ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 181, 2016-02-22 13:06

אלי אלאלוף: שלום לכולם.

אלי אלאלוף: היום ה-22 בפברואר 2016, י"ג באדר א' תשע"ו, השעה 13:06.

אלי אלאלוף: למרות שהייתי בישיבה מעניינת אחרת הספקנו להגיע בזמן.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד בפתיח שלי, ברשותכם, בדרך כלל הכנסת לא מתערבת בסכסוכי עבודה כדי להביאם לסיום.

אלי אלאלוף: פה זו פעם ראשונה שאמרו לי שככה זה נעשה ואני מקווה היום שנצא מפה עם חיוכים כולם ונבין אחד את השני, כדי שהעסק הזה יתחיל לרוץ.

אלי אלאלוף: זה תקדים.

אלי אלאלוף: בניתם לנו תקדים בוועדה הזאת, של עזרה בסכסוך עבודה.

אלי אלאלוף: ככה זה נקרא בז'רגון המקצוע.

אלי אלאלוף: אני חושב שפה אנחנו לא מחפשים להגן על מישהו ולהזניח את השני, אין לנו ברירה אלא להיות כולנו מלוכדים כדי שהמהלך הזה ייצא לפועל וייצא באופן מיידי, וכל מה שבמיוחד אתם המדריכים, העובדים ואנשי העמותה מעוניינים לעשות זה לטפל בילדים, שכל כך זקוקים לכם ולנו כמערכת מקבילה, למרות הכתבות המוזרות ובעיני אפילו מטומטמות, שהכל נספר בכסף בטיפול בילד.

אלי אלאלוף: אז אני רוצה להגיד במילה אחת, הדיון יסתיים בהסכמה וכולנו הולכים לעבוד.

אלי אלאלוף: זה מאד חשוב שתדעו את זה.

יגאל גואטה: מה שיושב הראש אמר, הוא צריך להתחיל בהסכמה מהישיבה הקודמת.

אלי אלאלוף: כן, נסיים בהסכמה.

אלי אלאלוף: נתחיל, אני מוכן לקבל את התיקון שלך, כן בהחלט.

אלי אלאלוף: לפי המסמך שקיבלתי נשארו מספר מצומצם של דברים באוויר.

אלי אלאלוף: הנושא הראשון זה הנושא של משמרות הלילה.

אלי אלאלוף: זה בעיני דורש רביזיה כולל.

אלי אלאלוף: יש איזו הצעת ביניים, ברור.

אלי אלאלוף: אורך ההסכם הזה, יש ויכוח האם הוא 3 או 5 שנים ושהעמותות יעמדו בהסכמים שהם יחתמו, שהם התחייבו עליו, ואני גם בטוח שיעשו את זה.

אלי אלאלוף: המחלוקת על הכסף, על גודל הכסף, אני חייב להגיד שהיא נראית לי שלא ניתן יהיה להגיע, אם זה אולטימטיבי.

אלי אלאלוף: אני חושב שפה נעשה מאמץ אדיר.

אלי אלאלוף: אני לא מכיר הרבה הסכמים שנגמרים בהגדלת תקציבים בשתי עמותות בסכומים כל כך גדולים.

אלי אלאלוף: אף אחד מאיתנו לא יצא אף פעם במשא ומתן כספי, אפילו אישי, עם כל תאוותו בידו.

אלי אלאלוף: אבל פה יש הצעה מאד רצינית, שנעשו הרבה מאמצים כדי להגיע אליה, ואני חייב גם לציין בפניכם, שתדעו את זה.

אלי אלאלוף: בזכותכם גם אולי גופים אחרים שיטפלו בילדים, יהנו מזה בהמשך.

אלי אלאלוף: לכן האחריות שלכם היא לא רק על עצמכם.

אלי אלאלוף: אני פונה פה לעובדים בכל המערכת בכלל.

אלי אלאלוף: אנחנו מתחילים פה מהלך שאמנם הוא בינתיים רק מולכם, אבל זה מהלך שיחייב את הבדיקה הכוללת של המערכת.

אלי אלאלוף: לכן אני מציע שננסה להתמקד בנקודות שציינתי, כדי שנסכם אותן בזמן שעומד לרשותנו עד השעה שתיים.

אלי אלאלוף: כן, מי רוצה להתחיל?

אלי אלאלוף: אני מציע שדווקא נציגי העובדים ידברו.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שכל החומר שהוכן עבורכם על ידי כוח לעובד הוא מאד מכובד, מאד רציני.

אלי אלאלוף: יש לכם, מאחוריכם, גוף מקצועי שעשה עבודה מאד יפה.

אלי אלאלוף: אבל עכשיו בואו נעבור אליכם, אל העובדים בבקשה.

אלי אלאלוף: מי מכם רוצה?

אלי אלאלוף: סיכמתם ביניכם מי אמור לדבר?

<ניצן תנעמי: שלום, שמי ניצן מכוח לעובדים.

אלי אלאלוף: אז לך היו המחמאות.

<ניצן תנעמי: והאמת שזה עבד.

<ניצן תנעמי: אז באמת אנחנו פה, אני גם מקווה בדיון אחרון אחרי כמעט שנה של משא ומתן, שהייתה באמת נכונות יפה, אני חושבת משני הצדדים וכרגע אנחנו נמצאים עם הפערים שמצויים בפניכם, שהפער בעמותת ענ"ב הוא של 645,000 לשנה, והפער בעמותות אותות הוא של 947,969 שקלים לשנה.

<ניצן תנעמי: אלה הפערים.

<ניצן תנעמי: אמרת בדברי הפתיחה, שאני שמעתי שהדרישות הכלכליות הן מרחיקות לכת.

<ניצן תנעמי: אמרנו את זה, אני אגיד שוב, אנחנו חושבים שזה מה שראוי כדי להביא למצב סביר של העובדים.

<ניצן תנעמי: אני יודעת שזה דרישות שהן יוצאות דופן בתחום, זה נכון.

<ניצן תנעמי: אני חושבת שיש קושי בתחום, אני חושבת שכולכם מכירים את הקושי בתחום של השירותים המופעלים על ידי עמותות, וכן, אנחנו עושים פה משהו שאנחנו דורשים שכר שהוא שונה.

<ניצן תנעמי: שכר שהוא מאפשר עבודה לאורך שנים, ושכר שהופך את חסות הנוער למקצוע.

<ניצן תנעמי: אנחנו חושבים שהפער כרגע הוא לא מאד גדול.

<ניצן תנעמי: הסכומים האלה, זה נכון שהם נראים גדולים, אני חושבת שמתוך תקציב הרווחה הם לא עצומים.

<ניצן תנעמי: אנחנו מאד מקווים שהיום נצליח באמת להגיע למקום שבו סכסוך העבודה ייפסק ושההסכם ייחתם.

<ניצן תנעמי: לגבי אורך ההסכם, אני חושבת שזה בעיקר נושא למשא ומתן מול המעסיק.

<ניצן תנעמי: אני יודעת שמעסיקים מבקשים עוד הסכם של 5 שנים.

<ניצן תנעמי: אנחנו נוהגים לחתום על 3 שנים.

<ניצן תנעמי: יכול להית שאפשר לדבר על להאריך את ההסכם - - -

אלי אלאלוף: מי זה אנחנו?

<ניצן תנעמי: אנחנו – כוח לעובדים.

<ניצן תנעמי: בדרך כלל הסכמים אצלנו - - -

אלי אלאלוף: מה?

<ניצן תנעמי: כוח לעובדים.

אלי אלאלוף: מה, בכל ההסכמים?

אלי אלאלוף: לא חשוב באיזה תחום?

<ניצן תנעמי: לא אמרתי.

אלי אלאלוף: זה רק שלוש שנים וזהו?

אלי אלאלוף: לא, זה לא מה שאמרתי.

אלי אלאלוף: רוב ההסכמים אצלנו הם לשנתיים או שלוש, מתוך הבנה שהמצב משתנה בשנתיים ובשלוש, ושאמור להיות איזה שהוא שיפור.

אלי אלאלוף: יכול להיות שנוכל לדבר, אם נניח נדבר על איזו שהיא הצמדה לשכר המינימום.

אלי אלאלוף: אם כיום מדריך יתחיל, אחרי שיהיה הסכם, ב-29 שקלים ושכר מינימום בסופו של דבר יהיה 27 שקלים, אז נרצה הצמדה, ועדיין מדריך ירוויח ב-4 שקלים יותר משרד מינימום.

אלי אלאלוף: זה קשור למה שדיברנו, על מעמד המקצוע.

אלי אלאלוף: אוקיי, מדריך חסות הנוער מבחינתנו, גם כשהוא מתחיל צריך להרוויח יותר משכר מינימום.

אלי אלאלוף: אז אם רוצים להאריך את ההסכם, צריך שתהיה בו התייחסות למה יקרה במשק.

אלי אלאלוף: זה ככה באופן כללי.

אלי אלאלוף: עוד דבר שהתחלת לדבר עליו, זה פ יצול המשמרות.

אלי אלאלוף: זה באמת נושא מאד מאד משמעותי, שלנו היה מאד קשה להתייחס אליו כמשא ומתן.

אלי אלאלוף: כי מצד אחד העמותות אומרות ובצדק, זו ההנחיה של הרווחה.

אלי אלאלוף: מצד שני זה גורם להתדרדרות מאד גדולה בתנאי השכר של המדריכים.

אלי אלאלוף: זאת אומרת גם כשתהיה ההעלאה, ברגע שיפצלו להם משמרות, הם בסופו של דבר לא ירוויחו יותר וזו בעיה.

אלי אלאלוף: כן, זהו?

אלי אלאלוף: עוד מישהו רוצה להוסיף?

אלי אלאלוף: אנשי העמותות רוצים להגיד?

אלי אלאלוף: ענ"ב, בבקשה.

אלי אלאלוף: תציג את עצמך בבקשה.

<שי שער: עמותת ענ"ב, שמי שי שער, אני המנהל של עמותת ענ"ב.

<שי שער: אני חושב שמהוועדה האחרונה שהתקיימה לפני שבועיים, אנחנו ניסינו לקיים פגישות לאור האמירה של הוועדה הקודמת.

<שי שער: לצערי עד עכשיו לא יצא לנו להיפגש ולנסות ולהתכנס להסכמות.

<שי שער: הפערים שציינה קודם ניצן, שמסתכמים ב-640,000 שקלים, אני לא יודע אם זה הסכום.

<שי שער: זה סכום שאולי הם חושבים שזה הפער הכספי.

<שי שער: ממה שאנחנו יודעים ואנחנו ביקשנו לקבל דרישות עדכניות שהגיעו אלינו רק לפני יומיים, הדרישות העדכניות, כשאנחנו מכמתים את הדרישות העדכניות על פני מה שאנחנו הצענו, אנחנו מגיעים למיליוני שקלים, אז אני לא יודע איך אנחנו מגיעים ל - - -

אלי אלאלוף: המספרים שיש בפנינו - - -

יגאל גואטה: נו מצוין, תרים את הכפפה, הם רוצים רק 600,000.

<שי שער: לא, אבל אנחנו לא הולכים לפי הכסף, אנחנו הולכים לפי הדרישות.

<שי שער: זאת אומרת לענות לדרישות שלהם זה לא 600,000 שקלים.

יגאל גואטה: אז תרים את הכפפה, תגיד להם 640,000 שקלים, קיבלתם.

יגאל גואטה: גמרנו.

אלי אלאלוף: הדרישות שלהם הם לא - - -

<שי שער: מה?

אלי אלאלוף: הפער ביניכם לביניהם הוא 600.

יגאל גואטה: הוא אומר שהפער הוא מיליונים

<שי שער: הפער לשיטתם.

אלי אלאלוף: החישובים האלה לא ידועים לכם?

<קריאה: לפי החישובים שלכם מה העלות?

<קריאה: אתה אמרת בעצמך 4 מיליון שקלים.

אלי אלאלוף: רגע, רגע, בינתיים זה עוד לא כל הציבור.

אלי אלאלוף: תבקש רשות, תקבל.

אלי אלאלוף: אני לא מבין.

אלי אלאלוף: כרגע עלות הדרישות זה 5.352.

אלי אלאלוף: העלות המוצעת על ידיכם זה 4.7. הפער ביניכם הוא 645.

אלי אלאלוף: המספרים האלה כן או לא מקובלים עליכם?

<שי שער: לא, ממש לא.

<שי שער: ממש לא.

אלי אלאלוף: אוקיי, אז למה התכנסנו?

<שי שער: ממש לא.

אלי אלאלוף: אם אתם לא מגישים מספרים מקובלים, אז חבל על הזמן של כולנו.

אלי אלאלוף: אני בעד לסגור.

אילן גילאון: יכולתם לומר לפני שהם מגיעים לפה.

יגאל גואטה: זה מה שאמרתי, שיושב הראש אמר שהגיעו לפה כבר מוסכם.

אלי אלאלוף: זה מה שסיכמנו, שאתם מגיעים עם מספרים מקובלים.

<שי שער: אנחנו ניסינו במהלך השבועיים האחרונים, יזמנו כמה פעמים פגישה כדי לנסות ולקדם לאור הוועדה הקודמת ולצערי לא נענינו.

יגאל גואטה: מה, לא הייתה פגישה אפילו?

<שי שער: לא הייתה פגישה בשבועיים האחרונים.

<אלברט סופיר: סליחה, שי.

<אלברט סופיר: אפשר בבקשה?

<אלברט סופיר: אני דיברתי איתך - - -

אלי אלאלוף: כן, שם ותפקיד.

<אלברט סופר: סליחה.

<אלברט סופר: אלברט סופר, מדריך וחבר ועד חסות הנוער.

<אלברט סופר: דיברנו בטלפון וניסינו לתאם פגישה לפני כמה ימים, בשבוע שעבר, כזכור לך.

<אלברט סופר: אנחנו הצענו גם את יום ראשון כמועד לפגישה ואתם השבתם שאתם לא יכולים ביום ראשון.

<אלברט סופר: אז אל תציג את זה כאילו ניסיתם לתאם פגישה ואנחנו סירבנו או משהו כזה.

<אלברט סופר: זה לא נכון.

<שי שער: זה לא הוגן.

<שי שער: זה ממש לא הוגן.

אלי אלאלוף: היות ובעיני שניכם מדברים אמת, אבל הצדק לא יוצא.

אילן גילאון: אדוני, אם הם מסכימים לבוררות שאתה תהיה הבורר, בבקשה, ואתה תחליט במקומם.

אילן גילאון: זה בדרך כלל לא מקובל.

אלי אלאלוף: אני חושב שאנחנו פה גורמים לסבל של המערכות.

אלי אלאלוף: שלא לדבר על הזמן שזה דורש מאיתנו.

אלי אלאלוף: אז או שאתם תגיעו לסיכום, או אנחנו נחליט בשבילכם וזהו.

יגאל גואטה: כובד יושב הראש, לא שהם הגיעו לסיכום, הם לא הגיעו אפילו לפגישה.

יגאל גואטה: אני חושב שזה קצת מבזה אותנו, את חברי הוועדה ואת הזמן שלנו, עם כל הכבוד.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: כן, ניצן.

<ניצן תנעמי: קודם כל לגבי החישוב שהוגש לכם, זה אחרי שביקשנו ובסוף קיבלנו מהעמותה.

<ניצן תנעמי: הביאו את סך העובדים עם הוותק, למי יש תואר - - - לקחנו את זה לרואה חשבון.

<ניצן תנעמי: אנחנו לא יודעים לעשות את זה, העברנו את זה לרואה חשבון שעשה את החישוב.

<ניצן תנעמי: אני באמת חושבת ש - - -

אלי אלאלוף: אבל למה לא החזרתם להם?

אלי אלאלוף: זה היה כל כך הגיוני שתעשו את החישוב, תעבירו להם שישפטו את זה והיינו מגיעים עם מספרים, או עם מחלוקת על מספרים.

<ניצן תנעמי: בסדר גמור - - -

אלי אלאלוף: אבל לא על דבר שנבדק חד צדדי, חברה.

<ניצן תנעמי: לא, זה נכון, שני הצדדים עשו חישובים בנפרד.

<ניצן תנעמי: הם טוענים עלות מסוימת, לא הראו לנו את התחשיבים.

<ניצן תנעמי: אנחנו טוענים עלות אחרת.

<ניצן תנעמי: מקבלת.

<ניצן תנעמי: השאלה היא אם לא כדאי בכל זאת, גם אם המספרים, נניח יש לפה או לשם, לראות איך פותרים את זה, גם אם אנחנו לא מסכימים על המספרים במאה אחוז, כי הנתונים שהתבססנו עליהם זה הנתונים ש - - - העבירו אלינו.

<ניצן תנעמי: לא המצאנו את מספר העובדים ולא את הוותק.

<ניצן תנעמי: ולכן אני חושבת שבסופו של דבר אנחנו - - -

איציק שמולי: אבל איך את יכולה להפריד את הפתרונות מהפרטים?

איציק שמולי: את מבקשת עמדה מהוועדה, בזמן שאין הסכמה בכלל על הפרטים היסודיים ביותר.

<ניצן תנעמי: לא, אני חושבת שיש הסכמה על מה הדרישות שלנו לגבי שכר מדריכים וזה הם יודעים, כי אנחנו שנה במשא ומתן.

<ניצן תנעמי: הם יודעים בדיוק מה אנחנו דורשים מהעובדות הסוציאליות ומה אנחנו דורשים מהמדריכים.

<ניצן תנעמי: הם יודעים לחלוטין.

<ניצן תנעמי: אני לא יודעת איך החישוב שלהם יצא שונה משלנו, אבל אנחנו מדברים על אותו סך עובדים, כי הם העבירו לנו את הנתונים על איזה עובדים יש, ואנחנו מדברים על אותן דרישות שהם מכירים, כי אנחנו במשא ומתן כבר שנה.

אלי אלאלוף: אני ממש לא רוצה להפוך לבורר ולפוסק.

אלי אלאלוף: זה לא תפקיד הוועדה.

אלי אלאלוף: אנחנו ממש זה לא תפקידנו.

אלי אלאלוף: אנחנו היינו אמורים לקבל מכם איזה מסמך מקובל עליכם, אולי בתוספת נקודות מחלוקת, אבל לא - - -

אילן גילאון: לא, תשמע, אם העמותות לא מסוגלות לנהל את העניינים, אז בוא ניפרד כידידים.

אילן גילאון: מה הסיפור כאן?

<אלברט סופר: אפשר משפט?

אלי אלאלוף: כן

<אלברט סופר: לא, כי פשוט זכור לי שבפעם הקודמת שהוועדה התכנסה, שי, מנכ"ל עמותת ענ"ב, אתה דיברת על עלות הסכם שהיא 4 מיליון שקלים.

<אלברט סופר: זה מה שאתה אמרת.

<שי שער: כן.

<אלברט סופר: אז אני אומר, זה אפילו פחות ממה שהתחשיב שלנו יצא כעלות ההסכם שלכם.

<אלברט סופר: זאת אומרת לנו יצא 4.7.

<אלברט סופר: אז אני אומר בסופו של דבר - - -

אלי אלאלוף: נו, 4 זה פחות מ-4.7, לא?

אלי אלאלוף: אז הוא אמר - - -

<אלברט סופר: לא, אז אני אומר, איך עכשיו אתה אומר שזה יותר?

<אלברט סופר: אני לא מבין.

<שי שער: אני מדבר על ההצגה של הפערים.

<שי שער: מה שאנחנו התחייבנו ואמרנו ואני חושב שזה גם נאמר בוועדה, הגענו למקסימום האפשרי.

<שי שער: אנחנו עומדים אחרי כל מילה שאמרנו.

<שי שער: אנחנו מדברים על מסמך שביקשנו מכם את הדרישות העדכניות.

<שי שער: קיבלנו מסמך ביום שישי בערב של הדרישות העדכניות - - -

<אלברט סופר: את אותן דרישות - - -

<שי שער: רגע, לא, רגע, תן לי.

<שי שער: אני מקשיב לך, תקשיב גם לי.

<שי שער: וקיבלנו וכימתנו.

<שי שער: אני חושב שרק תוספת ותק, ולא צריך רואה חשבון בשביל זה, רק תוספת ותק שנדרשת על ידיכם, היא מסתכמת בלמעלה ממיליון שקלים עבור שנים אחורה.

<שי שער: אז - - -

דב חנין: הלוואי שכל הבעיות החברתיות, ההפרש היה מיליון שקלים.

אילן גילאון: כן.

דב חנין: אתה יודע, בכנסת אנחנו פה, בוועדת כספים, לא בחדר הזה, כמה חדרים פה הצידה, מעבירים מאות מיליונים.

אלי אלאלוף: דב, פה בחדר הזה לא - - -

<שי שער: אז אנחנו מדברים על הפערים.

<שי שער: אנחנו לא מדברים.

<שי שער: מה שהוסכם על ידינו ומה שההצעה שלנו, השיא באמת הייתה ההצעה המקסימאלית האפשרית, אנחנו עומדים מאחוריה.

<שי שער: אנחנו מדברים על הפאה.

<שי שער: על הדברים שאתה רוצים שהם מעבר, כי אחרת לא היינו יושבים פה.

<שי שער: אחרת כבר היינו מזמן חותמים ומה שהוסכם הוסכם.

<שי שער: אנחנו עומדים מאחורי זה, אנחנו לא מתווכחים על זה.

<שי שער: ואנחנו גם הגשנו את המסמך של ה - - -

<קריאה: אבל הפער הוא קטן, באמת.

יגאל גואטה: זה זלזול בוועדה.

אלי אלאלוף: לא, לא, המספרים במסמך של כוח לעובד, שאני ככה חשבתי, חשבתי שקיבלנו מסמכים מקובלים על כולם.

אלי אלאלוף: אומרים לנו העמותות שזה לא מספרים שמקובלים עליהם.

אלי אלאלוף: אז על מה אתה רוצה ל - - -

<ניצן תנעמי: אז למה העמותות לא אומרים את המספרים שלהם?

<ניצן תנעמי: אתם אומרים עלות הסכם, הם לא מראים לי פירוט למה הם הגיעו לזה.

אלי אלאלוף: טוב, אז חברה, זה לא.

אלי אלאלוף: אנחנו לא - - -

אילן גילאון: חברה, אותנו זה מביך, בואו נגיד ככה.

אילן גילאון: ממש.

דב חנין: איפה משרד הרווחה?

אלי אלאלוף: המנכ"ל פה.

<אליעזר יבלון: אני פה אדוני.

דב חנין: סליחה.

דב חנין: אדוני המנכ"ל, יש לנו פה שני צדדים שמתקשים להגיע כנראה לפתרון, אבל ההפרשים, גם אם הם אולי קצת יותר גדולים, הם בסך הכל סכום לא גדול של כסף.

דב חנין: השאלה היא, האם כיוון שאנחנו מדברים בכל זאת על מערכת חשובה שעושה עבודה חשובה ועל עובדים שבאמת מבקשים פה את הדברים בסך הכל הבסיסיים, האם משרד הרווחה, כמשרד חברתי ממדרגה ראשונה, לא יכול להיכנס לתמונה ולעזור לסגור את הפער הזה?

אילן גילאון: לא רק כמשרד חברתי, כמי שמממן את השכר.

<אליעזר יבלון: משרד הרווחה נמצא בתמונה כשבפועל הוא מחוץ לתמונה, אבל הוא נמצא בתמונה.

<אליעזר יבלון: את כל הסכומים שמדוברים כאן, משרד הרווחה מכיר ובחלק מהסכומים הוא גם, לאחר משא ומתן עם האוצר - למרות שהמשא ומתן לא מתנהל איתנו - לאחר משא ומתן עם האוצר אנחנו הם אלה שנתנו את האור הירוק לעמותות כמה הן יכולות להגדיל את הסכומים שהיו עד עכשיו.

<אליעזר יבלון: הבעיה היא שכמו שיושב ראש הוועדה מציג, בצר לי, לא התקיימה איזו פגישה כדי להגיע לוועדה עם פערים מוסכמים, אפילו עם פערים מוסכמים, אז אפשר היה לדעת על מה מדברים.

<אליעזר יבלון: כי אנחנו יכולים להסכים עכשיו על מסוים ויסתבר שהפערים הם שונים ממה שאנחנו חושבים ולא עשינו שום כלום.

איציק שמולי: המנכ"ל, אבל אולי זה במסגרת התפקיד של משרד הרווחה, ברגע שמתגלעת כזאת מחלוקת במשך שבועיים, לקרוא את שני הצדדים לסדר ו - - -

דב חנין: ולסכם.

איציק שמולי: ולסכם.

אילן גילאון: אתה מייצג פה גם את הספק וגם את ה - - -

אלי אלאלוף: אני חייב להגן על חבר הכנסת, גם מנומס וגם חדש, אז בבקשה, חבר הכנסת יגאל גואטה.

יגאל גואטה: יושב ראש יצטרך להגדיר לי עד מתי אני חדש.

יגאל גואטה: שאני אדע.

יגאל גואטה: עד שיבוא הבא בתור?

אלי אלאלוף: הם יודעים, הם לוקחים את רשות הדיבור.

אלי אלאלוף: תלמד גם אתה.

איציק שמולי: הכל יחסי בחיים.

איציק שמולי: אני הוותיק, כן.

אילן גילאון: שבאמת צריך לרסן אותו קצת, צריך לטפל בו.

אלי אלאלוף: בבקשה.

יגאל גואטה: אמר לי פעם אחד מאבות בתי הדין הרבניים ש-90% מהגירושים קורים במקרים שפשוט לא מדברים.

יגאל גואטה: ואני באמת חושב שזה קצת, במחילה מכבודכם, ואתם באמת עושים עבודת קודש, כולכם, אבל לבוא לוועדה, אחרי שיושב הראש ביקש בוועדה הקודמת לבוא עם הסכמה.

יגאל גואטה: לא רק שלא באתם עם הסכמה, לא ישבתם אפילו.

יגאל גואטה: זו קצת זילות של הוועדה לפי דעתי.

יגאל גואטה: אני הייתי בכיף מה שנקרא מבקש מיושב הראש לנעול את הוועדה כרגע.

יגאל גואטה: אנחנו סתם מברברים, גוזלים את זמננו.

יגאל גואטה: תאמינו לי, יש לי 50 פניות, ירדתי למטה עכשיו, פניות ציבור לטפל בהן ואני יושב פה ומתעסק בברברת.

יגאל גואטה: סליחה.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

יגאל גואטה: מה אתם ילדים קטנים?

<תמר אלון: אני תמר, מנהלת עמותת אותות.

<תמר אלון: לנו דווקא כן היו מפגשים עם הנציגים של כוח לעובדים.

<תמר אלון: לא היו התקדמויות, אבל אני חושבת שעיקר המחלוקת היא עניין העירות בלילה ופיצול המשמרות.

<תמר אלון: אני חושבת שגם מכאן נובע הפער הגדול, כי בעצם אנחנו מתייחסים ללילה כפיצול ועירות בתעריף מלא, כשאני מבינה שהעובדים מתייחסים ללילה כמו שהוא קיים היום, עם הבקשה שלהם לתוספת כלשהי למשמרות לילה.

<תמר אלון: אני חושבת שזה קודם כל משהו שצריך לפתור אותו, כי זו דרישה בעצם של המשרד, זו דרישה מקצועית וצריך קודם כל לדעת איפה אנחנו עומדים בעניין הזה.

אלי אלאלוף: היות ואני הרבה שנים מתנדב בפנימיות כאלה ואחרות וגם אחראי על אחת מהן ועם האומץ לסגור אפילו אחת, לצערי, חשבתי שזה זמני, אבל בינתיים גם זה נהפך לקבוע, אני באמת חושב שהנושא של הלילה חייב רביזיה.

אלי אלאלוף: לא יכול להיות שמבקשים מאנשים לשבת, גם אם לישון, ושם קורים אירועים מאד גדולים ויש חוק במדינה שמחייב עבודת לילה בתוספת מסוימות, ופה אנחנו לא מתחשבים בנושא הזה.

אלי אלאלוף: לכן אני הצעתי פשרה.

אלי אלאלוף: אני מציעה אותה ככה, קחו אותה ותדונו, כי בלאו הכי לא נסגור.

אלי אלאלוף: אדוני המנכ"ל, אני חושב שבפנימייה היום במיוחד, חייבים מדריכים ערניים.

אלי אלאלוף: ערים.

אלי אלאלוף: לא מדריכים ישנים.

אלי אלאלוף: שנית, וודאי אם לוקחים את זה כאילו הם ישנים, כאילו, לפחות שיהיה דיווח על אירועים מיוחדים שזה מחייב אותם לפעול ולפעול במלוא המרץ ואז לפצות אותם באותם לילות בפיצוי הולם.

אלי אלאלוף: אי אפשר להשאיר ולהגיד אתה בלאו הכי סתם ישן פה, או אתה לומד פה.

אלי אלאלוף: זה בולשיט.

אלי אלאלוף: אני חושב שהלילה חייבים להיות בערנות יותר מלאה מאשר ביום.

אלי אלאלוף: הסכנות של הילדים, כולל בכלל סכנות ילדים, הן הרבה יותר גדולות בלילות מאשר ביום, גם מחוץ לפנימיות.

אלי אלאלוף: לצערי, העובדים, רובם, רוב עובדי הרווחה, אינם בשטח בשעות הלילה.

אלי אלאלוף: רק שתבינו, תנתחו את זה ותראו אם זה.

אלי אלאלוף: אם זה בחבורות רחוב, אם זה העובדים הסוציאליים שמטפלים בלילות של הילדים, שברוב הזמן זה נגמר בשלום, תודה לאל, אבל בחלק מהזמן זה נגמר באירועים רעים וקשים.

אלי אלאלוף: אי אפשר לחשוב שלילה זה שעה רגילה של עבודה.

אלי אלאלוף: לא יכול להיות.

אלי אלאלוף: בוודאי לא בתשלום פחות מאשר במקום שבו כל עובד שהולך לעבוד ליד המכונה הוא מקבל תוספת.

אלי אלאלוף: אז אני חושב שהנושא של הלילה, את זה אני שמרתי לעצמי, אבל אני מגלגל אליכם, כי אתם תחליטו בסוף.

אלי אלאלוף: חייבים לפצות את המדריכים שעובדים בלילה.

אלי אלאלוף: חייבים להתפלל שיצאו עובדים סוציאליים לעבוד בלילה.

אלי אלאלוף: זה גם ישפר את שכרם, אבל יותר ישפר את הביטחון של הילדים ואת מניעת האסונות לילד ואנחנו יודעים את זה.

אילן גילאון: הילד - - -

אלי אלאלוף: בזמנו, סליחה אילן, רק עוד הערה.

אלי אלאלוף: בזמנו אנחנו פתחנו בניסיון באילת, עם מה שנקרא קומנדו לילה של סטודנטים.

אלי אלאלוף: אתה יודע מי שלח לנו מכתב המלצה – תמשיכו, תמשיכו, אל תוותרו, תתנו להם כל מה שהם רוצים רק שיישארו בחורשות שם, של נחל עשן באילת – זה המשטרה.

אלי אלאלוף: כי פלאים.

אלי אלאלוף: המספרים ירדו באופן מדהים בפשע של הילדים והאלימות ביניהם.

אלי אלאלוף: זאת אומרת תחשבו טוב.

אלי אלאלוף: אני באמת במסמך שקיבלתי, רציתי להציע לכם.

אלי אלאלוף: תחשבו על בדיקת שעות לילה.

אלי אלאלוף: זה דבר מאד מאד חשוב ולא לוותר.

אלי אלאלוף: אני לא הייתי מוותר למדריך אחד שיישן.

אלי אלאלוף: שילך לעבוד.

אלי אלאלוף: שיהיה ערני, שישמור.

אלי אלאלוף: לא שהצעירים, הילדים ישמרו עליו, על השומר.

אלי אלאלוף: השומר הוא צרי, המדריך צריך להיות הערני והער ומאד - - -.

אלי אלאלוף: וזה גם מחייב דו"ח כל לילה שיש בו אירוע מיוחד, שיהיה דו"ח כתוב, כדי שנדע מה קורה.

אלי אלאלוף: בשעות היום יש יותר מדי אירועים כדי לבקש על כל פיפס דו"ח, אבל פה אני באמת הייתי מוכן לדחוף את כולכם להגיע להסכם, אבל אל תשכחו, אם לא יהיה הסכם ביניכם – לא יהיה הסכם בכלל.

אלי אלאלוף: אף אחד לא יבוא להכתיב לכם.

אלי אלאלוף: פה נעשה מאמץ אדיר להוסיף 4.7 מיליון שקלים לעמותה אחת.

אלי אלאלוף: 2.3 לעמותה שנייה.

אלי אלאלוף: חברה, זה לא נמצא ברחוב, למרות שיש החלטות בוועדה שעולות מיליונים.

אלי אלאלוף: מאות מיליונים, אבל כל אחד מאיתנו יודע שכל גרוש פה הוא חשוב.

אלי אלאלוף: בבקשה, אילן.

אילן גילאון: כן, אני רוצה להגיד משהו שהיינו צריכים אולי להגיד אותו מראש.

אילן גילאון: נמצא פה מנכ"ל משרד העבודה, הרווחה, סליחה.

אילן גילאון: אני כל פעם אומר העבודה והרווחה כמו בימים הטובים ההם.

אילן גילאון: תראה, אני מכיר אותו והוא איש משובח ומצוין ואני מציע פשוט שתכנס את הצדדים ותוציא עשן לבן.

אילן גילאון: אני לא אגיד שעד שייצא עשן לבן.

אילן גילאון: אתה תוציא עשן לבן מתוך הסתכלות באמת גם על מדרג השכר כולו, גם מה קורה באופן רוחבי בתוך העמותות, וצריך פה להפיל את חיתתך מה שנקרא, כי אין דרך אחרת ובינתיים נגמרים כאן נזקים, אין פה מה לעשות.

אלי אלאלוף: אני ברשותך אדבר, אילן.

אלי אלאלוף: זה הסכם מאד מיוחד.

אלי אלאלוף: זה לא הסכם של משרד הרווחה עם העמותות, זה הסכם בין העמותות לעובדים שלהם, ואני הסכמתי מראש להסכם הזה, כי פה זו פריצת דרך לכל הענף הזה, שיש כאלה שאוהבים להשמיץ אותו, למרות שאכלו ממנו ושתו ונסעו על חשבונם.

אלי אלאלוף: אז אני אומר לך, זה הסכם.

אלי אלאלוף: אם היינו פותרים את זה דרך המשרד, אני אומר לך, זה היה מסבך ולא היינו מוצאים פתרון, כי היו נכנסים עוד גורמים שאתה מכיר טוב ממני אפילו.

אלי אלאלוף: אז אני חושב שיש פה איזו הצעה.

אלי אלאלוף: בואו נשמור עליה, שהמשא ומתן הוא בין עמותה לבין העובדים.

אילן גילאון: לא, לא, לזה אני אומר.

אילן גילאון: אתה לא חושב שאני בעד בוררות.

אילן גילאון: אני רק אומר שאלי יהיה בעניינים.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: הוא בעניינים, מעדכנים אותו, אבל זה - - -

אילן גילאון: מעדכנים אותו?

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: יש לו עדכון, הוא והחשב שלו.

אלי אלאלוף: זה באמת יש פה עידוד.

אלי אלאלוף: ואני שוב חוזר ואני מצטרף לחברים.

אלי אלאלוף: קחו עוד שבוע, אבל לא יותר.

אלי אלאלוף: אל תבואו אם אין הסכם ביניכם.

אלי אלאלוף: או לפחות שיהיה הסכם על א', ב', ג', ו-ד'-ה' במחלוקת.

אלי אלאלוף: אבל בואו נגמור את הסיפור הזה.

אלי אלאלוף: תמצאו את הזמן.

אלי אלאלוף: אל תצאו מהאולם.

אלי אלאלוף: אני משאיר לכם עד שתיים את האולם.

אלי אלאלוף: תצאו מפה עם לוח זמנים מסודר ואנחנו תוך שבוע, עשרה ימים, תודיעו לנו ונתכנס, אבל לחצי שעה כדי ללחוץ ידיים.

אלי אלאלוף: אוקיי, אז ברשותכם.

אלי אלאלוף: מה?

<אלברט סופר: אנחנו פועלים תחת השבתה.

<קריאה: יש אצלנו השבתות יום יומיות.

אלי אלאלוף: בסדר, אין לי ברירה.

אלי אלאלוף: תראו, בינתיים הענף נשבר.

אלי אלאלוף: אני אומר לכם, אני מקיים דיונים בדברים, אתם הורסים אותו.

אלי אלאלוף: הורסים אותו.

אלי אלאלוף: ולי לא איכפת מהענף, איכפת לי מהילדים.

אלי אלאלוף: ובבקשה, ואני יודע שאתם עושים מאמצים שלא ייפגעו, אבל יש גבול.

אלי אלאלוף: תפסיקו עם זה.

אלי אלאלוף: תלכו, תשבו עכשיו, תוך שבוע, עשרה ימים, 48 שעות מראש תודיעו לי, אני מכנס את הישיבה?

אלי אלאלוף: אוקיי?

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אלברט סופר: חשוב לי להגיד כמה דברים.

<אלברט סופר: אלף לגבי ההצעה שלך על הלילות, חשוב לי שיהיו עובדים ערים.

<אלברט סופר: אירועים חריגים כאלה או אחרים מדווחים באופן סדיר גם ביום וגם בלילה.

<אלברט סופר: אם רוצים לעשות רביזיה בלילות, צריך לקחת בחשבון שגם ככה המחסור בכוח האדם הוא גדול.

<אלברט סופר: המחסור יהיה גדול יותר, מכיוון שנכון לעכשיו עשרות עובדים יעזבו את העמותות בגלל השינוי - - -

אלי אלאלוף: יש לי שיטה בחיים.

<אלברט סופר: שנייה.

אלי אלאלוף: כל מי שמאיים עלי, אני אומר לו תפדל.

<אלברט סופר: אני לא מאיים.

<אלברט סופר: אני לא מאיים, אני מוסר לך מה המצב.

אלי אלאלוף: תאמין לי, יבואו אחרים.

אלי אלאלוף: יש צעירים מדהימים במדינה הזאת.

<אלברט סופר: בסדר - - -

אלי אלאלוף: יבואו.

<אלברט סופר: נעלמים.

<אלברט סופר: הולכים אחרי חצי שנה.

<אלברט סופר: זה בדיוק הדבר שאנחנו באים לקחת אותו.

<אלברט סופר: ריבונו של עולם - - -

אלי אלאלוף: תפסיק לחשוב ככה.

אלי אלאלוף: אני הייתי מנכ"ל של - - -

<אלברט סופר: אנשים שהכי דואגים לבני הנוער האלה זה אנחנו - - -

אילן גילאון: אדוני, עם היחס הזה גם האחרים שיבואו לא ישארו.

אילן גילאון: זה לא עובד ככה.

<אלברט סופר: אבל גם ההצעה שאנחנו מדברים עליה, אתה מדבר על הצעה שהיא נדיבה, אנחנו מדברים על זה שלמרות שההצעה נתפסת פה כנדיבה, אבל מופעל עלינו לחץ לקבל אותה.

<אלברט סופר: אני אומר שוב, אנחנו על ההצעה הזאת כרגע לא יכולים לחתום.

<אלברט סופר: יש פערים שהם לא גדולים ומשרד הרווחה הוא זה שאחראי על העמותות ועל תקצוב העמותות והוא לא יכול להתעלם מזה.

<אלברט סופר: ואם משרד הרווחה מעדיף להמשיך במצב של השבתות ועיצומים, אז בבקשה.

<אלברט סופר: אנחנו לא הצענו דבר כזה - - -

אלי אלאלוף: אתה חושב שהעמותות מביאות את הכסף - - -

<אלברט סופר: בשביל לעשות - - -

אלי אלאלוף: אתה חושב שהעמותות הביאו את הכסף מהקופה הפרטית?

<אלברט סופר: לא, לא, אני יודע שהם לא הביאו מהקופה הפרטי.

אלי אלאלוף: אז אתה יודע.

אילן גילאון: הפער ביניכם הוא מיליון שקלים?

<אסף שמול: הפער בינינו הוא סיפור הלילה וסיפור הלילה - - -

אילן גילאון: לא, לא, עזוב סיפור.

אילן גילאון: כמה עולה סיפור הלילה?

אילן גילאון: בסופו של דבר זה כסף.

<אסף שמול: ההצעה קיימת לממן את שעות הלילה.

<אסף שמול: אנחנו ביחד עם משרד הרווחה.

<אסף שמול: הנושא הזה הוא נושא מקצועי ויש החלטה שאנחנו מפצלים את הלילה בדיוק מהדברים שאמר יושב הראש.

<אסף שמול: הדבר הזה קיים ואנחנו נבצע תהליך של הטעמה של חודשיים-שלושה-ארבעה והמדריכים בלילה יקבל שכר מלא, פנסיוני.

<אסף שמול: הדבר נמצא.

<אסף שמול: הוא קיים.

<אסף שמול: יש התנגדות לפצל את הלילה, פשוט מאד.

<אסף שמול: יש התנגדות בסופו של דבר לזה שיהיה מדריך ער בלילה.

<אסף שמול: אין התנגדות של העובדים להוסיף עובד נוסף.

<אסף שמול: זה, אם משרד הרווחה ישלם את זה, אנחנו נשמח כולנו, אבל זה כנראה לא יקרה.

<אסף שמול: ההצעה קיימת על השולחן והיא מממונת ואנחנו בדרך לשם בתהליך של הטמעה.

<אסף שמול: אנחנו עשינו תהליך כזה עם תגבור של מדריך נוסף במשמרת.

<אסף שמול: עד לפני שנה עבדנו, אדוני, עם מדריך אחד.

<אסף שמול: באה חסות הנוער, אמרה יותר הדבר הזה לא קיים.

<אסף שמול: היה תהליך יפה, בשיתוף העובדים.

<אסף שמול: כל המשמרות כרגע הן עם שני מדריכים.

<אסף שמול: אנחנו יודעים לעשות את התהליך הזה.

<אסף שמול: אנחנו רוצים את הסכמת העובדים.

<אסף שמול: אנחנו רוצים להתקדם קדימה.

<אסף שמול: שאר הדברים הם ניתנים לגישור.

<אסף שמול: סיפור הלילה הוא הסיפור המרכזי והוא מתוקצב ואנחנו רוצים להתחיל אותו.

<אלברט סופר: המשמעות פשוט של סיפור הלילה היא מאד מאד פשוטה.

<אלברט סופר: מכיוון שאנחנו עובדים במשמרות, אז כשיהיה פיצול הלילה, מדריכים יצטרכו לעבוד משמרות של 8 שעות גם בלילה - - -

<אסף שמול: 80 אחוז מה - - -

<אלברט סופר: לא, לא, אני מדבר כרגע על המצב הנתון.

אלי אלאלוף: אני מציע, באמת - - - כן, בבקשה.

<אלברט סופר: אני אומר, צריך להבין את זה.

<אלברט סופר: זה יביא למצב שנצטרך לעשות משמרות של 8 שעות, זאת אומרת יותר פעמים בשבוע כדי להגיע לאותו שכר שנוכל.

<אלברט סופר: זאת אומרת, אנשים ש - - -

יגאל גואטה: רגע, איך קוראים לך?

<אלברט סופר: אלברט.

יגאל גואטה: אתה יכול לחזור עוד פעם על הסיפור הזה שאני לא מבין אותו עם חילוקי הדעות לגבי הלילה?

<אלברט סופר: אני אומר, כיום אנחנו עושים משמרות שמתחילות בצהריים ונגמרות למחרת בבוקר, כשהלילה מוגדר כשינה.

<אלברט סופר: לא משנה, הולכים לישון בעשר, בשתים עשרה, בשתיים, לא משנה, זאת משמרת אחת שלמה.

יגאל גואטה: מה זה מוגדר כשינה?

<אלברט סופר: זאת אומרת שעות עבודה במנוחה.

<אלברט סופר: השעות מעשר עד שש בבוקר מוגדרות כשעות מנוחה.

אילן גילאון: הוא קם אם יש צורך.

<אלברט סופר: למחרת קמים בשש בבוקר.

יגאל גואטה: ואיך אתה מתוגמל על זה?

<אלברט סופר: אנחנו מתוגמלים על זה על שעות, בוא נגיד באופן כללי, שעות מלאות משעות הצהריים עד השעה עשר ומעשר עד שש בבוקר בשכר מינימום של 25 שקלים לשעה.

יגאל גואטה: זה על השעות שכביכול מוגדרות שינה.

<אלברט סופר: כן.

<קריאה: בלי הפרשות לפנסיה.

<אלברט סופר: העניין הוא, ברשותכם.

<אלברט סופר: זה כמובן בלי הפרשות לפנסיה, שעות הלילה.

<אלברט סופר: העניין הוא כזה, ברגע שיעשו פיצול כמו שמוגדר ואני שוב פעם לא נכנס לפן המקצועי, כי אני יכול להבין את הפן המקצועי במיוחד בהוסטלים, כי במעונות יש שומרי לילה ערים ויש מדריכים בעירות לצד מדריכים ישנים, אבל העניין הוא כזה: ברגע שיפצלו, אנחנו נעבור למשמרות של שמונה שעות, שזה פי שניים - - -

יגאל גואטה: סליחה על הבורות, אתה יכול להסביר לי מה זה יפצלו?

<אלברט סופר: יפצלו זאת אומרת שהדרישה של מדריך ער בלילה זה אומר שמדריך יבוא או בשתיים בצהריים או בעשר ומעשר עד שש בבוקר ער.

<אלברט סופר: זאת אומרת לא יהיה יותר מדריך ש - - -

יגאל גואטה: צריך להיות ער.

<אלברט סופר: מדריך אחר.

יגאל גואטה: שלא יהיה מדריך שעובד מהצהריים עד הלילה ובלילה ישן עד הבוקר, אלא בערב יבוא מדריך חדש.

יגאל גואטה: ערני.

<אלברט סופר: כן.

<אלברט סופר: זאת אומרת ערני מצד אחד, מצד שני גם יכול להיות ויכוח מקצועי ויש ויכוח מקצועי, על זה שמדריך שעושה משמרת עם בני הנוער קם איתם בבוקר ומכיר ויודע מה היה במשמרת קודם ועושה איתם את הבוקר, מוביל אותם לבית הספר אם זה במעונות וגם בהוסטלים.

<אלברט סופר: הם צריכים את הליווי המקצועי הזה.

<אלברט סופר: אבל המשמעות מבחינת השכר שלנו זה אומר שנצטרך לעשות יותר משמרות בחודש פר שבוע וכו' - - -

יגאל גואטה: מה זה יותר משמרות?

יגאל גואטה: אין לך אפשרות הרי לעשות משמרת לילה לפי זה.

<אלברט סופר: לא, אז אני צריך לעשות - - -

יגאל גואטה: אתה צריך לעבוד יותר ימים.

יגאל גואטה: יותר ימים, ואני יכול לבקש לעבוד רק בלילה כל הזמן.

<אלברט סופר: ובמידה ואני עושה משמרת לילה, אז רבים מהמדריכים כמובן צריכים השלמה, יש עוד עיסוקים.

<אלברט סופר: הם או סטודנטים או שיש להם עבודה נוספת שהם עושים.

<אלברט סופר: אתה מתאר לעצמך מצב שמדריך עושה לילה והוא הולך אחרי זה ללמוד או שהוא הולך לעשות את העבודה הנוספת שהוא צריך לעשות בשביל להשתכר.

<אלברט סופר: או אם מישהו יש לו ילדים, לא משנה, כמוני, יכול להחזיק עבודה ב-7,000 שקלים.

<אלברט סופר: אני צריך עוד עבודה, עכשיו יפצלו לי, אני אצטרך לעשות יותר משמרות פר שבוע, זה אומר שנגמר הסיפור וכל ההעלאה שאנחנו מדברים עליה, מה שמציעים לנו, היא בטלה ב-60 מבחינת השכר.

<אלברט סופר: זה מה שזה אומר.

<קריאה: זה ממש לא נכון.

<קריאה: זה ממש לא.

יגאל גואטה: סליחה, אם אני הבנתי טוב מיושב הראש, הנושא של הלילה, אני לא יודע, אני לא מבין מבחינה מקצועית, אבל זה מקובל שמדריך יישן כל הלילה ויתעורר רק כשאיזה מישהו צועק או משהו?

<אלברט סופר: יש, במעונות.

יגאל גואטה: אני הבנתי נכון?

יגאל גואטה: ככה - - - התייחסות של בן אדם ער בלילה.

יגאל גואטה: אני לא יודע איך זה מקובל - - -

<אסף שמול: יש כמה סוגים של מסגרות.

יגאל גואטה: מה, זה זה כמו רופא תורן, שיש ניתוח חירום הוא קם?

<אסף שמול: יש כמה סוגים של מסגרות.

<אסף שמול: יש הוסטלים רגילים בתוך הקהילה, שבהם נמצא מדריך אחד שמגיע בשעה ארבע אחר הצהריים ונמצא עד שעות הלילה.

<אסף שמול: בעצם הרעיון הטיפולי הוא שהוא משכיב את הנערים לישון והולך לישון גם כן ומתעורר בבוקר ומעיר אותם, ובעצם הוא מבלה איתם את כל המשמרת.

<אסף שמול: זה ההוסטלים הרגילים.

<אסף שמול: יש את ההוסטלים הייחודיים, שבהם ההשגחה הנדרשת היא השגחה גבוהה יותר ובהם תמיד נמצא מישהו שהוא ער בלילה לפחות, ביחד עם המדריך הישן.

<אסף שמול: אנחנו לא מתכוונים לפגוע במקומות האלה שקיים כיום מדריך ישן.

<אסף שמול: אנחנו לא מתכוונים לפגוע בדבר הזה, אלא לעשות פיצול של משמרות.

<אסף שמול: מה המשמעות של פיצול של משמרות?

<אסף שמול: משמרת תהיה מהשעה ארבע עד שעות הלילה, עשר, אחת עשרה, אנחנו נקיים על זה דיון, כל הוסטל וכל מסגרת לפי הצרכים שלה.

<אסף שמול: יגיע מדריך אחר, בדיוק כמו שעובדים ב-80% מהמסגרות הפנימיתיות בארץ.

<אסף שמול: הדבר זה יאפשר למישהו שמגיע והוא רענן, והוא מגיע נקי, והוא עושה סיבוב וקודם כל אומר למדריך – לך תשתה קפה.

<אסף שמול: ואחר כך הוא עושה סיבוב אצל הנערים וחווית הביטחון בלילה תגבר.

יגאל גואטה: רגע, והמדריך הולך הביתה?

<אסף שמול: והמדריך השני הולך הביתה.

יגאל גואטה: הראשון.

<אסף שמול: הראשון, בדיוק.

<אסף שמול: אבל בחלק נכבד מהמסגרות יישאר בנוסף גם מדריך ער.

<אסף שמול: בעצם מה שאנחנו מייצרים זה משמרת אחת נוספת.

יגאל גואטה: רגע שנייה, אני לא הבנתי, אתה אומר גם מדריך ערב.

יגאל גואטה: זה בנוסף?

<אסף שמול: לצורך העניין אנחנו מפעילים, חסות הנוער מפעילה בערים הגדולות קורות גג.

<אסף שמול: קורת גג היא מסגרת שאליה בכל רגע נתון, בראשית אדוני מכיר היטב, כל רגע נתון יכול להיקלט בה נער או דרך הפניה של מסגרת או שהוא פשוט מגיע ודופק על הדלת.

יגאל גואטה: או שהמשטרה מביאה לכם.

<אסף שמול: במסגרת הזאת כל הזמן מגיעים דרך חדרי מיון, ניידות של על"ם, חדרי אשפוז, עובדים סוציאליים באשר הם מפנים אל המקום הזה.

<אסף שמול: עכשיו, שם כל הזמן יש לפחות שני אנשי צוות גם מרמת ההשגחה שנדרשת במקומות האלה, גם מזה שבעצם לא לגמרי מכירים את הנערים עצמם, בניגוד להוסטלים שיש קשר בין העובדים לבין הנערים.

<אסף שמול: במקום כזה, בעצם מה שיש, שיגיע מדריך אחד ויעשה משמרת מארבע עד תשע ובלילה הוא ילך לישון ובשעות השינה יקבל על שעות שינה.

<אסף שמול: יגיע מדריך אחר שיעשה משמרת מארבע עד עשר, עד אחת עשרה בלילה, ושם יתבצע הפיצול הזה ויגיע מדריך שהוא ער והוא צריך להיות רענן והוא צריך להחזיק את הלילה בעירות מאלה, והוא גם צריך להיות מתוגמל, בדיוק כמו שאמר יושב הראש, באופן מלא על הדבר הזה, ופנסיוני.

<אסף שמול: וההצעה הזאת היא על השולחן במשך שנה.

<אסף שמול: והדבר הזה הוא מה שכל הזמן לא מאפשר.

<אסף שמול: עכשיו, אני מבין את העובדים שאומרים תראו, זה משבש לנו וזה מבלבל אותנו וזה ישנה את הרגלי העבודה שלנו וצר לנו, אבל בסופו של דבר העסק הזה מטפל בילדים.

<אסף שמול: לא בנו ולא בכם.

<אסף שמול: בילדים.

<אסף שמול: זה הדבר היחיד שקיים פה.

אילן גילאון: אבל למה אתם לא מפרידים פונקציונאלית בין מה שאתם צריכים שעות ערות לבין מה שהתשלומים שלכם.

אילן גילאון: מה זה קשור?

אילן גילאון: הרי מה שאתה אומר, הפונקציה שאתה צריך זה שיהיה לך כל הזמן בן אדם ער.

אילן גילאון: כלומר, שניים עובדים שם, נכון?

<אסף שמול: בחלק מהמקומות.

<אסף שמול: כל הזמן - - -

אילן גילאון: אתה יכול לבנות את המצב הרוטציוני שלך ככה שיהיה לך כל הזמן את מה שאתה צריך.

אילן גילאון: בכל זאת הוויכוח הוא על התשלום.

<אסף שמול: זה מה שאנחנו שמים על השולחן, זה בדיוק מה שאתה אומר - - -

<שי שער: הויכוח הוא לא על התשלום.

<שי שער: הויכוח הוא לא על התשלום.

אילן גילאון: נו אז על מה?

אילן גילאון: על העיקרון?

אילן גילאון: חברה, יש לי חדר מלא עקרונות, אני יכול ל - - -, תאמינו לי.

אילן גילאון: אני מבין את העניין.

<אסף שמול: לא אנחנו העיקרון.

אילן גילאון: אתה צריך פונקציונאלית שיהיה כל הזמן בן אדם אחד ער ולידו בן אדם אחד ישן שיעזור לו.

אילן גילאון: אולי ככה, אני לא יודע אם אני מגדיר את זה בדיוק נכון.

<קריאה: לא בכל המקומות.

אילן גילאון: שני אנשים שישנו ויעזרו לו, או שניים ערים ואחד שיעזור להם.

אילן גילאון: מה זה משנה בסופו של דבר?

<שי שער: לא, אבל אני חייב להגיד משהו בעניין הזה.

אילן גילאון: בסופו של דבר זה עניין של כסף, בואו.

<שי שער: אני חייב להגיד גם משהו בעניין הזה.

<שי שער: אנחנו בעמותת ענ"ב, אני מסכים עם אסף, בחלק מהמסגרות יש - - -

אילן גילאון: מה אתם לא אותו דבר?

אלי אלאלוף: לא, לא, זה שתי עמותות.

<שי שער: אנחנו שתי עמותות.

אילן גילאון: אצלכם יש ערות בלילה?

<שי שער: אצלנו יש מדריכים במעונות.

<שי שער: במעונות יש לנו מדריכים שהם ערים בלילה ויש לנו מדריכים שהם ישנים בלילה.

אילן גילאון: באותו זמן?

<שי שער: כן, אבל זה מסגרות שהן גדולות.

<שי שער: אנחנו דווקא בעניין - - -

יגאל גואטה: מה זה מסגרות גדולות, סתם להגדרה.

<שי שער: ששם יש הרבה יותר חניכים.

<שי שער: יש שם 40, 60.

<שי שער: שם יש יותר מדריכים, שם יש יותר קבוצות.

<שי שער: על המעונות האלה, גם שם נדרש מדריך ער שיהיה בכל קבוצה.

<שי שער: אבל אנחנו דווקא מתוך הנכונות הזאת אנחנו אמרנו, אנחנו ניקח פרק זמן של שנה, אנחנו נתגבר את המדריכים הערים בתוך המסגרות האלה יותר ממדריכים ערים שהיו עד היום, ואנחנו נעשה את זה בתהליך של שנה, ולאט לאט עם הזמן אנחנו נחייב שיהיה מדריך ער.

<שי שער: גם את זה דחו.

<שי שער: גם את זה לצערי הרב - - -

אילן גילאון: יש אנשים שלוקח להם יותר משנה להתעורר.

אלי אלאלוף: כן בבקשה, ניצן אחרונה ואני סוגר את הישיבה.

<ניצן תנעמי: נושא פיצול המשמרות הוא באמת מורכב, כי הוא מאד שונה בין מסגרת למסגרת.

<ניצן תנעמי: בשורה התחתונה מה שאנחנו אומרים, יהיה הסכם מצוין, תנאי המדריכים יהיו הרבה יותר טובים, אבל עם הפיצול הם יצטרכו לעבוד הרבה יותר כדי להגיע לשורה התחתונה, לאותה שורה תחתונה בתלוש.

<ניצן תנעמי: ולכן זו בעיה וזה כן, זה עניין של כסף.

<ניצן תנעמי: השינוי הזה יגרום למדריכים להיות מחויבים להרבה יותר ימי עבודה כדי להגיע לאותו שכר.

<שי שער: אבל באותן שעות.

<שי שער: סליחה שאני מתערב.

<ניצן תנעמי: לא, זה להרבה יותר - - -

<שי שער: כי את יודעת טוב מאד שהמדריכים יעבדו את אותן כמות של שעות ויקבלו הרבה יותר.

אלי אלאלוף: בואו נאפשר לחייל מילואים.

<מקסים מרק: כן, קצין מילואים.

<מקסים מרק: קוראים לי מקס מרק, אני עובד במעון נווה חורש בעמותת ענ"ב.

<מקסים מרק: אני אומר באמת בשתי מילים.

<מקסים מרק: אני באמת, כמו שאלברט ציין, אני מסכים פה עם חלק מהדברים, אבל בשורה התחתונה, הלכה למעשה, אני עובד כבר שנה שישית בחסות הנוער, שזה פרק זמן לא מבוטל ואני עובד באופן מסוים.

<מקסים מרק: עכשיו, ההצעה שבעצם העמותות, או בעצם כלל החסות מה שהם מציעים, זה יגרום לי לעבוד כפול ולא פחות, כפול בשביל אותה משכורת.

<מקסים מרק: וזו פגיעה אנושה בשכר.

<מקסים מרק: לי זה יגרום, מה שהעמותה מציעה, תוך שנה אני אצטרך לחפש עבודה.

אלי אלאלוף: אתה יכול להסביר לנו.

אילן גילאון: הרי כל השינוי נעשה כאן כדי שהאנשים האלה לא יצטרכו ללכת ולכלכל את עצמם בעוד משרה.

אילן גילאון: זה היעד המרכזי.

אילן גילאון: איך אני יודע שזה לא עובד?

אילן גילאון: כי עובדה שהם לא מרוצים.

אילן גילאון: ואני מכיר גם את זה.

אילן גילאון: זה לא איזה חמדנים.

אילן גילאון: אבל בואו, את הפערים האלה אפשר לסגור.

אילן גילאון: חלק מהשעות יהיו ערות וחלק יהיו ישנות, זה לא מה שמשנה.

אילן גילאון: בסופו של דבר הכל - - - ואתה אמרת נכון, ביניכם יש מיליון שקלים פער וזה הפער שצריך לסגור.

אלי אלאלוף: בואו נשמע איך אתה מגיע לזה.

אלי אלאלוף: עבור אותן שעות אתה מקבל פחות?

<מקסים מרק: מבחינה כספית כל משמרת מלאה, ארוכה בלשון ההסכם, היא שוות ערך לשתי משמרות קצרות שהעמותות רוצות לעשות.

<מקסים מרק: זה בשורה התחתונה.

<ניצן תנעמי: לא, לא, השכר יהיה יותר גבוה, הוא יהיה באותו תעריף של היום ויהיה פנסיוני.

<ניצן תנעמי: הפנסיוני זה עוד 20% תוספת של קרן השתלמות ו - - -

<מקסים מרק: אני רק אחבר אתכם למספרים.

<מקסים מרק: זאת אומרת בשביל שזה יהיה שכר יותר גבוה ועדיין לא יפגע בי, צריכים עלייה פה של 100% נוספים.

<מקסים מרק: זה כפול.

<ניצן תנעמי: אבל אתה לא יכול - - -

אלי אלאלוף: שוב, אז אני מצטער, אני רוצה לסיים את הדיון.

אלי אלאלוף: ברשותכם, תלכו, זה עכשיו תלוי בכם.

אלי אלאלוף: אני לדעתי תוך שבוע עשרה ימים אתם יכולים לסיים את הויכוחים ביניכם.

אלי אלאלוף: תבואו ברגע שאתם מוכנים, תתקשרו אלינו ואנחנו תוך 48 שעות מקיימים דיון דחוף של חצי שעה ומסיימים את הסיפור.

<ניצן תנעמי: אבל - - -

אלי אלאלוף: לא, לא, אני לא.

אלי אלאלוף: גמרתי את הדיון.

אלי אלאלוף: אתם רק - - -

<ניצן תנעמי: אבל העמותות לא הגיעו לפה.

<ניצן תנעמי: העמותות אמורות להעביר לנו כסף, העניין הוא קריטי.

<ניצן תנעמי: אנחנו לא יכולים להגיע ל - - -

אלי אלאלוף: אה, כל עוד שזה היה טוב, זה היה הכתובת.

אלי אלאלוף: עכשיו שזה כבר לא טוב לכם, אתם מפסידים לדון?

<ניצן תנעמי: לא, לא, זה לא מה שאמרתי.

אלי אלאלוף: אז אני מציע, אין לי סמכות להרחיב את הדיון.

אלי אלאלוף: אם אתם רוצים תמשיכו.

אלי אלאלוף: גם אני בין אלה שיודעים להרים ידיים.

אלי אלאלוף: לעצמי, לא חס וחלילה על אף אחד.

אלי אלאלוף: אז או שתקיימו את הדיון כפי שהתחלתם, ואם תגיעו למסקנה שזה לא ממצה, זה לא מתאים, תפוצצו גבוה יותר ואז תראו אם תמצאו.

<ניצן תנעמי: זה לא מה שאמרתי.

אלי אלאלוף: אני חושב שמצאתם פה אוזן קשבת.

אלי אלאלוף: יותר מזה, כר לדיון שלא היה לכם במקום אחר, ואת יודעת להשוות, כי אני בטוח שאת פעילה, ניצן, במקומות אחרים.

אלי אלאלוף: פה יש לכם אפשרות לדון.

אלי אלאלוף: אם היינו משאירים את זה, ואני אומר לכם באחריות לאישית מלאה, רק דיון בין העובדים לבין הרווחה, בכלל לא הייתם מתקרבים לפיצוי הזה, שהוא לא רע.

אלי אלאלוף: אז אם אתם רוצים, תמשיכו במתכונת הנוכחית.

אלי אלאלוף: לא רוצים – אנחנו נרים ידיים ונסתלק מהדיון הזה וגמרנו.

אלי אלאלוף: פשוט.

אלי אלאלוף: הוועדה היא לא מקום למשא ומתן בין הצדדים, בין מעסיק לעובד.

אלי אלאלוף: אז אני חושב שהנושא הזה הוא מאד רגיש ואני מודה, באופן אישי אני מאד רגיש לחסות הנוער ובכלל לכל המסגרות הפנימתיות, אבל הגיע הזמן שתסיימו ביניכם את הסכסוך.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.