר.

שולי מועלם-רפאלי: את הטעות של הצלם של ערוץ 2, שהתביית על הצ'ימידן של חייל שנהרג באסון.

שולי מועלם-רפאלי: כשהצ'ימידן הזה הופך בחדשות של ערוץ 2, כל 29 המשפחות האחרות של הצוות של החייל הזה, הבינו שהם בסיפור.

שולי מועלם-רפאלי: ועד היום, 19 שנים אחרי, אין אירוע אחד שקשור לאסון המסוקים, שבו המשפחה הזאת לא תדבר על איך הם גילו שהבן שלהם הוא חלק מהאסון הגדול הזה.

שולי מועלם-רפאלי: ועכשיו אני רוצה לקפוץ להיום.

שולי מועלם-רפאלי: 19 שנה אחרי, אנחנו בעולם תקשורתי אחר לגמרי.

שולי מועלם-רפאלי: האחריות לגבי המשפחות היא רק צריכה להתחדד.

שולי מועלם-רפאלי: ואני רק מביאה את שני האירועים הגדולים שסביבם על הסיפור הזה.

שולי מועלם-רפאלי: האירוע הראשון, שהוא אולי תחילת גל הטרור והמלחמה הקשה שבה אנחנו נתונים, הרצח של הזוג הנקין, שבו, בטלפון, באמצע הקולנוע, מקבל יגיל הנקין את ההודעה בווטסאפ שאח שלו ואשתו נרצחו.

שולי מועלם-רפאלי: והאירוע שהציף שוב את העניין, שנתן מאיר, שהיום בעזרת השם יתארח ויושב הראש מוביל פה את החוק של האומנה שהוקדש לזכרה של דפנה מאיר, מקבל בדרך הביתה הודעה שאשתו נרצחה.

שולי מועלם-רפאלי: עכשיו אני בכלל לא רוצה לדבר על כלום, חוץ מעל המשפחות.

שולי מועלם-רפאלי: חוץ ממה זה עשה ליגיל הנקין, שהעלה פוסט מטלטל, וגרם לכולנו לברר מחדש את התהליך של ההודעה למשפחות.

שולי מועלם-רפאלי: יכול להיות שאנחנו רוצים להיות כמו הצבא ואנחנו לא יכולים, כי בצבא זה מוגן, זה יותר סגור.

שולי מועלם-רפאלי: ופה מדברים על תאונות ופיגועים.

שולי מועלם-רפאלי: והנקודה הזאת, בעיני השורה התחתונה חייבת להיות ברורה.

שולי מועלם-רפאלי: היחידים שמורשים להוציא הודעות במדינת ישראל הם או דובר משטרת ישראל או דובר הרשות המקומית, כי ככה זה בחוק.

שולי מועלם-רפאלי: כי ככה זה בחוק.

שולי מועלם-רפאלי: עכשיו, יתכבדו ארגוני ההצלה המדהימים, שאני לא צריכה להוכיח את קשרי איתם ואת האכפתיות ואת הדחיפה וכל הדברים הטובים שאני ויושב הראש וכל חברי הכנסת פה חושבים עליכם.

שולי מועלם-רפאלי: יתכבדו ארגוני ההצלה, ומבחינתי, בכיר ככל שיהיה מי שהוציא תמונה מזירה של אירוע, צריך באותו יום ללכת הביתה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מצטערת.

שולי מועלם-רפאלי: כי על הפעם הבאה שבעל ישמע שאשתו נרצחה, כי למישהו היה נורא דחוף להראות שהוא הראשון, כי יש איזו נטייה פה לרוץ לספר לחברה.

שולי מועלם-רפאלי: אני רק מבקשת לשים את הקול של המשפחות.

שולי מועלם-רפאלי: בן אדם שבאותו רגע עולמו נחרב והוא רק מקבל את זה בווטסאפ.

שולי מועלם-רפאלי: והתחושה היא שיש לנו דרך מצוינת, יש חוק.

שולי מועלם-רפאלי: יושב פה שר הרווחה הקודם.

שולי מועלם-רפאלי: יש חוק על חלוקת האחריות.

שולי מועלם-רפאלי: יש משטרה.

שולי מועלם-רפאלי: יש רשויות מקומיות.

שולי מועלם-רפאלי: יש אחריות של צוותי הרשויות המקומיות, אנחנו מכירים את זה.

שולי מועלם-רפאלי: יש אחריות של המשטרה.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו עובדים על זה, עבדנו, עובדים.

שולי מועלם-רפאלי: אני עוד שייכת לסורוקה ולערבה.

שולי מועלם-רפאלי: הרי עבדנו על זה שנים.

שולי מועלם-רפאלי: כשקורות תאונות בערבה אנחנו מצליחים לשלוט על זה.

שולי מועלם-רפאלי: ורק דובר המשטרה מוציא דברים.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת ממש לזכור מה המשמעות של בן משפחה ששומע על אובדן בדרך לא מוסמכת.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת אייכלר.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: אני כבר מתנצל שבשעה אחת יש לי ועדה לפניות ציבור, שאני מנהל ואני צריך לצאת.

ישראל אייכלר: אז אני לא אעשה את זה ארוך.

ישראל אייכלר: אחרי שהסתייגנו מהעניין הזה של הכותרת של גורמי ההצלה, אלא הייתי קורה לזה דיון על פיקוח העברת מידע, אני רוצה לתמוך בכל הדברים שנאמרו פה.

ישראל אייכלר: ואני רוצה לספר לכם שלפני שבוע, אחרי התאונה הנוראה שהייתה בכביש ירושלים תל אביב, בדקתי.

ישראל אייכלר: יש חוק.

ישראל אייכלר: אדוני שר הרווחה לשעבר, חוק הגנת הפרטיות אוסר במפורש הוצאת תמונה מזירה בלי רשות, וזו עבירה פלילית ואני הגשתי כבר שאילתה גם לשרת המשפטים – כמה אנשים הועמדו לדין לפי זה.

ישראל אייכלר: אני מניח שאף אחד.

ישראל אייכלר: אבל הגשתי עוד הצעת חוק ואני מציע לחברים להצטרף לזה.

ישראל אייכלר: בחוק הגנת הפרטיות מוסיפים עוד מילה: פרסום שמו של נפגע ברבים בזמן הפגיעה או סמוך לאחריה ללא הסכמתו ובטרם נמסר שמו על ידי גורם רשמי, מהווה עבירה על חוק הגנת הפרטיות.

ישראל אייכלר: שרק גורם רשמי, רפואי, צבאי או משטרתי, מותר להם להוציא שמות של אנשים.

ישראל אייכלר: אם זה בעת מלחמות, פיגועים, תאונות - - -

בצלאל סמוטריץ': לא רק שם, גם כל פרט מזהה.

ישראל אייכלר: לפי מה שאומרת עכשיו חברת הכנסת מועלם, גם צ'ימידן יכול להיות.

בצלאל סמוטריץ': אז פרטים מזהים.

ישראל אייכלר: אז פרטים מזהים, צריך להוסיף פרטים מזהים.

ישראל אייכלר: זה הדבר שצריך להיעשות.

ישראל אייכלר: הרופא, החתן של שמעון פרס סיפר לפני שבועיים, שעוד לפני שהאמבולנס הגיע לחמיו לקחת אותו לבית חולים, כבר כל המדינה ידעה ששאלו אותו - - -

בצלאל סמוטריץ': אז זה וודאי בא ממד"א.

בצלאל סמוטריץ': זה לא יכול לבוא משום מקום אחר.

ישראל אייכלר: לא, זה לא חייב להיות ממד"א.

ישראל אייכלר: זה יכול להיות מהשכנים, מהמכרים ומכולם.

בצלאל סמוטריץ': אז מי?

בצלאל סמוטריץ': האמבולנס עוד לא הגיע.

אלי אלאלוף: כן - - -

ישראל אייכלר: בדיוק.

ישראל אייכלר: אתה יודע כמה אנשים, נהגים שעוברים, יש להם יותר זמן מאנשי מד"א לצלם ולהפיץ שמות בווטסאפים?

ישראל אייכלר: אדרבא, בארצות הברית יש ויכוח גדול מאד מוסרי, על האם צריך לקחת את המצלמה ולשים בצד נגד התקשורת, וללכת לעזור.

ישראל אייכלר: אם אתה נמצא בתאונה, בארצות הברית יש על זה ויכוח ואנשי התקשורת אומרים לא, תפקידי לעמוד עם המצלמה.

ישראל אייכלר: כמה הוא מברבר ועוד לא הגיעו אנשי ההצלה.

ישראל אייכלר: אצלנו ברוך השם אנשי ההצלה מגיעים לפני המצלמות ואי אפשר להטיל עליהם את הדבר הזה, אבל גם, כמו שאמרו חברי הכנסת ואני מסכים איתם, צריך לדעת כל מי שמוציא מידע, שהוא מאבד את תפקידו.

ישראל אייכלר: אגב, זה נכון גם לגבי שוטרים שמוציאים מידע על החקירות שלהם, שמאיר כהן הזכיר על העיתונאים האלה.

בצלאל סמוטריץ': אין דבר כזה.

ישראל אייכלר: אמרתי למפכ"ל, עוד כשהוא היה פה, שההחלטה שלו לאסור על קצינים בכירים להתראיין בענייני חקירות, זה הצלת המשטרה.

ישראל אייכלר: כי מה שהרס את המשטרה, שאנשים שבמקום ויתעסקו בחקירות באופן ענייני, רצו לעיתונאים שהיו קשורים איתם.

ישראל אייכלר: אבל שוב, אני לא רוצה לערב דברים.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים להיות ממוקדים במטרה הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: עזוב, לא כדאי לערבב.

ישראל אייכלר: פשוט לאסור על אדם, כל אדם, להפיץ שמות, תמונות או פרטים מזהים מתאונות, פיגועים או מלחמות.

ישראל אייכלר: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אומרים לי שמי שהעלה בעצם את הנושא זה דובר הר חברון, אסף פאסי, בבקשה.

אלי אלאלוף: מה זה השם שלך?

<אסף פאסי: פאסי, פאסי, זה יווני.

אלי אלאלוף: פאסי זה יווני?

אלי אלאלוף: זה מפאז, מה קרה לך?

שולי מועלם-רפאלי: זהו, מפאז זה פאסי.

<אסף פאסי: זה פאסי, זה יווני.

<אסף פאסי: השמידו את הרוב בשואה, אבל נשארו כמה.

<אסף פאסי: אני קודם כל רוצה לפתוח בעניין אישי, באמת מול גופי ההצלה.

<אסף פאסי: לפני 13 שנה נפצעתי אנוש בפיגוע בעתניאל.

<אסף פאסי: מי שהציל את החיים שלי זה גופי ההצלה.

<אסף פאסי: אז גם במה שהעליתי, חשוב לי מאד מאד להגיד שאין שום כוונה ורצון לפגוע בעבודת הקודש הגדולה שהגופים האלה עושים והם עושים ומאד מאד חשוב לי להדגיש את זה.

<אסף פאסי: אבל שוב, מדובר פה במשהו אחר ואני רוצה לתת דוגמאות מהשטח.

<אסף פאסי: שלוש דוגמאות מהשטח, ממש מהשלושה חודשים האחרונים.

<אסף פאסי: משפחת ליטמן נרצחה סמוך לעתניאל.

<אסף פאסי: אני מתגורר בעתניאל.

<אסף פאסי: משפחת ליטמן נרצחה סמוך לעתניאל.

<אסף פאסי: אני הגעתי לזירה בערך 5-6 דקות אחרי האירוע.

<אסף פאסי: אני הגעתי, גופי ההצלה כבר בדיוק נסעו.

<אסף פאסי: הם פינו את הפצועים, אבל נשאר אמבולנס בשטח.

<אסף פאסי: האמבולנס שנשאר בשטח נשאר בשביל לצלם.

<אסף פאסי: היה שם מישהו מ-.

<אסף פאסי: אני לא נכנס לגופים, כי זה באמת לא העניין.

<אסף פאסי: העניין שלי זה לשנות את מה שקורה, אבל היה שם מישהו מאחד הגופים, שפשוט הסתובב עם מיקרופון ועם הטלפון שלו וראיין אנשים.

<אסף פאסי: האמבולנס שלו חיכה בצד עד שהוא יסיים.

<אסף פאסי: הוא גם כן צילם אותם והוא הוציא את התמונות שאני לא הייתי מוכן להוציא.

<אסף פאסי: אני הוצאתי תמונה אחת מהפיגוע הזה שלך הפרחים שהיו שם בתוך האוטו, בדרך לשבת, אבל היו שם ליד הפרחים, היו שם חלקי גופה שעוד לא פינו.

מאיר כהן: הם היו בדרך לבאר שבע.

<אסף פאסי: כן.

<אסף פאסי: חלקי גופה שעוד לא פינו והיה מי שטרח לצלם את הדבר הזה, למשל ומי שטרח לצלם את הדם.

<אסף פאסי: פה, במאמר מוסגר ובסוגריים, אני חושב שזה דיון נפרד, שזה בכלל לא צריך להיות בתקשורת, בלי שום קשר למי מצלם את זה, ואת זה אני אומר כדובר, אבל שוב, היה שם מישהו מגופי ההצלה שצילם.

<אסף פאסי: לפני חודש נרצחה דפנה מאיר ביישוב עתניאל.

<אסף פאסי: אני יודע על האירוע הזה ממש כשהוא קורא, אני מחובר בהרבה מאד קבוצות שקשורות לביטחון ולהצלה מתוקף תפקידי.

<אסף פאסי: האירוע הזה דולף בצורה מטורפת במהירות שלה לתקשורת, והם מודיעים עליה כבר בתקשורת.

<אסף פאסי: עתניאל יישוב קטן.

<אסף פאסי: כשנתן שומע שאשתו נפצעה, ככה אומרים לו, כי הוא לא נמצא על יד, הוא נוסע הביתה.

<אסף פאסי: הוא מנסה להשיג אנשים בטלפון שאומרים לו שאשתו במצב קשה.

<אסף פאסי: הוא פותח לרגע את הרדיו ושומע שאשתו נרצחה, כי ברדיו כבר טורחים להודיע שאשתו נרצחה, כאשר אני מול כול גופי התקשורת, כדובר, ואני אומר לכל גופי התקשורת לא להוציא שום דבר.

<אסף פאסי: אבל, הם אומרים לי אחרי זה, אישרו לנו מגופי ההצלה.

<אסף פאסי: אמרו לנו שהמידע מאושר לפרסום.

<אסף פאסי: כלומר, לא רק שהוציאו את הידיעה, גם אמרו שהיא הותרה לפרסום.

<אסף פאסי: מקרה נוסף מיום שישי האחרון.

<אסף פאסי: שוב, זה ממש מקרים של כל יום ויום.

<אסף פאסי: בשמעה, לא עלינו, טבע תינוק בן שנה ושלושה חודשים בתוך דלי מים.

<אסף פאסי: בשמעה יש 80 משפחות.

<אסף פאסי: בשמחה יש בערך 3 או 4 תינוקות בגיל שנה ושלושה חודשים.

<אסף פאסי: כל הפרטים על התינוק הזה – יצאו על ידי גוף הצלה מסוים בערך 10 דקות אחרי, לתקשורת, כאשר האבא בחו"ל, הוא בכלל לא יודע מהסיפור, כאשר אף אחד מהיישוב עוד לא יודע מהסיפור.

<אסף פאסי: כאשר ראש המועצה שלי, עוד לא תפסתי אותו כדי לספר לו על הדברים האלה.

<אסף פאסי: והדברים כבר רצים והם רצים לכל התקשורת.

<אסף פאסי: אני כדובר, יש לי את האחריות לבדוק תמיד מול המשפחות מה אפשר לעשות - - -

אלי אלאלוף: למה לא הגשת תלונה?

<אסף פאסי: אז אני אומר, על מה שעשיתי בעקבות הסיפור הזה, - - - הוצאתי את הדברים ואז ניסינו ליצור מה שאנחנו יוצרים כאן במטרה לעצור את זה.

<אסף פאסי: אגב, כשעשיתי את זה, אמרו לי הרבה מאד חברים שמתעסקים בדבר הזה, חבל על הזמן שלך, זה לא יעזור, שום דבר לא יזוז מזה ואני מאד שמח על הוועדה המכובדת שלקחה על עצמה את הדבר הזה ואין לי ספק שאפשר לשנות את הדברים האלה.

<אסף פאסי: אני כדובר יודע בדיוק מתי אני יכול להוציא את החומרים.

<אסף פאסי: אני יודע מתי המשפחה יודעת ומתי היא לא יודעת.

<אסף פאסי: בטח במקומות קטנים, ופה אני רוצה קצת לחדד, זה לא רק להוציא שם, זה גם להוציא מצב, זה גם להוציא גיל, זה אפילו קצת פרטים.

<אסף פאסי: אמר לי מישהו מהתקשורת, ואגב, חבל מאד שהתקשורת לא נמצאת פה, כי היא לגמרי חלק מהדיון.

שולי מועלם-רפאלי: האם כשאתה אומר שהגשת תלונה, הגשת תלונה למועצת העיתונות על אותם עיתונאים שהוציאו נתונים.

<אסף פאסי: לא, לא, לא הגשתי תלונה.

אלי אלאלוף: הוא לא הגיש תלונה.

<אסף פאסי: אני אומר, לא הגשתי תלונה, דיברתי עם מי שאחראית על מועצת העיתונות, אבל שוב, הם מתנערים ואומרים שאישרו להם להוציא.

<אסף פאסי: נתנו לנו באישור להוציא.

אלי אלאלוף: תודה, תודה אסף.

<קריאה: אני רוצה להוסיף משפט בבקשה.

אלי אלאלוף: לא.

<קריאה: זה קשור למה שהוא אמר.

<קריאה: זה המשך לדברים שהוא אמר.

אלי אלאלוף: אני הולך לפי הסדר שקבעתי.

אלי אלאלוף: צריך לאפשר לגופים.

אלי אלאלוף: אני רק רוצה להגיד, אל תהיו תמימים.

אלי אלאלוף: הפרטנר האמיתי של הדיון האמיתי הוא לא פה.

מאיר כהן: התקשורת.

אלי אלאלוף: הוא לא פה.

אלי אלאלוף: מי שמזמין את ההדלפות ואת ההתנהגות הפסולה הזאת, זה התקשורת.

אלי אלאלוף: אני יודע שזה לא מקובל, אף אחד לא אוהב להילחם בתקשורת.

אלי אלאלוף: אז אני אגיד באחריות מלאה, מי שאשם בפרסומים לא בזמן ולא באיכות הנכונה ולא באחריות הנכונה – זה התקשורת, והיא חייבת לעשות לעצמה גם צנזורה.

אלי אלאלוף: לחיות תחת אתיקה מסוימת.

אלי אלאלוף: לא אבסולוטית, כי אין דבר כזה, אבל איפה האתיקה שלכם?

אלי אלאלוף: איפה האנושיות הנדרשת?

אלי אלאלוף: אני חושב שהנושא, הכותרת, אני שוב חוזר, כי לא התכוננתי מספיק כנראה.

אלי אלאלוף: הכותרת של הדיון הזה זה אחריות כלל ישראל בנושא של הבאת אינפורמציה לציבור.

אלי אלאלוף: אי אפשר לעשות את זה.

אלי אלאלוף: אי אפשר להמשיך ככה וזו אחריות כוללת.

אלי אלאלוף: לכן נגיד שוב, אני חוזר, אני לא פונה לגופי הצבא.

אלי אלאלוף: תגידו, זה חשוב מאד, אבל לא צריך לחפש איזה חוק דרך בורמה כדי לדבר על מי אחראי על לפרסם, לדווח, לעדכן.

שולי מועלם-רפאלי: אולי באמת אפשר לעשות איזה שהוא דיון - - -

אלי אלאלוף: ואני חושב שיש לנו פה בעיה.

אלי אלאלוף: אני ניסיתי הבוקר, לפני הישיבה והחברים שלי ניסו.

אלי אלאלוף: אין אחריות מוחלטת.

אלי אלאלוף: אין אחריות מוחלטת.

אלי אלאלוף: כל אחד יכול לדווח.

אלי אלאלוף: לכן אני אשמח לשמוע אתכם.

אלי אלאלוף: אני אתחיל ברשותכם לפי הסדר שכתוב בהזמנה.

אלי אלאלוף: אז מנציגי המשרד לביטחון פנים, המשטרה, בבקשה, מי שמטעמכם יכול לדבר.

אלי אלאלוף: שם ותפקיד, אדוני.

<אסי אהרוני: השם שלי הוא אסי אהרוני, דובר משטרת ירושלים.

<אסי אהרוני: אני אתחיל דווקא בפן הדוברותי תקשורתי, ויוכלו אחר כך להשלים פה חברי בפן החקירתי והמשפטי.

<אסי אהרוני: אחד, אני רוצה באמת לפתוח מתוקף תפקידי גם כדובר, ולומר שעבודת הדוברות שלנו מתבצעת בהחלט בתיאום מלא ובשיתוף פעולה עם ארגוני ההצלה והחירום האחרים, וגם חברי פה מאיחוד הצלה וזק"א ומד"א וכב"ה שלא נמצאים כאן.

<אסי אהרוני: בסך הכל כולם מגיעים ראשונים לכל זירה כזאת.

<אסי אהרוני: עלו פה טענות גם כלפי ארגוני ההצלה, אבל צריך להבין היום, אנחנו מתמודדים עם זה יום-יום, זירה-זירה, עם חומרים שיוצאים.

<אסי אהרוני: הרבה מאד מהדברים שיוצאים יוצאים עוד מאזרחים עוד לפני שהגיעו כוחות ההצלה.

<אסי אהרוני: היום כל פלאפון הוא כלי תקשורת ברמה של אולפן.

<אסי אהרוני: היום מצלמים סרט, הוא מופיע בטלוויזיה תוך שניות.

<אסי אהרוני: והיום בכל זירה, ואנחנו רואים את זה בזירות, בזירות פיגוע, אזרחים, ואם זה קורה בזירות במזרח ירושלים, הדבר הראשון שעושים זה מרימים טלפונים ומצלמים.

<אסי אהרוני: אז אני יכול לומר שלפחות אצלנו במשטרה אנחנו כל הזמן מרעננים בקרב השוטרים את החשיבות הזאת של להגיע ומיד לסגור זירה, לבודד זירה, למנוע הגעה גם של תקשורת וגם של פלאפונים עד מקום קרוב לזירה, אבל זה לוקח זמן עד שמגיעים וסוגרים את הזירה.

<אסי אהרוני: אני יודע שגם גופי ההצלה האחרים, אני גם מניח שהם עושים את זה בקרב האנשים שלהם, גם היו לנו שיחות בנושא הזה המון פעמים ויעידו חברים פה שגם הערנו על דברים מסוימים שקרו והם תוקנו.

<אסי אהרוני: והיום יש יותר הבנה ויותר שיתוף פעולה, וכל אחד באמת מתעסק בתחום עיסוקו ומדברר את תחום עיסוקו ולא נכנס אחד לתחום של האחר.

<אסי אהרוני: אנחנו יודעים לתאם את זה, יודעים לעבוד בשיתוף פעולה כזה.

<אסי אהרוני: עלה פה גם הנושא של צה"ל וצריך להבין.

<אסי אהרוני: היום יש את הווטסאפ.

<אסי אהרוני: חברים, המידע שזורם בווטסאפ, אני תמיד אומר – יש את מהירות המידע לעומת אמינות המידע.

<אסי אהרוני: אנחנו עובדים מאד קשה כדי לבסס את אמינות המידע שלנו.

<אסי אהרוני: זו הסיבה שאנחנו לא מפיצים מיד, אלא גם כשאנחנו מקבלים דיווח על פיגוע, אנחנו ממתינים להבין מה היה ואז מוציאים את ההודעה הראשונית ואחר כך פרטים משלימים.

<אסי אהרוני: אבל אני אומר לכם, צרפו אותי לעשרות קבוצות כאלה ואחרות של ווטסאספ, שאליהן מחוברים כל מיני עיתונאים וכתבים ודוברים של גופים כאלה ואחרים.

<אסי אהרוני: המידע זורם ללא אחריות.

<אסי אהרוני: גם מידע, גם תמונות.

<אסי אהרוני: התקשורת עושה שימוש במידע הזה.

<אסי אהרוני: מרגע שעפה שם תמונה, היא נמצאת בטלוויזיה.

<אסי אהרוני: יש תמונות מזעזעות שעולות שם.

<אסי אהרוני: יש פגיעה בחקירה, יש פגיעה בצנעת הפרט, יש פגיעה בביטחון שדה.

<אסי אהרוני: אלה דברים שיוצאים.

<אסי אהרוני: אנחנו אחר כך צריכים להתמודד איתם.

<אסי אהרוני: אז אנחנו מנסים ככל שאנחנו יכולים, אבל שוב, אזרח מעלה, זה עף לקבוצה.

<אסי אהרוני: בקבוצה יש קרוב ל-200 ויש שאנחנו גם מכירים את הקבוצות שזה מספר קבוצות, שבלחיצת כפתור אחת זה משדר ל-10 קבוצות במקביל, זה יכול להגיע ל-1,000 מנויים.

<אסי אהרוני: והחומר הזה עף ואני אומר ללא אחריות, בחוסר אחריות משווע.

<אסי אהרוני: וגם בצוק איתן ראינו את זה, איך יוצאים שמות של הרוגים מעזה, עוד לפני שצה"ל בכלל הספיק להגיע למשפחה.

אלי אלאלוף: יש איזו דרך שאתם מצאתם להתערב כדי למנוע חלק מזה?

<אסי אהרוני: אז אני אומר שוב, קשה מאד בשלב הזה לדעת אם אזרח עכשיו צילם והעיף, אין על זה.

<אסי אהרוני: ברגע שזה נכנס לקבוצה, אין איזה שהוא חוק שאוסר על קבוצה כזו לפרסם.

<אסי אהרוני: אין משהו כזה שאוסר עליהם.

<אסי אהרוני: אין אחריות למנהל קבוצה.

אלי אלאלוף: אבל כשרואים בתמונה שהתפרסמה בעיתון שם של הצלם - - -

<אסי אהרוני: תראה, כשזה מגיע לעיתון, בדרך כלל התמונות האלה שהן מיידיות, הן לא יקבלו קרדיט.

<אסי אהרוני: אנחנו גם מכירים את המשחק הזה של התקשורת.

<אסי אהרוני: תמונה, ולדוגמא אני גם מוציא תמונות, אבל אני לא אוציא תמונות של פצועים.

<אסי אהרוני: אז מפיגוע אני יכול להוציא תמונה של עסקים, אני יכול להוציא תמונה של הרכב שדרס, וזה בסדר.

<אסי אהרוני: אבל אם היום עפה תמונה של פצוע או תמונה אחרת שפוגעת וגם פוגעת בחקירה ומפרסמים אותה בתקשורת, אין משהו שאוסר עליהם לפרסם את זה.

<אסי אהרוני: אם תהיה תמונה של פצוע, בדרך כלל התקשורת תטשטש פנים, אבל היא תטשטש פנים, אבל יש עוד הרבה גומרים אחרים או סימנים מזהים אחרים שדרכם אפשר להגיע ולהבין מי אותו אדם.

<אסי אהרוני: ופה אנחנו גם אומרים שזה חוסר אחריות, אבל זה קיים.

<אסי אהרוני: יש גם נוהל שיצא דרך מנכ"ל משרד הבריאות וראש חטיבת החקירות במשטרה, שקובע ומגדיר את תחומי האחריות בזירה ומי עושה מה ואיך הכל תחת פיקוד ופיקוח המשטרה.

<אסי אהרוני: אז אנחנו גם נרענן שוב את הנוהל הזה, אבל אני חושב שאפשר גם לרענן אותו - - -

אלי אלאלוף: בעיקרון האחריות על - - -

<אסי אהרוני: האחריות היא של המשטרה והאזרח.

אלי אלאלוף: המשטרה היא האחראית על כל מה שמתרחש באותה זירה.

<אסי אהרוני: נכון, ואני אומר, אנחנו נרען את הנוהל הזה, אבל אפשר גם לתקף אותו אל מול כל גורמי ההצלה, את מול כל אותם גורמים שמגיעים ראשונים לזירה וליצור סוג של אמנה כזו בין כלל הגופים שמגדירה את תחומי האחריות ומה עושה כל אחד ומה אפשר להוציא ולא להוציא.

<אסי אהרוני: בסוף יש לנו אחריות.

<אסי אהרוני: לנו לפחות כדוברים רשמיים, יש אחריות מלאה לכל מה שאנחנו מוציאים, לכל אמירה שאנחנו אומרים ובטח ובטח לכל תמונה שאנחנו מוציאים.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אפשר לשאול שאלה?

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אתם מכירים מצב ששוטרים סתם נמצאים בשטח, מצלמים ומוציאים?

בצלאל סמוטריץ': אתם נפגשתם עם דברים כאלה?

בצלאל סמוטריץ': שוטרים עוברים הדרכה על זה שאסור להם?

בצלאל סמוטריץ': אני מניח שאצלך זה - - -

<אסי אהרוני: לא, לא, אני פתחתי ואמרתי.

<אסי אהרוני: אלף אנחנו מרעננים כל הזמן, כשקורה דבר כזה אצלנו אנחנו יודעים לטפל בו.

<אסי אהרוני: אני יודע שגם הגופים האחרים עושים את זה ואני חושב שאנחנו כל הזמן צריכים לעשות את זה.

<אסי אהרוני: גם אנחנו, גם הגופים האחרים.

<אסי אהרוני: זה תהליך שכל הזמן צריך לייצר אותו לטפל.

<אסי אהרוני: אם יש משהו נקודתי – לטפל.

אלי אלאלוף: טוב, תודה.

<קלוד גוגנהיים: רק מילה אחת להוסיף.

<קלוד גוגנהיים: אני מניח שחבר הכנסת - - -

שולי מועלם-רפאלי: רק תציג את עצמך, קלוד, לא ברור שכולם מכירים.

<קלוד גוגנהיים: אני קלוד גוגנהיים מהלשכה המשפטית של המשטרה.

<קלוד גוגנהיים: אני רק מפנה את שימת הלב לכך שהחוק, עד כמה שאני יודע, רלבנטי למה שחברת הכנסת שולי דיברה, חוק נפגעי תאונות דרכים, והוא ממוקד על מסירת מידע במקרה של נפגעים כתוצאה מתאונת דרכים.

<קלוד גוגנהיים: אני לא מכיר חוק שמטיל על המשטרה את תפקיד מסירת המידע הראשוני בתכלול היפה הזה שמופיע בחוק הזה, בנוגע לפיגועים שהם אינם תאונות דרכים.

שולי מועלם-רפאלי: כי בפיגועים, קלוד, יש חלוקה בין הרשות המקומית לבין המשטרה.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מכירים את זה.

<קלוד גוגנהיים: אני לא בטוח, אני לא חושב.

שולי מועלם-רפאלי: בטח.

אלי אלאלוף: ואתם מרגישים מוגבלים?

<קלוד גוגנהיים: לעניין מסירת המידע אני מדבר.

אלי אלאלוף: לא, לא, אבל אני רוצה להבין.

אלי אלאלוף: זה אומר שאתם מוגבלים ב - - -

<קלוד גוגנהיים: אני אומר שאין תפקיד כזה מוסדר כפי שהוא קיים בנושא של נפגעי תאונות דרכים, ומה שתואר כאן קודם לכן לגבי התאונה שעובד כל כך יפה, זה פרי תוצאה של החוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': אתה חושב שכדאי לחוקק גם לגבי פיגועים?

<קלוד גוגנהיים: אני לא מביע עמדה - - -

בצלאל סמוטריץ': לא, מותר לך להמליץ.

שולי מועלם-רפאלי: מותר לך להמליץ.

בצלאל סמוטריץ': גורם מקצועי, מותר לך להמליץ על - - -

אלי אלאלוף: תפקידנו כחברי כנסת - - -

<קלוד גוגנהיים: אני לא אומר את זה כיוון שמן הסתם יש לזה גם השלכות רוחב שצריך לבחון אותן, אבל אני מפנה את שימת הלב.

אלי אלאלוף: אנחנו נעשה את הבדיקה, נשאל את הייעוץ המשפטי של הוועדה.

אלי אלאלוף: נעשה את הבדיקה, תודה רבה, קלוד.

אלי אלאלוף: ברשותכם, נעבור לנציגה היחידה של משרד הביטחון וצה"ל.

<אלונה סולומון: צה"ל.

אלי אלאלוף: סגן אלוף אלונה סולומון.

<אלונה סולומון: אלונה סולומון, אני מפקדת חמ"ל הנפגעים של צה"ל.

<אלונה סולומון: מה שאני יכולה להוסיף לדיון החשוב הזה - - -

בצלאל סמוטריץ': את יושבת בקרפ"ר?

<אלונה סולומון: לא, אני יושבת ברמת גן, במנהל.

בצלאל סמוטריץ': אבל שייכת ל-?

<אלונה סולומון: שייכת לאכ"א, לאגף כוח האדם.

<אלונה סולומון: אני בתפקידי אחראית על כל הנושא של קבלת המידע על האירוע ושליחת הצדדים של קציני הערים למסירת הודעה למשפחות ודברים נוספים.

<אלונה סולומון: מה שאני יכול להוסיף לדיון החשוב, כמו שאמרתי, זה את הנושא הזה שאנחנו בצה"ל מתמודדים עם זליגת המידע לתקשורת בהיבט ההודעה למשפחות, כי המטרה שלנו זה להגיע למשפחות ולבשר להן את הבשורה הנוראה מכל ראשונים.

<אלונה סולומון: וכשאנחנו נתקלים באותם פרסומים שמגיעים, אם זה לתקשורת, כשאוטובוס מתהפך ולאו דווקא פיגוע, ואנחנו נאלצים להגיע למשפחה כתוצאה מזה שזה כבר בתקשורת ובטלוויזיה, אז אנחנו בבעיה אל מול המשפחות.

<אלונה סולומון: אנחנו בצה"ל אחרי צוק איתן, גם יצרנו תהליך של צוות חשיבה בראשות דובר צה"ל ואנחנו בונים סוג של קמפיין על הודעות הווטסאפ, כמובן במסגרת הצבא, כדי לבוא ולנסות להגיע לפרט ולהסביר להם מה באמת פירוש המידע הזה שמגיע למשפחות בדרך לא נכונה.

<אלונה סולומון: מעבר לזה אין לי מה להוסיף.

אלי אלאלוף: טוב, תודה.

אלי אלאלוף: נציג מגן דוד אדום.

<אורן בלושטיין: תודה לך אדוני.

<אורן בלושטיין: אורן בלושטיין, המשנה למנכ"ל.

<אורן בלושטיין: ראשית כל, אנחנו מברכים את הוועדה על הדיון.

<אורן בלושטיין: אנחנו רוצים להתחבר למה שנאמר כאן.

<אורן בלושטיין: מגן דוד אדום הוא חלק מההנחיות שהוציאו מנכ"ל משרד הבריאות עם משטרת ישראל, איך גוף אמור להוציא מידע ומה הוא אמור להוציא ומה הסמכויות ואנחנו פועלים בהתאם להנחיות האלה.

<אורן בלושטיין: יתרה מכך, לארגון עצמו יש נהלים ברורים על איסור הוצאת מידע ובפרט מידע מזוהה שאין ספק שזו עבירה על החוק בצורה משמעותית.

<אורן בלושטיין: אני כן אתחבר למה שאמרת, ביישובים קטנים שאנחנו כולנו נמצאים באותה בעיה, שכל מילה הכי קטנה יכולה להיות מתורגמת לאדם כלשהו ובהחלט צריך לתת על זה את הדעת.

<אורן בלושטיין: אין ספק בזה וזה נכון מה שנאמר.

<אורן בלושטיין: אני להגיד בצורה הכי ברורה ואני חושב שמירי אמרה את זה קודם.

<אורן בלושטיין: אנחנו מבינים את חשיבות האחריות בנושא של הוצאת המידע.

<אורן בלושטיין: ולכן הנהלים מדברים על איסור הוצאת מידע בכל הרמות, אלא אם כן זה באמצעות הדובר, באמצעות בקרה.

<אורן בלושטיין: אנחנו גם מודעים לזליגת מידע, כשאנחנו כולנו יודעים וכולנו חיים באותו עולם.

<אורן בלושטיין: אף אחד כאן לא חי בעולם שהוא לא העולם הזה, אבל אנחנו עושים כמיטב יכולתנו לצמצם את זה, ובעיקר את המידע המזוהה שאנחנו עושים הרבה מאד כדי שמידע זה לא ייצא.

<אורן בלושטיין: אנחנו בבעיה אמיתית בשלבים של מידע שיוצא לאוויר, לצורך העניין ביפר, שאנשים מיירטים אותו.

<אורן בלושטיין: אפילו ביפר על האירוע עצמו, אירוע שגרה, שאנשים היום יכולים ליירט ביפר ואנשים עושים את זה לא מעט.

<אורן בלושטיין: כשאתה מזניק צוות באמצעות ביפר, יש דרכים ליירט את הביפר הזה לאדם שלישי.

<אורן בלושטיין: זה ידוע, זה נמצא - - -

בצלאל סמוטריץ': פלילי אבל ברמות - - -

<אורן בלושטיין: נכון, העלינו את זה מספר רב של פעמים לכל הגורמים.

<אורן בלושטיין: המידע הזה באוויר ואין לך שום דרך לעצור אותו.

<אסף פאסי: אבל קל לדעת מי, אפרופו, אני אומר שקל לדעת הרבה פעמים מי מיירט.

<אסף פאסי: אני יכול להעביר לך.

<אסף פאסי: שוב, זה ברמת הווטסאפים שעוברים, אתה רואה מי מיירט.

<אורן בלושטיין: אלף אתה לא צריך להעביר לי, אתה צריך להעביר - - -

שולי מועלם-רפאלי: למשטרה.

<אורן בלושטיין: למי שנמצא מימיני, כי זה התפקיד שלו ולא התפקיד שלי.

בצלאל סמוטריץ': למה בכלל מד"א רואה כתפקידה להוציא מידע מאירוע?

בצלאל סמוטריץ': חוץ מעוד פעם להגן על שמה כשהיא צריכה?

בצלאל סמוטריץ': מה אתה מתעסק עם זה?

בצלאל סמוטריץ': הגעת, פינית, למה אתה בכלל נוגע בסוגיה הזאת?

בצלאל סמוטריץ': תשאיר את זה למשטרה, תשאיר את זה לדוברים שלהם.

<אורן בלושטיין: אז לשיטתך, אני רוצה לומר בצורה הברורה ביותר.

<אורן בלושטיין: מד"א על פניו ממלא הנחיות.

<אורן בלושטיין: יש נוהל שמשרד הבריאות הוציא בשנת 2013 וכתב בנוהל הזה מה תפקידו של מד"א.

<אורן בלושטיין: מה מד"א צריך לעשות, מה מד"א צריך להוציא, מה משטרת ישראל צריכה לעשות ומה משרד הבריאות צריך לעשות.

<אורן בלושטיין: אנחנו תחת הנוהל הזה, זה מה שאנחנו עושים.

<אורן בלושטיין: מחר בבוקר יחליט הרגולטור שעושים את הדברים אחרת, הדברים ייעשו אחרת.

<אורן בלושטיין: בסוף אנחנו נעשה מה שהרגולטור יחליט, כי זה תפקידנו.

<אורן בלושטיין: אנחנו חושבים שיש חשיבות להוצאת מידע, כי ככל שאתה לא תוציא מידע אמיתי, אמין ונכון, אתה עלול לקבל את ה-180 מעלות של מה שאתה רוצה, למידע שגוי, מסולף ולגרום לפאניקה משמעותית בציבור על מידע לא נכון.

<אורן בלושטיין: אני מסכים איתך שיש כאן אחריות מאד רחבה, לוודא שהמידע הוא מידע כוללני, הוא מידע כללי והוא לא מידע ספציפי.

<אורן בלושטיין: אנחנו עושים את זה וזה הנוהג, אנחנו מנסים לעמוד בזה בצורה מאד דווקנית.

בצלאל סמוטריץ': אתה מסכים שיש כאן כשל?

בצלאל סמוטריץ': שוב, אני לא מכוון אצבע לאף אחד.

בצלאל סמוטריץ': העובדה היא שיש נוהל, אני לא קראתי.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נקרא אותו בלי נדר, אבל יש מציאות שמתוארת פה וכולנו פוגשים אותה ומשהו לא עובד כנראה.

<אורן בלושטיין: אז אני מסכים איתך לגמרי שכולנו צריכים לעשות הכל כדי לנסות למזער את הכשלים בתהליך הזה.

<אורן בלושטיין: אנחנו מסכימים ואין לנו חילוקי דעות בנושא ואנחנו מברכים על כל פעולה שלא תהיה.

<אורן בלושטיין: אנחנו אתכם ביחד.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: נציג איחוד הצלה.

אלי אלאלוף: אני לא ראיתי, האם זק"א ביקש את רשות הדיבור?

<ענת כהן-שמואל: כן, זק"א פה.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: אז אחר כך.

אלי אלאלוף: אני מבקש שתיים שלוש דקות כל אחד, אנחנו חייבים לסיים באחת וחצי.

<משה טייטלבוים: שמי משה טייטלבוים, אני מנכ"ל איחוד הצלה.

<משה טייטלבוים: ראשית אנחנו מברכים על הדיון שאני באופן אישי מתחבר בו עוד מהצד האנושי, עוד הרבה לפני הצד החוקתי של העניין.

<משה טייטלבוים: אני חושב שיש פה נושאים רגישים מאד וגם אני, כאחד שנמצא כבר 20 שנה במערכת שירותי החירום, נתקלתי לא מעט במשפחות שקיבלו את המידע דרך התקשורת, בוודאי בתקופות האחרונות של התקשורת, כמו שידידי אסי אמר, התקשורת הנגישה הזאת, שפלאפון הופך לאולפן.

<משה טייטלבוים: לגבי עצם המקרה, אני חושב שתאונת הדרכים האחרונה שאירעה בשבוע שעבר, הראתה לכולנו דוגמה חיה של סרטון מזעזע שהודלף החוצה על ידי אזרחים, שעוד לפני שהגיעו כוחות ההצלה כבר יצא החוצה, ושם רואים אנשים נאנקים ונאנחים לקבל עזרה רפואית ומישהו עובר ומצלם, פשוט מספר דקות.

<משה טייטלבוים: וזו עוד שאלה, גם מבחינת הנושא של המוסריות – איפה לעצר ולטפל בכלל, אבל זו עוד שאלה.

<משה טייטלבוים: אני רק אומר שהכותרת היא, כמו שאמר חבר הכנסת אייכלר ועוד חברי כנסת פה, זה לא הנושא של ארגוני ההצלה.

<משה טייטלבוים: כי ארגוני ההצלה יש להם נהלים ברורים, יש להם דברים מאד מאד מוקפדים ואחראים לגבי כל הנושא של הדוברות.

<משה טייטלבוים: אני יכול לומר שאצלנו, באיחוד הצלה, אנחנו עובדים גם תחת משרד הבריאות ועל ידי נהלים שאושרו על ידם.

<משה טייטלבוים: במקרים שהיינו צריכים לטפל בחומרה, כולל השעיה של מתנדב כזה או אחר שפרסם על דעת עצמו או עשה משהו, נעשו הדברים האלה.

<משה טייטלבוים: כמובן שכל פעם אנחנו מחדדים את הדברים מחדש.

<משה טייטלבוים: ולעצם העניין, אני חושב שהדיון הזה הוא דבר מבורך, כי הלוואי שנצליח להגיע לרמת השטח, כי בסופו של דבר אנחנו ממושמעים.

<משה טייטלבוים: אנחנו ארגונים ממוסדים ששומרים על עצמנו.

<משה טייטלבוים: אנחנו יודעים מה ההיבט של להודיע לאב או לאם שבתם או בנם נפגע, בלי צוות רפואי ובלי הכנה מראש.

<משה טייטלבוים: הבעיה היא וזה באמת בעיה נפוצה של התקשורת הזולה הזאת.

<משה טייטלבוים: אני רק יכול להביא כדוגמא, שאפילו לפעמים, גם כשיוצאת תמונה של רכב, ההקפדה היא כל כך יתרה, שגם מספר הרכב, אפילו שזה לא פרט מזהה ישיר של שם הנפגע או דבר כזה, אני יכול להראות פה לנוכחים את הנוהל המדויק שלנו על דברים שהם אפילו לא ישירים, גם עקיפים, כמו שאמר הדובר פה של המועצה, שיכולים להתפרש ולתת מידע על אותו נפגע.

<משה טייטלבוים: גם הדברים האלה הם מאד מאד מוקפדים.

בצלאל סמוטריץ': לכן אני שואל את אותה שאלה ששאלתי את מד"א ומד"א ענה לי הוא מוסדר רגולטורית.

בצלאל סמוטריץ': מה אתה בכלל מתעסק בלהוציא מידע?

בצלאל סמוטריץ': למה זה מעניין אותך?

בצלאל סמוטריץ': אל תכתוב נוהל על מידע.

בצלאל סמוטריץ': תכתוב חברים, אנחנו מצילים חיים, לא מוציאים מידע.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא ארגון של דוברים, אנחנו ארגון של הצלת חיים.

<משה טייטלבוים: נכון, אנחנו באמת ארגון שמתעסק בהצלת חיים, אבל מכיוון שיש לנו את הנוהל של משרד הבריאות, שגם אנחנו עובדים תחתיו, ואנחנו מוציאים את המידע שמאושר לנו על ידי אותו נוהל, דהיינו זמן ההגעה שלנו, דברים שהם פנימיים שלנו – זמן ההגעה שלנו, או לצורך העניין כמות הנפגעים שטופלו במקום.

<משה טייטלבוים: לא מגדירים גבר, אישה, או דברים שעלולים לזהות פרטי הפצוע.

<משה טייטלבוים: ולכן בדברים האלה אנחנו עובדים תחת הרגולציה גם של משרד הבריאות והנוהל הזה הוגש למשרד הבריאות ועבר את אישורם, ויש לנו מערכת דוברות מאד מאד מסודרת, עם דוברים אזוריים.

<משה טייטלבוים: בדברים האלה אין חוכמות.

<משה טייטלבוים: אני אומר חד משמעית.

<משה טייטלבוים: אנשים הושעו מאיחוד הצלחה בגלל חוסר רגישות, והיום כל מתנדב יודע.

<משה טייטלבוים: יש לו מערכת של קרא וחתום, אנחנו יודעים מי קרא, מי חתם, אין לנו חוכמות בדברים האלה.

<משה טייטלבוים: כולם יודעים שהם חייבים להיות כפופים לנוהל הזה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: נציג זק"א, חיים וינגרטן?

<משה טייטלבוים: אני לא רואה אותו.

שולי מועלם-רפאלי: הוא לא כאן.

אלי אלאלוף: יש נציג אחר?

אלי אלאלוף: אוקיי, אני ברשות

אלי אלאלוף: כם רוצה - - -

בצלאל סמוטריץ': תן דקה בבקשה ליגאל.

<יגאל דילמוני: משפט.

אלי אלאלוף: אתה מנהל את הישיבה?

בצלאל סמוטריץ': משפט, ממש משפט.

<יגאל דילמוני: אדוני יושב הראש, ברשותך, אני פניתי אליך במכתב.

<יגאל דילמוני: אני יגאל, אני סמנכ"ל מועצת יש"ע.

<יגאל דילמוני: אני מנהל את כל - - -

אלי אלאלוף: מה שמך המלא לטובת הפרוטוקול.

<יגאל דילמוני: יגאל דילמוני.

<יגאל דילמוני: אני פניתי אליך במכתב וגם פנינו לשר הבריאות במכתב משותף של דוברי הרשויות ביהודה ושומרון, בעקבות פנייתו של אסף פאסי.

<יגאל דילמוני: אני אגיד את זה בקצרה.

<יגאל דילמוני: אני מודה לאנשי ההצלה ולאנשי המשטרה ולכול מי שעוסק בהצלת חיים.

<יגאל דילמוני: אתם עושים עבודה נהדרת.

<יגאל דילמוני: אני רק מבקש, אל תתעסקו עם נושא הדוברות.

<יגאל דילמוני: יש אנשי משטרה.

<יגאל דילמוני: אנחנו בקשר עם הדוברים הרשמיים של משטרת ישראל, לפחות במחוז ש"י שאני עובד מולם, ואנחנו בקשר עם דוברי המועצות - כל מועצה אם אפשר להוציא מידע ואיזה מידע, האם המשפחה יודעת, האם הילדים יודעים.

<יגאל דילמוני: אל תתעסקו בנושאים האלה.

<יגאל דילמוני: זה דבר מאד מאד מאד פוגע.

<יגאל דילמוני: נקודה נוספת.

<יגאל דילמוני: אני לא מאמין שאני עושה את זה פה, שאני נאלץ להגן על התקשורת.

<יגאל דילמוני: אני רק רוצה להגיד שרוב גופי התקשורת, ובעיקר הגדולים והממוסדים, משתדלים לשמור ולא לפרסם מידע שהם לא קיבלו בצורה מסודרת ואחראית ורשמית.

<יגאל דילמוני: הם לא מפרסמים מידע שהם קיבלו מאנשים.

<יגאל דילמוני: אני יודע, כי הם פונים אלינו והם שואלים – יש אישור לפרסם?

<יגאל דילמוני: יש אישור לפרסם?

<יגאל דילמוני: אני מתאר לעצמי שאת אותו דבר הם עושים מול הדוברים הרשמיים של מד"א, או מול הדוברים הרשמיים של ארגונים אחרים.

<יגאל דילמוני: ואם ארגון אומר יש אישור לפרסם – אז הם מפרסמים.

<יגאל דילמוני: אז אני מגן עליהם ואני אומר שברובם הם מאד אחראים בעניין הזה.

<יגאל דילמוני: נקודה נוספת, אני רוצה לקחת את מה שאמר פה דובר - - -

אלי אלאלוף: אמרת לי דקה, לא?

<יגאל דילמוני: משפט סיום.

אלי אלאלוף: לא, אני רוצה לסיים.

<יגאל דילמוני: משפט סיום, אדוני יושב הראש.

<יגאל דילמוני: אני רוצה לקחת את מה שאמר פה דובר מחוז ירושלים.

<יגאל דילמוני: ואם תצא מכאן, דרך הוועדה, אמנה מסודרת שיהיו חתומים עליה ארגוני ההצלה, שעוסקת בנושא הדוברות והוצאת המידע וזה יהיה אמנה שהוועדה פה תייצר, אני חושב שזה יהיה דבר מבורך ותוצר מבורך של הוועדה הזאת.

<יגאל דילמוני: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני רוצה לסכם, ברשותכם.

<משה טייטלבוים: אני רק רוצה להציג, ברשות יושב הראש, את הקריאה הזאת שהוצאנו מיד בתחילת גל הפיגועים, ש - - -

<אסף פאסי: זה לא בתחילת, זה אחרי הפוסט שלי הדובר שלכם - - -

<משה טייטלבוים: נכון, מצילים חיים ושומרים על חיסיון רפואי.

אלי אלאלוף: יופי, תודה.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: אלף אני מודה לכל המשתתפים ולחברי חברי הכנסת שיזמו את הדיון הזה.

אלי אלאלוף: מצד אחד זה ברור שאנחנו חייבים להודות לכל הגופים שנמצאים פה, בלי שום הסתייגות או כל דבר שיכול לפגוע חס וחלילה מסירות ובעבודה האדירה שאתם עושים, במיוחד המתנדבים.

אלי אלאלוף: וזה לא אומר שהמוסדיים הם פה אמורים להיפגע, חס ושלום.

אלי אלאלוף: דבר שני, אנשים ימנעו מלתת דיווח אם באמת נגיש תלונות ממשיות נגד כל מי שעושה מה שאסור לו לעשות.

אלי אלאלוף: ביום שיהיו תלונות ממשיות, מסודרות ונעמיד לדין כמה עבריינים, כי זו עבריינות נוראית, אני חושב שאנשים יתייחסו לנושא הזה הרבה יותר ברצינות.

אלי אלאלוף: את זה אני אומר מפני שזה תפקידכם.

אלי אלאלוף: אני רואה לפי הנוהל שיש פה באמת נוהל שלא קראתי במדויק, אבל אני סומך על הרצינות של שני הגופים שכתבו אותו.

אלי אלאלוף: תעבירו אותו מחדש, תחייבו איזו קריאה פעם בשנה, איזה דיון משותף, לרענן אותו, לתקן אותו.

אלי אלאלוף: יש פה אחריות.

אלי אלאלוף: היום אני יודע שאם חס וחלילה הייתי נקלע לשם, הייתי מחכה למשטרה או מבקש מהמשטרה – תודיעו למשרד הבריאות ותתחילו להפעיל - - -

שולי מועלם-רפאלי: לדעתי זאת השאיפה של משרד הבריאות, שרק המשטרה תטפל בזה.

אלי אלאלוף: ותוציאו את זה לפועל, כי זה מה שכתוב.

אלי אלאלוף: תפעילו את זה.

אלי אלאלוף: תפעילו את זה.

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

אלי אלאלוף: אבל הייתי רוצה ואני אומר, אחרי התלונה השלישית, הרביעית, תאמינו לי, יהיו פחות מתנדבים.

אלי אלאלוף: אולי יעשו את זה בצורה מתחמנת, סליחה על הביטוי, אבל לפחות יידעו שזה אסור לעשות את זה.

אלי אלאלוף: כי אנשים לפעמים, ואני לא קורא לזה קרדיט, ויש אנשים שעושים את זה ללא אחריות, אבל אני רוצה להגיד, כמו שאומרים החברה – להראות לך מה הם.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד דבר נוסף.

אלי אלאלוף: כאיש שהתעסק הרבה מאד בגיוס כספים, גופי ההצלה זקוקים לזה, אבל הפרסום הזה לא תמיד משרת אותם.

אלי אלאלוף: חברים, מי שרוצה לתרום, הוא יתרום רק באמצעות גוף שהאתיקה אצלו היא גבוהה מאד.

אלי אלאלוף: אל תחשבו שהתורמים יתרגשו מזה שהשם שלכם מופיע ראשון.

אלי אלאלוף: ואני אומר את זה עם כל ההערכה ואני חוזר על המילים שלי.

אלי אלאלוף: אבל כאיש שפרסם הרבה מאד כדי לגייס הרבה מאד כסף לטובת המדינה שלנו, אני אף פעם לא הסכמתי לעשות סטריפטיז כזה לפעולות.

אלי אלאלוף: תהיו זהירים, אין לכם ברירה, וזה יפה מאד שכל אחד מאיתנו ירגיש שהוא תורם ומתרים, אבל תיזהרו להשתמש בפרסומים מסוג זה, כי בסך הכל הם לא משרתים אתכם.

אלי אלאלוף: אני מודה לכם.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.

אלי אלאלוף: תודה.