ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 382, 2016-06-15 10:52

משה גפני: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום סכנת ייקור שימורי הטונה, המשך דיון.

משה גפני: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: בוקר טוב.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, אורחים.

איתן ברושי: הדיון הזה לקח הרבה זמן להגיע אליו ואני אפתח במשפט אחד.

איתן ברושי: ראשית, תודה ליושב ראש שנענה לקיום הדיון.

איתן ברושי: שנית, אני חושב שמי שפתח הבוקר את העיתונים ראה שרוח רעה מנשבת באוצר ובארץ בנושא ייצור מקומי, גם בחקלאות וגם בתעשייה אבל היא לא התחילה הבוקר אלא היא התחילה כבר בממשלה הקודמת, לפחות בנושא הטונה.

איתן ברושי: התוצאה היא שאנחנו עומדים היום אחרי השלמת המהלך האומלל שלא הביא לירידת מחירים לצרכנים אבל גרם לסגירת מפעלים ולפיטורים של פועלים.

איתן ברושי: אני חושב שיש רגעים בחיי ועדה וחברים שיושבים כאן שצריך להתעלות מעל שיקולים כאלה ואחרים ולהסתכל בפנים של מי שיושב מולנו וגם להסתכל במראה ולשאול האם זאת מדינת ישראל אליה אנחנו חותרים ולא חשוב באיזה הרכב מכהנת הממשלה.

איתן ברושי: אני מבקש אדוני היושב ראש שוועדת הכספים, כמו שידעת להפעיל את היכולת שלך בנושאים אותם אנחנו מכירים, תתגייס ותקבל החלטה שהיא מחזירה את המצב בטונה לקדמותו.

איתן ברושי: היה כאן מהלך שנכשל.

איתן ברושי: בוודאי הממשלה הקודמת, זאת שמכהנת כיום לא מחויבת לה, אבל המחויבות לעובדים ולפעילות המקומית – מפעלים באזורי עדיפות – קיימת.

איתן ברושי: סגן שר האוצר מצטרף לאמירה הזאת שהממשלה הזאת לא מחויבת לממשלה הקודמת.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אני לא מצטרף לזה אלא למשהו אחר.

מיקי לוי: אני אפתור לך את כל הבעיה.

מיקי לוי: כנראה המהלך הזה לא הוכיח את עצמו ואסור לפחות להרחיב אותו.

מיקי לוי: מודה ועוזב ירוחם.

איתן ברושי: אני מבקש להחזיר את המצב לקדמותו ולאפשר לאנשים להתפרנס מעבודתם.

איתן ברושי: זאת לא הפרנסה הגדולה ביותר במשק אבל אין לה חלופה במקומות בהם היא קיימת.

איתן ברושי: תודה.

משה גפני: לפני שאני מאפשר לאורחים, זהבה, וקנין ויוסי ביקשו את רשות הדיבור.

זהבה גלאון: אדוני היושב ראש, אני חושבת ששר האוצר שלנו – קודם דיברנו על הנומרטור – צריך להבין שאין פתרונות קסם ולא הכול זאת כלכלת בחירות, ואם פותחים לייבוא, זה צריך להיות באופן מדוד ולא כפי שעכשיו הולכים להעיף 500 או יותר אנשים כשיסגרו מפעלים.

זהבה גלאון: אני חושבת שההחלטה הזאת צריכה להשתנות, מה עוד שהמחירים נותרו כפי שהיו.

זהבה גלאון: אני חושבת שבדבר הזה כולנו יכולים להתאחד סביב הנקודה הזאת.

יוסי יונה: אדוני היושב ראש, אני מצטרף לדרישה שעלתה כאן מהדוברים לפני, גם של חבר הכנסת איתן ברושי וגם של חברת הכנסת זהבה גלאון, להחזיר את המצב לקדמותו.

יוסי יונה: כולנו מאוחדים ברצון להוריד את יוקר המחיה בישראל, בוודאי, על כך אין כל מחלוקת בינינו, אבל לעתים הצעדים שהאוצר נוקט בהם לא מביאים לתוצאה המיוחלת ואף מרעים את המצב מבחינות שונות.

יוסי יונה: כפי שנאמר כאן, אנחנו יודעים שמחירי הטונה לא ירדו.

יוסי יונה: במקרה הטוב הנתונים לא חד משמעיים ובמקרה הרע, אנחנו רואים שבעצם לא חלה כל ירידה במחירים.

יוסי יונה: מצד אחד אנחנו לא רואים שיפור ביוקר המחיה.

יוסי יונה: מצד שני, מה אנחנו רואים?

יוסי יונה: המדינה מפסידה כסף כשהיא לא גובה את המכסים, מצד שלישי יש לנו את התעשיינים שיכולים לאבד את המפעלים שלהם, ובמקום החשוב ביותר – העובדים.

יוסי יונה: אדוני היושב ראש, העובדים שהולכים לאבד את מקור הכנסתם.

יוסי יונה: מה יצא מכך?

יוסי יונה: תהיה לנו אבטלה גדולה יותר, תשלומי הביטוח הלאומי יגדלו ואז מה עשו חכמים בתקנתם?

יוסי יונה: באו לתקן, באו לתת מענה ליוקר המחיה אבל יצרו בעיות חברתיות שאני חושב שהן באמת קשות ביותר.

יוסי יונה: לכן הדרישה של כולנו כאן – ואני חושב שיש לנו קונצנזוס ואין מחלוקת בינינו – להחזיר את המצב לקדמותו כי זה גורם יותר נזק מאשר תועלת.

יוסי יונה: תודה.

יצחק וקנין: בדיון הקודם שנגע לנושא של הפחתת המכסים, אני ניהלתי את הדיון כי כבודו הלך למשהו חשוב מאוד וביקשת ממני לנהל את הדיון.

יצחק וקנין: ישבו כאן היבואנים ועלה כאן משהו מאוד מפחיד.

יצחק וקנין: מחירי הטונה בעולם ירדו בגדול ואני רוצה שתדעו את זה ויש מקומות שאפילו ירדו במאה אחוזים.

יצחק וקנין: המחיר של הייבוא קטן.

יצחק וקנין: במשך כל אותה תקופה, המחיר של הטונה לא ירד.

יצחק וקנין: קח את ההורדה של המכסים מאז יאיר לפיד, היינו צריכים לקבל כאן תוצאה אחרת לגמרי.

יצחק וקנין: זה משהו הזוי.

יצחק וקנין: אם הייתה ירידה, היא נעה בין אפס ל-15 אחוזים וזה משהו שלא מתקבל על הדעת.

יצחק וקנין: מה בעצם עשינו.

יצחק וקנין: ביטלנו את המכסים.

יצחק וקנין: חלק מהמדינות מסבסדות את התעשייה המקומית שלהן, כמו למשל סין, ואנחנו כאן לוקחים את התעשייה שלנו וזורקים אותה לפח הזבל.

יצחק וקנין: כל התעשיינים האלה לא צריכים כלום אלא להיות יבואנים וזהו.

משה גפני: ולשלוח את העובדים הביתה.

יצחק וקנין: לייבא את הדבר בזמן שמפחיתים את המכסים.

יצחק וקנין: אני אומר לך שאני יודע שחלק מהיבואנים כאן עשו הון על הדבר הזה שלא השפיע כהוא זה על המחירים מלבד פגיעה בתעשייה המקומית שלנו.

מיקי לוי: אני רוצה לשמוע גם מהחברים באוצר.

מיקי לוי: בסך הכול נכנסו מעל עשרה יבואנים חדשים קטנים שהביאו עוד עשרות מוצרים - יש לי כאן את הנתונים אבל אני לא רוצה להלאות אתכם - במוצרי הטונה.

מיקי לוי: התחרות הזאת הייתה אמורה, עקב הורדת המכסים, להביא להוזלה בשוק.

מיקי לוי: כל ההוזלה הייתה של 14 אגורות לקופסה של טונה שאם אני לא טועה יש בה 130 גרם.

מיקי לוי: ההוזלה הזאת, חברים, לא התגלגלה לכיסו של הצרכן.

מיקי לוי: זה בדיוק כמו שהתנגדתי להורדת אחוז אחד במע"מ ואמרתי שזה לא ייכנס לכיסו של הצרכן כי להוזיל אחוז אחד, זה שלוש אגורות או ארבע אגורות על כל מוצר ובסוף זה לא יגיע למי שאנחנו רוצים שזה יגיע אליו.

מיקי לוי: אם אני שם את 13 האגורות האלה שגם לא הגיעו לכיסו של הצרכן אלא הגיעו ליבואנים ולכל מיני דברים כאלה, אז מה הועילו חכמים בתקנתם?

מיקי לוי: לכן אני אומר שבעניין הזה של הטונה, אני ארצה לשמוע אתכם.

מיקי לוי: יתכן ונעשתה כאן שגיאה וצריך יהיה לתקן אותה.

מיקי לוי: 13 האגורות לא מהווים סכום שאנחנו צריכים להשתגע ולשלוח עובדים הביתה.

משה גפני: משרד האוצר.

משה גפני: שירלי, תגידי מה קרה עם העניין הזה.

משה גפני: מה הנתונים שלכם לגבי התוצאה עקב הפחתת המכסים בטונה, מה קרה מבחינת המחירים של הטונה בהוזלת מחירי המזון, מה קרה למפעלים ולעובדים ומה קרה בעולם.

<שירלי אביבי: בהמשך לישיבה שהייתה כאן בחודש אפריל, נתבקשנו להעביר מסמך מסודר ליושב ראש הוועדה והמסמך אכן הועבר לפני פסח.

<שירלי אביבי: במסמך הראינו את המדיניות שהובילה בסופו של דבר להחלטה לבצע רפורמה בענף הזה ולעשות את זה בצורה מתודולוגית של ארבע פעימות.

<שירלי אביבי: בסופו של דבר הסברנו והוכחנו שכמות הייבוא אכן גדלה כתוצאה מהפחתת המכסים מהשנים 2013, עת נכנסה הפעימה הראשונה, עד 2016 וכמות הייבוא הזו ככל הנראה גם תמשיך לגדול.

<שירלי אביבי: כן יש ירידה במחיר הייבוא של חומר הגלם של טונה שמגיעה לארץ.

משה גפני: כמה פעימות כבר נעשו במכס?

<שירלי אביבי: כולן.

איתן ברושי: ארבע פעימות.

<שירלי אביבי: הרפורמה הושלמה ב-1 בינואר 2016.

<שירלי אביבי: מבחינת מחירי הייבוא של חומר הגלם של שימורי הטונה, ראינו שיש ירידה של 11 אחוזים במחירי חומרי הגלם שהביא לירידה והיווה חלק מהירידה במחיר לצרכן, כאשר בסופו של דבר אנחנו רואים שהירידה של המחיר לצרכן הייתה בערך כעשרים אחוזים.

משה גפני: זאת אומרת, מחיר הטונה לצרכנים ירד בעשרים אחוזים?

<שירלי אביבי: כן.

<שירלי אביבי: לפי בדיקות שנעשו על ידי חברת וילסון בשנים 2015-2016.

משה גפני: כמה עובדים פוטרו בתעשייה הזאת?

<שירלי אביבי: ככל שידוע לי, לא היו גלי פיטורים גדולים.

<שירלי אביבי: יחד עם זאת, נעשתה עבודה במינהל הכנסות המדינה לעניין הפיטורים, יותר נכון רמת הרווחיות, רמת ההשתכרות ורמת האבטלה בענף הזה והם גילו שבסופו של דבר 53 אחוזים מהעובדים שפוטרו משנת 2002 עד ימים אלה, בסופו של דבר רמת האבטלה שלהם לא עלתה מעל חצי שנה ורמת ההשתכרות שלהם היום, אחרי שהם עזבו את הענף הזה ועברו לענף אחר, הרבה יותר גבוהה מאשר הייתה ההשתכרות שלהם בענף הטונה.

<שירלי אביבי: לעניין הרווחיות, העבודה שפורסמה והופיעה באתר של משרד האוצר אמרה שרמת הרווחיות בענף הזה במהלך השנים מ-2005, עת התחילה העבודה לחקור, עד 2015, שאלה הדוחות האחרונים שניתן לקבל מרשות המסים, רמת הרווחיות בענף הזה היא מאוד מאוד גבוהה, הרבה יותר גבוהה מרמת הרווחיות בענף המזון בכלל.

<שירלי אביבי: בסופו של דבר אנחנו גם רואים שכמות הייבוא של חומרי הגלם שמשמשים את התעשייה, חזרה למצב של שנת 2010.

<שירלי אביבי: אם כן, בדקנו וראינו שאין פגיעה בענף.

משה גפני: תודה.

משה גפני: משרד הכלכלה.

<יאיר שירן: אנחנו היינו מתואמים ושותפים עם האוצר להתחלת התהליך הזה לפני בערך שנתיים.

<יאיר שירן: לפני פחות משנה, בקיץ הקודם, עשינו איזושהי בדיקה לגבי התוצאות לאחר שלושת הפעימות הראשונות כאשר הפעימה האחרונה נכנסה לתוקף ב-1 בינואר 2016 ובעקבותיה הוצאנו המלצה והעברנו אותה גם למשרד האוצר.

<יאיר שירן: המסקנות של הבדיקה שלנו היו שבעיקרון המחירים באמת ירדו אבל להבנתנו המחירים של הטונה בארץ מושפעים יותר ממחיר חומר הגלם העיקרי, דג הטונה.

<יאיר שירן: אם אני לא טועה, יתקנו אותי אנשי התעשייה, הוא למעלה מחמישים אחוזים מעלות הייצור.

<יאיר שירן: לכן התנודות במחירים, לפי מיטב הבנתנו, מושפעות הרבה יותר מהתנודות של מחיר חומר הגלם.

יוסי יונה: המחיר העולמי ירד.

<יאיר שירן: נכון.

<יאיר שירן: אחת המסקנות אליה הגענו היא שבעיקרון הירידה במחיר של המוצר הסופי מושפעת יותר מהירידה של מחיר חומר הגלם, יותר מאשר ההשפעה של הפחתת המכס.

משה גפני: הייתה ירידה.

<יאיר שירן: הייתה ירידה קלה במחיר.

משה גפני: לא עשרים אחוזים.

איתן ברושי: ולא בגלל זה.

מיקי לוי: רק תאמר אם הירידה הייתה בעקבות ירידת מחיר חומרי הגלם או בעקבות הפחתת המכס.

<יאיר שירן: את זה אני אומר.

משה גפני: שואל חבר הכנסת מיקי לוי ואנחנו מצטרפים לשאלה שלו, מה הייתה הירידה.

משה גפני: האם הירידה הייתה בגלל הפחתה במחיר חומרי הגלם או בגלל התהליך הזה.

<יאיר שירן: אני אומר בצורה מפורשת.

<יאיר שירן: כעיקרון זה כנראה מוסבר בשניהם, אבל המשקל של חומר הגלם לדעתנו הוא משמעותי יותר בהפחתת המחיר.

<יאיר שירן: בענף הזה היו בארץ חמישה מפעלים, אם אני לא טועה.

<יאיר שירן: לפני ארבע-חמש שנים אחד מהם נסגר.

<יאיר שירן: לגבי האחרים, אנחנו יודעים שחלקם מצמצמים פעילות ובמידה מסוימת אפילו שוקלים להפוך ליבואנים.

<יאיר שירן: לכן בעיקרון המלצתנו היא לא לחזור את כל המהלך אחורה אבל את הפעימה האחרונה, זאת שנכנסה לתוקף ב-1 בינואר 2016, להחזיר אותה למצב הקודם.

משה גפני: אני מבין שגם שי באבד, מנכ"ל האוצר, דיבר על כך שהוא רוצה להחזיר את הפעימה האחרונה.

זהבה גלאון: מה המשמעות של החזרת הפעימה האחרונה?

מיקי לוי: משרד הכלכלה, האם ההפחתות הגיעו לכיסו של הצרכן?

<יאיר שירן: הסברתי.

<גליה שגיא: 14 אגורות.

מיקי לוי: אני חושב שזה לא התבטא אצל הצרכן.

<יאיר שירן: המחירים ירדו.

<יאיר שירן: המחיר לצרכן ירד.

זהבה גלאון: אנחנו לא התכנסנו לשמוע שהמצב קשה.

זהבה גלאון: אנחנו יודעים שהמצב קשה.

זהבה גלאון: אנחנו רוצים להבין מה ההשלכה של המהלך של משרד הכלכלה ומנכ"ל האוצר אומרים, איך זה ישפיע על מצבם של המפעלים.

משה גפני: את זה אני רוצה לשמוע.

זהבה גלאון: לא שמעתי תשובה.

משה גפני: לא ממנו.

זהבה גלאון: הוא אמר אמירה כללית ואני רוצה להבין איך זה משפיע ומה משמעות ביטול הפעימה האחרונה.

<יאיר שירן: כאן אני מתייעץ עם שירלי מרשות המסים.

<יאיר שירן: המכס הזה על הטונה היה מורכב ממכס קבוע וממכס יחסי.

<יאיר שירן: נשאר המכס היחסי שהיום הוא 12 אחוזים ואנחנו מציעים להחזיר את הפעימה האחרונה של המכס הקבוע שהיא שוות ערך לשישה אחוזים.

זהבה גלאון: מה זה יעשה?

זהבה גלאון: בפני, אתה יכול לעזור לי ולחדד את השאלה?

משה גפני: אני רוצה לשמוע את המפעלים.

זהבה גלאון: הכנסות המדינה לא מעניינות אותי.

זהבה גלאון: מעניינת אותנו ההשפעה על האנשים.

<מירב בייבוץ: שמעתי את מה שיאיר שירן אמר.

<מירב בייבוץ: שירלי הייתה אצלנו במפעל לפני כמה שנים, יאיר היה אצלנו במפעל לפני כמה חודשים.

<מירב בייבוץ: הפעימה האחרונה, זה לא לתת חמצן אלא זה להשאיר את המפעלים גוססים.

<מירב בייבוץ: זה לגרום להם להידרדרות איטית אבל בטוחה כמו מפעלי השמן.

<מירב בייבוץ: זה כאילו להגיד שהנה, עשינו משהו, נתנו להם איזה חבל ולהשאיר את המפעלים נתמכי סעד.

<מירב בייבוץ: אף אחד מהמפעלים – אני לא יודעת לגבי השאר באזור הפריפריה – לא ביקש עזרה, לא ביקש תמלוגים, לא ביקש סיוע.

<מירב בייבוץ: להחזיר את הפעימה האחרונה מתוך ארבעת הפעימות, זה כלום.

<מירב בייבוץ: אולי זה משהו לקופת המדינה, אבל לא לנו.

זהבה גלאון: זה מה שאמרתי.

זהבה גלאון: אותי לא מעניין להגדיל את ההכנסות ממסים בקופת המדינה.

<מירב בייבוץ: שקל זה שום דבר.

<מירב בייבוץ: צריך להחזיר את המצב לקדמותו.

משה גפני: את רוצה שלא נבקש להוריד את הפעימה האחרונה?

<מירב בייבוץ: אם המטרה היא להשאיר את התעשייה בארץ, להחזיר את המצב לקדמותו.

<מירב בייבוץ: אנחנו ניהלנו מלחמה, קיימנו הפגנות, הגענו לדעת הציבור, הפצנו את תורתנו היכן שאפשר.

<מירב בייבוץ: אם אי אפשר להחזיר את המצב לקדמותו, כל אחד יישא בהשלכות של זה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: דוד בועז, את מי אתה מייצג?

<דוד בועז: אני מייצג את המפעלים המייצרים את שימורי הטונה.

<דוד בועז: אני מייצג אותם מזה ארבע שנים.

<דוד בועז: אני רוצה להעלות ארבע נקודות קצרות וברורות.

<דוד בועז: קודם כל, לא נוח לי לדבר נגד האוצר ונגד נתוני האוצר, עבדתי 16 שנים במשרד האוצר, אבל אני צריך להיות נאמן יותר.

<דוד בועז: דבר שני.

<דוד בועז: הוויכוח כאן הוא מאוד מאוד פשוט.

<דוד בועז: לפני ארבע שנים אמרתי שהמהלך הזה לא יביא להורדת מחיר לצרכן.

<דוד בועז: אני חושב שצדקתי ולא בגלל שאני כלכלן גאון אלא הדברים מאוד פשוטים.

<דוד בועז: הפחתת עלויות, אם אין תחרותיות, לא מתגלגלת למחיר לצרכן.

<דוד בועז: נקודה.

<דוד בועז: אני אומר את זה גם בנושאים אחרים שהיום אתם נדרשים להם בוועדת הכספים של הכנסת.

<דוד בועז: אותה טעות חוזרת פעם אחר פעם בנושא מכון התקנים ובנושאים אחרים.

<דוד בועז: לא לומדים לקח.

משה גפני: מה אתה מציע?

<דוד בועז: המשחק נגמר.

<דוד בועז: כמו במשחק כדורגל נגמר המועד החוקי, יש שופט שקובע את התוצאה.

<דוד בועז: המהלך הזה נכשל.

<דוד בועז: אין ויכוח על כך.

<דוד בועז: אגב, הוא נכשל בגלל שהפחיתו את התחרותיות ולא הגבירו אותה.

<דוד בועז: מה אני מציע.

<דוד בועז: אני מציע שיחזירו, כפי שאמר חבר הכנסת ברושי, את המצב לקדמותו ואולי אולי זה ייתן סיכוי למפעלים לחזור לעצמם.

<דוד בועז: הרי ברור שהמהלך נכשל.

<דוד בועז: אין כאן בכלל ויכוח על כך.

<דוד בועז: לבוא ולדבר על דברים אחרים שכל מי שפוטר הסתדר מצוין בעבודה ומרוויח 250 אחוזים לעומת מה שהוא הרוויח קודם – ראשית, אני מטיל ספק בנכונות העניין, ושנית, אני מזכיר שהמפעלים ממוקמים בפריפריה וההזדמנויות התעסוקתיות בפריפריה הן לא כמו במרכזי הערים.

<דוד בועז: אני כופר בכל העניין הזה, מה גם שלא קראתי את המחקר, לצערי לא ראיתי אותו, אבל קראתי על המחקר והוא מדבר על 53 אחוזים מהמועסקים.

<דוד בועז: מה עם יתר ה-47 אחוזים?

<דוד בועז: עליהם לא מדברים.

משה גפני: זה ברור.

משה גפני: אין ויכוח לגבי העניין הזה.

<דוד בועז: אם בעלי המפעלים הגדילו, כפי שאומר המחקר של הכנסות המדינה, את הכנסותיהם ואת הרווחיות שלהם, והם לא חילקו את זה עם העובדים, כך כתוב במחקר, ולא נתנו תמורה לעובד בגין הגדלת הרווחיות, שלא לדבר על הצרכן הסופי שלא הורידו לו עלויות, למה הם סוגרים מפעלים ולמה מפטרים עובדים?

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת ויליגר.

משה גפני: אריאל מירלמן.

<אריאל מירלמן: תודה ליושב ראש.

<אריאל מירלמן: לפי הכתבה ב"גלובס" חברת ויליגר נמצאת במגדלי אקירוב בקריית מלאכי.

<אריאל מירלמן: אין אף מפעל בארץ שנמצא במרכז עיר מרכזית אלא כולם בפריפריה.

<אריאל מירלמן: החברה מעסיקה בעיקר עולים מאתיופיה ועולים מברית המועצות לשעבר, אנשים קשי יום, אנשים בלי השכלה פורמלית שלמדו את המקצוע ועובדים בו כאשר העבודה בתוך טונה היא לא דבר נעים.

משה גפני: כמה עובדים יש בחברה שלך?

<אריאל מירלמן: כרגע שבעים אנשים.

משה גפני: כמה היו קודם?

<אריאל מירלמן: היו תשעים עובדים.

<אריאל מירלמן: הקטנו בצורה משמעותית את הייצור, התחלנו לייבא חלק מהמוצרים והבעיה העיקרית היא שהמחיר של הטונה נקבע אך ורק לפי העלות של חומר הגלם.

<אריאל מירלמן: נכון אמר האוצר אבל הוא לא דייק.

<אריאל מירלמן: בשנה שעברה ירדו המחירים במשך שלושה חודשים ל-900 דולר לטון של טונה, חומר הגלם, הדגים עצמם.

<אריאל מירלמן: כלומר, התנועתיות במחירי חומר הגלם היא עצומה וקורית פעם או פעמיים ולעתים שלוש פעמים בשנה.

<אריאל מירלמן: אי אפשר לבוא לרשת מרכולים ולשנות לה את המחיר, פעם אחת להוריד את המחיר ופעם שנייה להעלות אותו כי בשיטת רשתות השיווק, ברגע שהורדת מחיר, זה נכנס רק לכיסן ולא עובר הלאה.

<אריאל מירלמן: אני מציע, על מנת לשמר את התעשייה, כי כולנו יכולים להיות יבואנים - - -

יוסי יונה: מבחינתך, למה אתה לא מעדיף להיות יבואן?

יוסי יונה: שאלה קנטרנית משהו.

<אריאל מירלמן: מאחר ושירתי במילואים עד גיל 62 בהתנדבות ועדיין אכפת לי ממדינת ישראל.

יוסי יונה: יופי.

יוסי יונה: זאת התשובה שציפיתי לה.

<אריאל מירלמן: השתתפתי בכל הקרבות של מדינת ישראל עד היום, כולל בכל המבצעים, כי אכפת לי מהמדינה הזו.

משה גפני: שאלה פרקטית.

משה גפני: מה יקרה אם תהפוך להיות יבואן?

משה גפני: כמה עובדים יהיו לך?

<אריאל מירלמן: יישארו מעט מאוד כי לא יהיה צורך בעובדים האלה.

משה גפני: למה אתה צריך ללכת לדברים דרמטיים?

משה גפני: אתה יכול להגיד פשוט שאכפת לך מהעובדים.

משה גפני: למה את זה אתה אומר?

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: משה אפרים, מפעל פרי הגליל.

איתן ברושי: מזמן לא היית כאן.

<משה אפרים: אני חושב שהמטרה הייתה להוריד את המחיר במדף.

<משה אפרים: לפני חודש הייתי אצל השר כחלון ואמרתי לו שלא צריך להתבייש להחזיר מצב לקדמותו.

<משה אפרים: זאת לא בושה.

משה גפני: אולי אתה יכול לדבר אתנו בעברית ולא לספר לי עכשיו על חיים שכאלה, מתי נפגשת עם השר?

משה גפני: אתה מוכר את המוצר הזה.

<משה אפרים: איזה חיים שכאלה?

<משה אפרים: אני אומר לך שאמרתי לו שצריך להחזיר את המצב לקדמותו.

משה גפני: אתה הרבה זמן לא היית כאן ולכן אתה כבר לא מכיר את הבדיחות שלו.

משה גפני: אתה הכי מוסמך כאן להגיד האם המחירים של הטונה, בעקבות הרפורמה הזאת, ירדו בגלל הרפורמה.

<משה אפרים: אני מסביר.

<משה אפרים: לא קרה שום דבר על המדף.

<משה אפרים: הטונה נמכרת ב-19.90 עד 24.90, תלוי מי בא.

<משה אפרים: עכשיו אני שואל את האוצר.

<משה אפרים: בינואר-פברואר ירד מחיר הגלם לאלף דולר, 900 דולר, מחיר המדף היה צריך להיות 13.90, 12.90, קרה או לא קרה?

<משה אפרים: לא קרה.

<משה אפרים: נכון?

<משה אפרים: כל היבואנים השמינו.

<משה אפרים: אני לא מייצר טונה כבר חצי שנה, הקו סגור ויודעים את זה.

<עידו סופר: מחיר חומרי הגלם לא משפיעים גם על העלות שלך?

<משה אפרים: מה זה קשור עכשיו לחומר הגלם?

<משה אפרים: אתם באתם להוריד את יוקר המחיה, זאת המטרה של המשרד ואמרתי את זה גם לשר במסגרת חיים שכאלה.

<משה אפרים: אמרתי לו שהוא רצה להוריד את המחיר במדף, אבל זה לא קרה מכל מיני סיבות.

<משה אפרים: מה שקרה אצלנו זה פיטורי עובדים והמפעלים עובדים לסירוגין.

<משה אפרים: חבר שלנו אמר בפה מלא שהוא הפך להיות יבואן.

<משה אפרים: אם כן, לא קרה – תחזירו את המצב למצב שהיה.

<משה אפרים: למה להרוס?

<משה אפרים: בסוף מה שיקרה זה שאנחנו נמכור את המכונות, נהפוך את אולמות הייצור למשהו אחר ואז שתחליטו את ההחלטה, לא יהיה כלום כי זה לא יעניין אותנו.

<משה אפרים: אנחנו יודעים להיות יבואנים.

<משה אפרים: לא צריך ללמד אותנו את זה.

<משה אפרים: זה שאנחנו מתעקשים ומתעקשים, אני חושב שזה משהו שבתוכנו ואתם צריכים להבין את זה.

<משה אפרים: היה המקרה הזה באלכוהול.

<משה אפרים: באלכוהול עשו את זה, יאיר לפיד עשה את זה, הסבירו לו לא, לא, לא, אבל הוא עשה את זה.

<קריאה: בבירה.

<משה אפרים: בבירה.

<משה אפרים: בא כחלון והחזיר את זה למצב רגיל.

<משה אפרים: לא קרה שום דבר.

<משה אפרים: לא קרה שום דבר על המדף ואת זה אתם צריכים להבין.

<משה אפרים: זה גם לא יקרה באפונה אפרופו הדיונים בהם אני משתתף כאן וזה לא קרה בצ'יפס בפסח.

<משה אפרים: זה לא יקרה בשום דבר אחר כי כמו שאמר דוד בועז, המבנה קלוקל.

<משה אפרים: לא יעזור.

<משה אפרים: אלה הכול שטויות.

<משה אפרים: מי שמרוויח, אלה היבואנים.

<משה אפרים: מי שהרוויח מכל הצ'יפס שייבאו, רשת מקדונלד שקונה את כל המכסות.

<משה אפרים: אדון יאיר שירן יודע על מה אני מדבר.

<משה אפרים: לא קרה שום דבר, לא במדף, לא ברשת כלשהי.

<משה אפרים: שום דבר.

<משה אפרים: מי שהרוויח אלה היבואנים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אגף התקציביים.

<עידו סופר: תודה.

<עידו סופר: שתי נקודות קצרות.

<עידו סופר: אף אחד לא מתווכח על תרומת התעשייה וחשוב לומר את זה, גם בהיבט של התעסוקה וגם מעבר לכך.

<עידו סופר: אנחנו רואים ירידת מחירים גם בהתייחס למה שאמר מר בועז.

<עידו סופר: הוא קורא לזה כישלון אבל אנחנו רואים ירידה של בין 15 ל-20 אחוזים במותגים המובילים החל מינואר 2014.

<משה אפרים: אתה מדבר על קופסה של 140 גרם.

<עידו סופר: אל תפריע לי בבקשה.

<משה אפרים: באיזה סופרמרקטים אתה מחפש את זה?

משה גפני: אני מבקש לעצור.

משה גפני: אני פשוט אוציא אתכם החוצה.

משה גפני: אני לא מסכים לדבר הזה.

משה גפני: אתה רוצה לעשות עכשיו הפגנה?

<משה אפרים: לא.

<משה אפרים: זאת קופסה של 140 גרם.

משה גפני: אני לא רוצה לשמוע אותך עכשיו.

משה גפני: עם כל הכבוד, מספיק.

משה גפני: זאת ועדת כספים.

משה גפני: אתם רוצים להגיע להחלטות או אתם רוצים לעשות הפגנות?

משה גפני: להפגנות יש רחבה מול הכנסת.

<עידו סופר: שני נתונים ברשותך יושב ראש הוועדה.

<עידו סופר: האחד, נכון לסוף שנת 2015 הייבוא מהווה 18 אחוזים בלבד כאשר ליבואן הגדול ביותר יש נתח שוק של שבעה אחוזים.

<עידו סופר: לבוא ולומר שהוא הסיבה שיש ייקור על המדף, זה נוגד כל מודל כלכלי.

<עידו סופר: להזכיר שהיצרן המקומי הכי גדול, יש לו נתח של על 45 אחוזים.

<עידו סופר: לעניין חומרי הגלם.

<עידו סופר: התעשייה היום מייבאת טונה קפואה ומבצעת עליה את ההליך כאן.

<עידו סופר: ירידת מחיר חומרי הגלם בעולם הייתה צריכה לבוא לידי ביטוי בירידת מחירים גם ללא ייבוא.

<עידו סופר: אגב, אם מסתכלים על הייבוא, לפי נתוני רשות המסים, טרם הפחתת המסים, כמעט לא היה ייבוא.

<עידו סופר: הייבוא הגיע לשפל היסטורי.

<עידו סופר: לכן זה שלא ראינו ירידת מחירים לפני הפחתת המכסים מעידה על כך שלא הייתה כאן תחרות.

<עידו סופר: אגב, זה מתכתב עם עבודת הכלכלנית ממינהל הכנסות המדינה שטענה שהייתה עלייה חדה ברווחיות בעשור האחרון בקרב יצרני הטונה, ואגב, היא לא חלחלה לעובדים, וזה לפי נתוני מס הכנסה שהיא חשופה אליהם.

<עידו סופר: זה מלמד אותנו שהייבוא בסוף מגדיל תחרות וכן מאפשר להגיע להפחתת המחירים לצרכן.

<עידו סופר: לשאלתה של חברת הכנסת גלאון, זאת המשמעות.

איתן ברושי: כמה עלתה לאוצר הפחתת המכסים?

זהבה גלאון: איך זה מלמד אותנו, התזה הזאת, שייבוא מביא תחרות?

<עידו סופר: אני אומר.

<עידו סופר: מהפחתת המכסים, יש נתונים אותם העברנו בצורה מסודרת לוועדה.

זהבה גלאון: המחירים נותרו כפי שהיו.

משה גפני: התאחדות התעשיינים.

<גליה שגיא: נאמרו כאן הרבה דברים.

<גליה שגיא: אני אתייחס ממש בקצרה.

<גליה שגיא: קודם כל, אנחנו לא ראינו את העבודה ולא ראינו את המחקר אלא למדנו על כך אתמול מהעיתון ובעיני זאת שערורייה שלפני ישיבת ועדה צריכים להתפרסם דברים בעיתון וממנו אנחנו צריכים ללמוד את הנתונים.

<גליה שגיא: הנתונים שיש בידינו הם אחרים והם מדברים על ירידה מינורית של המחירים, של שני אחוזים, של 14 עד 16 אגורות.

<גליה שגיא: אני רוצה לראות עבודה כלכלית שנעשית בכלל על הפעימות.

<גליה שגיא: היכן יש לנו עבודה שמראה מה קרה אחרי הפעימה הראשונה, השנייה והשלישית והאם בכלל הן היו נחוצות.

<גליה שגיא: אני לא ראיתי את העבודות האלה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: רז הילמן, איגוד לשכות המסחר.

<רז הילמן: תודה.

<רז הילמן: אני רוצה להזכיר שהתיאוריות הן לא תיאוריות שעידו המציא.

<רז הילמן: ועדות שהוקמו בעקבות מחאת הקוטג', ועדת טרכטנברג, ועדת קדמי, בחנו את הנושא של יוקר המחיר וכולן הגיעו למסקנות שהייבוא מהווה את הדרך להגביר את התחרות ובמקרה גם דנו ספציפית בטונה ואמרו שספציפית בשוק של הטונה זה נדרש.

<רז הילמן: השאלה היא האם אותם שינויים בעלות הטונה שרוכשים גם כאן היצרנים המקומיים, האם השינויים האלה היו מביאים לאותה הפחתה אפילו אם היא באמת רק 14 או 15 או 20 אחוזים, האם הם היו מגיעים לצרכן אם היה כאן שוק רק של ארבעה שחקנים, להבדיל מהמצב שמתואר כאן כרגע שיש שוק שנכנסו אליו עוד כמה שחקנים קטנים שמזנבים בהם.

<רז הילמן: קשה להם אבל הם מנסים לזנב בהם.

משה גפני: מה עמדתכם?

<רז הילמן: עמדתנו שצריך להשאיר את המכס לכל היותר על 12 אחוזים, שגם זה מהווה הגנה לא מבוטלת.

<רז הילמן: יש היום הגנה גם אחרי כל המתווה של 12 אחוזים.

משה גפני: אתם תומכים במה שהממשלה עשתה?

<רז הילמן: אנחנו בהחלט תומכים במה שהממשלה עשתה.

<רז הילמן: כן.

משה גפני: אין להם ייצור.

משה גפני: אתם לא מייצרים כאן.

<רז הילמן: אנחנו איגוד לשכת המסחר.

<רז הילמן: אכן כן.

<קריאה: הם יבואנים.

<רז הילמן: אכן כן.

משה גפני: כולם עוזרים לי היום.

משה גפני: אני מבקש לדעת.

משה גפני: יש פרוטוקול לדיון ואני רוצה לדעת.

משה גפני: הרבה פעמים אני שואל אנשים מאיזה צד של המטבע הם מסתכלים על העניין.

<רז הילמן: אנחנו מייצגים את היבואנים.

משה גפני: אתם מייבאים.

<רז הילמן: מייצגים את היבואנים וסבורים שזה נכון.

משה גפני: זהבה, לפני שאני מסכם, רצית להגיד משהו?

זהבה גלאון: כן.

זהבה גלאון: רציתי לחדד משהו.

זהבה גלאון: אם אני מבינה נכון, בא נציג משרד הכלכלה ואמר שיש להם הצעה אופרטיבית.

זהבה גלאון: הם מציעים לבטל את הפעימה הרביעית.

<יאיר שירן: נכון.

זהבה גלאון: האם אתה יכול להסביר לוועדה מה ההשלכה של זה?

זהבה גלאון: מי הולך ליהנות מביטול הפעימה הרביעית?

זהבה גלאון: אם אני מבינה נכון את רוח הדברים שהייתה כאן, אנחנו חברי הכנסת מבקשים להחזיר את המצב לקדמותו, לבטל את ביטול המכסים.

זהבה גלאון: כשאתה אומר שאתם הולכים לבטל את הפעימה הרביעית, אני רוצה להבין מי הולך ליהנות מזה.

זהבה גלאון: האם הכנסות המדינה הולכות לגדול או האם בסופו של דבר זה הולך להוזיל את המחיר של המוצר וימנע פיטורי עובדים?

<יאיר שירן: אני חושב שלהחזיר את הפעימה האחרונה זה יוצר איזשהו איזון טוב שמצד אחד עדיין מאפשר את הייבוא כאשר הייבוא כן תרם להפחתת מחירים, גם כתוצאה מהפחתות המכס.

<יאיר שירן: אמרתי שאנחנו מסבירים את עיקר ההפחתה כתוצאה מהפחתת מחיר חומר הגלם.

<יאיר שירן: אמרתי את זה ואני חוזר על כך.

<יאיר שירן: מצד שני, החזרת הפעימה האחרונה, ואנחנו הצענו אותה גם לאחר שעשינו סבב של התייעצות עם מפעלים שרוב רובם נמצאים כאן וגם הם לפחות באותה פגישה או באותה התייעצות שקיימנו חשבו שזה דבר שיסייע להם ויגיע לאיזון הראוי.

<יאיר שירן: שמעתי עכשיו דברים אחרים אבל אני עדיין חוזר על הדברים.

<מירב בייבוץ: אלה אותם דברים שנאמרו.

<יאיר שירן: אני חושב שהחזרת הפעימה האחרונה תביא לאיזון שמצד אחד יאפשר את הייבוא שכן זה מגביר את התחרות ומביא את הפחתות המחירים גם לצרכן, ומצד שני יסייע למפעלים לשרוד.

זהבה גלאון: איך זה יסייע?

<קריאה: זה יקטין את כדאיות הייבוא?

<יאיר שירן: כן.

<יאיר שירן: יקטין את כדאיות הייבוא.

איתן ברושי: החזרת מכס מסוים.

זהבה גלאון: מה זה המסוים הזה?

<יאיר שירן: אני אומר שהחזרת הפעימה היא שוות ערך להעלאת מכס שהיום עומד על 12 אחוזים, לשווה ערך של 18 אחוזים.

איתן ברושי: זה עוד שקל לקילו.

זהבה גלאון: זה מסבר את דעתכם?

איתן ברושי: זה פתרון חלקי ביותר.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הדיון.

משה גפני: בכל מערכת כלכלית מהסוג הזה יש בעיה של איזונים שתמיד צריך לקחת אותם בחשבון.

משה גפני: האחד, רוצים להפחית, ובצדק, את המחירים לצרכן.

משה גפני: האיש הפשוט שקונה את המוצר, צריך להפחית לו את המחיר ולעשות כל מאמץ על מנת שזה יקרה.

משה גפני: מנגד יש את העניין שלפעמים אתה יכול להפחית מחירים אבל אז אתה פוגע בעובדים ואז ההוצאות הן הרבה יותר גדולות.

משה גפני: פגיעה במשפחות, באנשים עובדים, בתעשייה הישראלית והמציאות של מה שהולך לקרות, זה נזק עצום.

משה גפני: האיזון בין הפחתת המחירים לבין הפגיעה בעובדים היא דבר שתמיד צריך לשקול אותו עד קצה גבול היכולת, מה שבן אדם יכול לעשות.

משה גפני: במקרה שלפנינו מדובר בטענות - אני נוטה להאמין שזה נכון – על כך שהפחתת המחירים בטונה כתוצאה מהפחתת המכסים, לא הביאה להוזלת מחירים משמעותית.

משה גפני: אני עוד לא הולך לעשות עם זה משהו אלא אני קודם כל אומר שזה מה שנראה כרגע.

משה גפני: לא נראית הפחתה ואם יש הפחתה, היא מאוד מינורית.

משה גפני: מצד שני יש פגיעה בעובדים והיא משמעותית.

משה גפני: היא הולכת להיות עוד יותר גדולה וזה מטבע הדברים יקרה מכיוון שכולם יהפכו להיות יבואנים כי למה הם צריכים להיות יצרנים?

משה גפני: את הנאום של מר אריאל מירלמן שהיה במילואים עד גיל 62 והתרומה למדינה, אנשים בסוף עושים את החשבון שאם הם לא מרוויחים כסף, הם לא יחזיקו את המפעל הזה אלא עדיף להם להיות יבואנים.

משה גפני: זה מה יקרה.

משה גפני: זה התהליך אליו אנחנו צועדים.

משה גפני: השאלה אם בחנו את האיזונים האלה והאם בחנו מספיק.

משה גפני: העמדה של חברי הכנסת היא שצריך להחזיר את הגלגל אחורנית.

משה גפני: התחרות איננה מאוד משמעותית כאן.

משה גפני: היא אולי תחרות בין החברות, בין המפעלים, והיא לא תחרות שבסופו של דבר עקרת הבית או הבעל שעקרת הבית שולחת אותו לקנות קונה בפחות כסף את הטונה.

משה גפני: אני לא רוצה להיות נחרץ בעניין הזה ואני מבקש כדלקמן.

משה גפני: קודם כל, יש לכם מחקרים.

משה גפני: אני מבקש שתביאו לנו את המחקרים ותמסרו אותם גם לתעשיינים כדי שיוכלו להגיב עליהם.

משה גפני: יש מחקרים ואם אתם צודקים במאה אחוזים, אנחנו מרימים ידיים.

יוסי יונה: השאלה אם יש גורם נוסף כמו מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

יוסי יונה: אתם אנשים טובים והכול בסדר, אבל עדיין יש הטיות.

משה גפני: הם יביאו את זה לכאן, אנחנו ניתן את זה למרכז המידע והמחקר, התאחדות התעשיינים תבדוק, ואם יהיה עוד גורם שירצה לבדוק, יפנה אלינו או למשרד האוצר.

זהבה גלאון: ואם לא נשתכנע?

משה גפני: רגע.

משה גפני: תדעו דבר אחד.

משה גפני: מותר להודות בטעות.

משה גפני: מותר.

משה גפני: מותר גם להגיד לא טעיתי אבל המצב הוא לא טוב.

משה גפני: באיזונים האלה בין התעסוקה לבין המחירים, התעסוקה גוברת.

משה גפני: עד היום אמרתם שהתחרות גוברת.

משה גפני: אנחנו סבורים שהתחרות לא הועילה באופן דרמטי.

משה גפני: אנחנו בטוחים שזה גם לכך שעובדים יפוטרו.

משה גפני: זה ודאי וזה ספק.

משה גפני: אני מבקש שתעבירו את המחקר, תבדקו את עצמכם עוד פעם.

משה גפני: יש גם ויכוח בין משרדי הממשלה.

משה גפני: משרד הכלכלה אומר שאת הפעימה האחרונה צריך להחזיר.

משה גפני: אמר את זה גם מנכ"ל משרד האוצר.

משה גפני: זה לא נורא.

<עידו סופר: לא שמעתי את זה.

זהבה גלאון: ממתי יד ימין יודעת מה עושה יד שמאל?

משה גפני: כך התפרסם.

משה גפני: לא דיברתי אתו ואני לא עומד מאחורי הדברים האלה.

משה גפני: ראוי לבדיקה.

משה גפני: אני מבקש מכם, כפי שאמרתי, להעביר את המחקרים.

משה גפני: אנחנו נבדוק אותם.

איתן ברושי: לא.

איתן ברושי: אני לא מסכים.

משה גפני: אני באמצע המשפט.

משה גפני: אני מבקש בתוך שבועיים לחזור אלי עם תשובות.

משה גפני: אנחנו נקיים כאן דיון נוסף אלא אם כן יתברר מהתשובות שלכם שאין צורך בדיון נוסף.

משה גפני: אני מבקש שתעשו עבודה יסודית.

משה גפני: בסופו של דבר אתם יודעים מה פירוש פגיעה בעובדים.

משה גפני: זה גובל בפיקוח נפש.

משה גפני: אם התוצאה לא תוצאה ששווה את המחיר הזה, מותר לכם לחזור בכם באופן מלא, באופן חלקי, לקבוע מדיניות חדשה לשנה הקרובה, לבחון דרכים נוספות.

משה גפני: גם אנחנו נבחן את המחקר שלכם.

משה גפני: עד עוד שבועיים אני רוצה תשובות.

איתן ברושי: אני מבקש להעיר.

איתן ברושי: אנחנו פנינו לסגן שר האוצר שטרטר אותנו הלוך ושוב בעניין הזה.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, הפעם אני מסכים אתך רק בחלק מהדברים.

איתן ברושי: בלוח הזמנים שאתם נותנים, יכול להיות שכל העסק הזה יהיה מיותר.

איתן ברושי: אנחנו לא עוסקים בניתוח לאחר המוות אלא אנחנו עוסקים בהצלת חיים.

איתן ברושי: אני לא חושב שהבעיה היא מה אומר הגיבור שישב כאן אלא באמת מה הנימוקים שלכם.

איתן ברושי: זאת הבעיה.

איתן ברושי: לא מה הנימוקים שלו שהוא שומר על המדינה ועל העובדים אלא מה הנימוקים שלכם, בני הארץ הזאת והאם עד כדי כך אתם השתגעתם.

איתן ברושי: לכן אני לא מסכים למה שאתה אומר.

איתן ברושי: אני מסכים לפשרה אחת.

איתן ברושי: אני יזמתי את הדיון הזה וסגן שר האוצר טרטר אותנו בלי גבול וגם לא תמיד דייקו באינפורמציות.

איתן ברושי: אני מבקש דבר אחד והוא להפחית מיד את הפעימה האחרונה עכשיו.

איתן ברושי: משרד הכלכלה לא פחות מוכשר מכם.

איתן ברושי: אני מבקש להפחית עכשיו את הפעימה האחרונה ולגבי היתר נדון בעוד חודש.

איתן ברושי: במשך שבועיים לא יקרה כאן כלום.

איתן ברושי: אני מציע להפחית מיד את הפעימה האחרונה.

איתן ברושי: זאת הייתה הדרישה גם קודם ואפשר היה לקבל אותה אבל הרוע הזה שאתם משדרים, אתם צעירים, אתם לא מסוגלים להודות בטעות.

משה גפני: אל תגיד להם רוע.

איתן ברושי: אני אומר רוע.

איתן ברושי: אני מבקש מכם להוריד את הפעימה האחרונה עכשיו בהחלטה שלך וביתר לדון בעוד חודש.

איתן ברושי: תן להם חודש ולא שבועיים.

משה גפני: אני לא אוהב את המלים האלה.

משה גפני: כוונתו של איתן טובה.

משה גפני: אתם עושים את עבודתכם ולגבי העניין הזה אין בעיה.

משה גפני: אתה יודע שעת היית במשרד האוצר לא אפשרתם בהפחתת מכסים אישור של ועדת הכספים.

משה גפני: אם הייתם מסכימים אז לעניין הזה, הדיון היום היה שונה.

משה גפני: תמיד עובד משרד האוצר צריך לזכור מה יקרה כשהוא ישב בצד הזה של השולחן, אבל נניח לעניין הזה.

<דוד בועז: בוא נסכם שאני אשם.

משה גפני: לא.

משה גפני: העמדות שלך היו ברורות.

משה גפני: גם היום העמדות של האוצר הן ברורות.

משה גפני: הם אומרים שבהפחתה לא צריך אישור.

משה גפני: אם היה צריך אישור, היינו מקיימים כאן את הדיון.

משה גפני: ניסיתי להביא את זה לכאן, אבל עדיין לא הצלחתי.

משה גפני: אני רוצה שתדע, ואני אומר לך את זה באופן פרקטי.

משה גפני: הם יכולים לא לשמוע לנו.

משה גפני: ועדת הכספים, יש לה את הכוח והיא יכולה ללכת למלחמה, להטיל סנקציות וכולי, ויש לה גם סמכויות בחוק.

משה גפני: במקרה הזה אין לנו סמכויות בחוק.

משה גפני: צריך שנדע את הדברים ונשים אותם על השולחן.

משה גפני: אני אומר ואתם שומעים את זה ואתם יודעים שאני יודע את זה.

משה גפני: אני הייתי מקבל את ההצעה של איתן ברושי, אבל בסדר, זאת הייתה הצעה שהיא הצעה טובה והכול היה בסדר וב"יתד נאמן" יכלה להיות מחר כותרת האומרת שוועדת הכספים דורשת להחזיר את הפעימה האחרונה.

איתן ברושי: הסדר ביניים.

משה גפני: כן.

איתן ברושי: בוא ננסה.

משה גפני: אתם יודעים שאנחנו רוצים להפחית בוודאי את הפעימה האחרונה ולהחזיר את המצב לקדמותו.

<עידו סופר: אני לא מבין למה.

משה גפני: כי לא למדנו ליבה.

משה גפני: מה זה למה?

משה גפני: בגלל שכאשר הקדוש ברוך הוא חילק את השכל, רק אתם הייתם שם.

משה גפני: למה?

משה גפני: ככה.

משה גפני: אמרתי שאנחנו לא חייבים לעשות דיון בעוד שבועיים.

משה גפני: אתם יכולים לבוא אלי מחר ולומר שהחלטתם, לאור הדיון כאן, לאור המצב שהתגלה מבחינה ציבורית – כי אני לא מתכוון לשתוק עם זה.

משה גפני: אצלי עובדים הם דבר רגיש.

משה גפני: אתם יכולים להפחית את הפעימה בלי לבוא לכאן כפי שאמר איתן ברושי.

משה גפני: זה לא בסמכות שלנו אלא זה בסמכות שלכם.

משה גפני: אתם יכולים כל הזמן לשבת שם ולעשות עם הראש ככה, כאילו ישבו כאן כמה פוליטיקאים ודיברו שטויות.

משה גפני: גם את זה אתם יכולים לעשות אבל דעו לכם שאני לא ארפה מזה.

משה גפני: אתם תצטרכו את הוועדה הזאת לדברים אחרים ואז נזכור את עובדי הטונה.

משה גפני: נזכור אותם.

משה גפני: לכן אני חוזר על הצעתי.

משה גפני: אין לנו סמכות לקבל החלטה.

משה גפני: הייתי מקבל את ההחלטה שהציעה איתן.

זהבה גלאון: לפחות בשביל הדקלרציה.

איתן ברושי: נצביע על זה.

זהבה גלאון: לא צריך להצביע.

זהבה גלאון: אנחנו נגיד שאנחנו מאמצים את ההצעה של חבר הכנסת איתן ברושי ואנחנו פונים למשרד האוצר ולמשרד הכלכלה לעשות את המהלך של ביטול הפעימה הרביעית ותוך שבועיים יגישו לגפני את כל החומרים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני מקבל את ההצעה הזאת.

<שירלי אביבי: אני מציעה שלפני שמחליטים לקבל איזו שהיא החלטה, בואו נראה את הנתונים שאנחנו העברנו והם מפורסמים.

<שירלי אביבי: אין שום בעיה לנהל עליהם דיון פתוח.

משה גפני: משרד הכלכלה לא יודע מה שהוא אומר?

<שירלי אביבי: צריך להיות דיון פתוח לפני שמקבלים איזושהי החלטה.

משה גפני: בסדר, אבל כאשר יש דיונים על נושאים שונים אתם כל הזמן אומרים שקודם כל צריך לדעת את חוות הדעת של המשרד המקצועי.

<שירלי אביבי: חוות הדעת המקצועית נלקחה בחשבון ואנחנו חושבים שהנתונים על פיהם הוא עבד, הם לא כאלה.

איתן ברושי: גם אנחנו יודעים.

איתן ברושי: גם אנחנו למדנו.

זהבה גלאון: הוא יושב כאן לידך.

זהבה גלאון: אני לא מבינה את זה.

זהבה גלאון: הוא לא יודע מה הוא אומר?

זהבה גלאון: כדאי שמשרדי הממשלה יבואו מתואמים.

זהבה גלאון: לא יכול להיות שיבוא משרד כלכלה ויגיד עמדה מסוימת ומשרד האוצר יבוא ויגיד עמדה אחרת.

זהבה גלאון: הוא לא יודע על מה הוא מדבר?

<שירלי אביבי: העמדה שלו גם לא מגובה על ידי העמדה של התעשייה.

זהבה גלאון: אני רוצה לחזור על הסיכום של ברושי, אדוני.

<שירלי אביבי: אני מציעה שאנחנו נבוא לכאן בעוד שבועיים ואתם תראו את הנתונים.

זהבה גלאון: לא.

<שירלי אביבי: יכול להיות שמשרד הכלכלה יגיע למסקנה משותפת אתנו.

זהבה גלאון: אני מציעה לא לקבל את ההצעה.

זהבה גלאון: בכל הכבוד, אני מציעה לא לקבל את ההמלצה שלך.

<יאיר בשארי: אדוני היושב ראש, לטונה יש עוד שותפים.

<יאיר בשארי: אני יושב ראש ועד עובדים של קניאל.

משה גפני: תגיד משפט.

משה גפני: סיימתי את הדיון.

<יאיר בשארי: מילה.

<יאיר בשארי: ליד חברת הכנסת הנכבדה מונחת פחית קולה.

<יאיר בשארי: החברה שלנו קיימת מעל שמונים ובמשך שלושים שנים היה לנו בארץ מפעל בלעדי לייצור אריזות משקה.

<יאיר בשארי: כיום אנחנו מייצרים את כל האריזות האחרות יחד עם מפעל לגין.

<יאיר בשארי: המפעל נסגר לפני שלוש וחצי שנים.

<יאיר בשארי: לא קרה כלום לאריזות, לא קרה כלום למשקאות אלא עלה המחיר בעשרים אחוזים.

זהבה גלאון: ואנשים הלכו הביתה.

<יאיר בשארי: פיטרנו שלושים אחוזים מהעובדים.

<יאיר בשארי: מישהו יכול לתת את הדין על זה?

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: עמדת חברי הוועדה היא להחזיר אחורה את הפעימה הרביעית.

איתן ברושי: מיידית.

משה גפני: כן.

משה גפני: אני מבקש להוריד את הפעימה הרביעית.

משה גפני: זאת בקשת חברי הוועדה.

משה גפני: אני מבקש עד שבועיים לבוא עם המחקרים ועם הנתונים, לנהל את הדיון עם לב פתוח ועם נפש חפצה.

משה גפני: אנחנו סבורים שהמהלך הזה הוא מהלך שניסו אותו, חשבו שהוא יועיל ובמערכת האיזונים הוא לא הצליח.

משה גפני: אתם תצטרכו להוכיח שזה המצב.

משה גפני: אתם יודעים שבהפחתת המכסים אנחנו לא יכולים לקבל החלטה אלא לבקש ולדרוש, ואנחנו דורשים.

משה גפני: אנחנו דורשים שיתקיים הדיון הזה.

משה גפני: אם עד שבועיים תגיעו למסקנה בעקבות דיונים - בין המשרדים, עם המפעלים, עם כל מי שנלווה לעניין, עם התאחדות התעשיינים - הדיון כאן יתייתר.

זהבה גלאון: נכון.

משה גפני: אם המצב יהיה שאתם תתבצרו בעמדות האלה ותגידו שהכול בסדר – אבל הכול לא בסדר – אנחנו נקיים את הדיון הזה וגם אז תוכלו לבוא ולהגיד שהחלטתם ולא תשנו את דעתכם.

משה גפני: אתם יכולים להגיד מה שאתם רוצים.

משה גפני: גם זאת תהיה תשובה.

משה גפני: אם אכן הנתונים יצדיקו אתכם, הכול בסדר.

משה גפני: אם הנתונים לא יצדיקו אתכם, אנחנו צד במשחק הכללי.

משה גפני: לי – ואני יכול להגיד את זה על כל חברי הוועדה – אין שום אינטרס בעניין הזה.

משה גפני: אין לי מפעל לייצור טונה, אין לי חברה כזאת, אין לי אפילו בן דוד שמנהל שם, אני לא עובד שם ואני לא מכיר את האנשים.

זהבה גלאון: ואני לא אוכלת טונה.

משה גפני: אבל תשאלי את משה אפרים – ולא הכרתי אף אחד מפרי הגליל – מה עשיתי לממשלה עד שפתרו את הבעיה שלהם.

משה גפני: תהיו אתי.

משה גפני: אל תהיו נגדי.

זהבה גלאון: זאת המלצה חשובה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.