ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 209, 2016-06-20 09:00

דוד אמסלם: רבותי בוקר טוב לכולם.

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הוזלת מחירי הקייטנות שמפעילות הרשויות המקומיות והמתנ"סים – ישיבת מעקב מבחינתי האחרונה.

דוד אמסלם: נלך קצת אחורה, אנחנו בעצם התחלנו את הדיונים בשנת 2015, לדעתי בדיוק פחות או יותר בתקופה הזו.

דוד אמסלם: כפי שציינתי, אני הייתי משוכנע לחלוטין שבשנת 2016 פחות או יותר הדברים יסתדרו.

דוד אמסלם: כנראה שבמדינת ישראל זה לא עובד ככה ולכן בדיון האחרון אני בעצם ביקשתי ממשרד הפנים, שאני רואה אותו כרגולטור של העניין, זה לא אומר שהוא צריך להביא את המקורות ממנו, אלא המקורות כנראה חונים במקומות אחרים, אבל הוא הרגולטור מול הרשויות.

דוד אמסלם: חשבתי שהוא בעצם צריך לבוא ולהנחות את הרשויות, לתת להם את המחירים המקסימאליים, לאחר שהוא קבע בעצם סל קייטנה שעל בסיסו הוא מתמחר את המחיר.

דוד אמסלם: אני סברתי שהסל צריך להיות בין 700 ל-800 שקלים, משהו בסדר הגודל הזה, עוד 10% לכאן או לכאן, שזה פחות חשוב, לקייטנה של 21 יום ברוטו, קרי 15 יום דמי עבודה מה שנקרא נטו, כשמדובר מהשעה 08:00 עד 13:00 ואם זה עד השעה 16:00 זה צריך להיות סביב ה-1,000 – 1,100 שקלים.

דוד אמסלם: אלה בעצם העלויות שאני חשבתי שצריך להתכנס סביבן.

דוד אמסלם: אני מחלק את הנושא לשני חלקים מבחינתי.

דוד אמסלם: יש את הנושא של הסבסוד של הקייטנות, שאני שם אותו שנייה בצד.

דוד אמסלם: המחירים שאני דיברתי עליהם זה בהנחת עבודה שאין סבסוד.

דוד אמסלם: זאת העלות.

דוד אמסלם: אני חושב שבערים וראשי הערים והמקומות הציבוריים – ואנחנו מדברים כרגע רק על קייטנות ציבוריות.

דוד אמסלם: מי שרוצה לעשות לעצמו קייטנה פרטית – אהלן וסהלן, שייגבה כמה שהוא רוצה, זה לא מענייננו.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על קייטנות שמתבצעות בבתי ספר, במתנ"סים, במתקנים עירוניים וציבוריים, שהציבור שילם עליהם, על אותם מתקנים.

דוד אמסלם: ועל הקייטנות האלה – אלה המחירים שאנחנו מדברים, בלי סבסוד כרגע.

דוד אמסלם: למדינה יש תפקיד אחר, שעוד מעט אני אדבר עליו, שבסופו של דבר גם היא לא מהאו"ם וגם היא צריכה לבוא ולסבסד את העלויות שאנחנו דיברנו עליהן.

דוד אמסלם: מבחינתי רשויות לא אמורות להרוויח על הקייטנות.

דוד אמסלם: זה לא מקור רווח.

דוד אמסלם: זה לא הסיפור.

דוד אמסלם: שיקימו חברות עירוניות ויעשו להן רווחים במקומות אחרים, לא בקייטנות.

דוד אמסלם: ההורים זה קהל שבוי, אין לו ברירה, הוא חייב להשתמש בשירות הזה.

דוד אמסלם: איך אמרתי?

דוד אמסלם: הורה עם שלושה-ארבעה ילדים, לא משנה כמה, אבל קם בבוקר, צריך ללכת לעבוד והוא לא יכול להשאיר את הילדים בבית.

דוד אמסלם: ילד בגיל 5, הוא לא יגיד לו תשמע, בוא תשמור על עצמך.

דוד אמסלם: הוא לקוח שבוי.

דוד אמסלם: הוא חייב לשים אותו בקייטנה, לא משנה כרגע מה זה עולה וכמה.

דוד אמסלם: ולכן אני חושב שהסיפור הזה חייב להיות תחת פיקוח.

דוד אמסלם: זה לא עוד מוצר.

דוד אמסלם: זה לא חוג במתנ"ס.

דוד אמסלם: לכן מה שאני ביקשתי ולכן בעצם אני נכנסתי לנושא הזה, בגלל שראיתי את זה כנושא שהוא לא הוגן.

דוד אמסלם: זוג הורים, כמו שאמרתי קודם, זה אני, אני לוקח את סיפור חיי לכנסת.

דוד אמסלם: אף אחד לא סיפר לי על הקייטנות.

דוד אמסלם: אני חיכיתי שהגעתי לכנסת לטפל בקייטנות, בגלל שאני זוכר מה קרה לי.

דוד אמסלם: זוג הורים עם שלושה ילדים, יולי אוגוסט – סיוט.

דוד אמסלם: לפחות 20,000 שקלים.

דוד אמסלם: אחרי הקייטנות בא איזה נופש קטן לילדים, מה לעשות?

דוד אמסלם: כל הכיתה הולכים, אז מה?

דוד אמסלם: נשאיר אותו בבית?

דוד אמסלם: אחרי זה אנחנו מתחילים עם הילקוטים, עם הספרים, עם התלבושת האחידה, ואני מספר לכם, במינימום אנחנו מגיעים לסביבות ה-20,000 שקלים.

דוד אמסלם: כמובן שאין לנו את הכסף הזה.

דוד אמסלם: אני מדבר על זוג הורים שעובדים.

דוד אמסלם: הולכים לבנק יהב, אם הם עובדי מדינה, לוקחים את ההלוואה, 10 תשלומים וכן הלאה.

דוד אמסלם: ככה עד שנה הבאה ועוד הפעם.

דוד אמסלם: כל שנה.

דוד אמסלם: אנחנו מתפללים שהילדים יגדלו כדי שנצא מהסיפור הזה של הקייטנות.

דוד אמסלם: כפי שסיפרתי, אני כשהייתי ילד, אני גדלתי במשפחה של שבעה ילדים.

דוד אמסלם: אמא שלי הייתה אישה, באמת, שעבדה בעמל כפייה, פרנסה אותנו באמת בעבודה קשה.

דוד אמסלם: היא הייתה מנקה בתי ספר, היא הגיעה בלילה היא באמת הייתה עייפה, לא ידעה, כמעט בקושי ראתה בעיניים.

דוד אמסלם: אני הייתי קם בבוקר, הולך לקייטנה, משחק פעם בשבוע כדורגל, פעם בריכה, פעם קצת סרט, סיפור בסוף היום, שוקו ולחמנייה.

דוד אמסלם: אף אחד לא ביקש ממני שקל.

דוד אמסלם: לא שילמתי לאף אחד שקל.

דוד אמסלם: אמא שלי בכלל לא ידעה לאן אני הולך.

דוד אמסלם: ככה בעצם חיי כולנו באותן שנות ה-70 עברו.

דוד אמסלם: כל מי שבחתך הגיל שלי, זה מה שקרה.

דוד אמסלם: וזה לא הגיוני בשנות ה-70, שמדינת ישראל הייתה מדינה יחסית ענייה, נלחמה על קיומה הפיזי באמת, הכל היה בסדר.

דוד אמסלם: אף אחד לא ביקש מאיתנו שקל.

דוד אמסלם: היום, כשיש הרים של כסף, ההורים מוצאים את עצמם משלמים עד כמעט 2,500 שקלים.

דוד אמסלם: בין 1,500 ל-2,500 שקלים לילד, לקייטנה לשלושה שבועות.

דוד אמסלם: משהו הזוי.

דוד אמסלם: שאלתי פעם מה מצפים מהורה?

דוד אמסלם: שיקום בבוקר עם ארבעה ילדים ומה?

דוד אמסלם: ישאיר אותם בבית?

דוד אמסלם: ייקח אותם לעבודה?

דוד אמסלם: מה יעשה איתם?

דוד אמסלם: הרי בסופו של עניין מי שלא מכיר את האירוע ולא חושב קצת, יש לנו הרי חודשיים.

דוד אמסלם: הקייטנה זה שלושה שבועות.

דוד אמסלם: אז הם לא מבינים שההורה גם ככה לוקח כבר שבוע וחצי חופש שוב ונשאר עם הילדים, ואחרי זה שבוע וחצי אשתו נשארת עם הילדים, וביתרה זה הקייטנה.

דוד אמסלם: אז מה מצפים שיקרה פה?

דוד אמסלם: לכן אני מתחילת הדרך, באמת, מהשנה שעברה, מהרגע שנכנסתי לכנסת, אני חשבתי שהנושא הזה הוא דרמטי.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה דבר שמשפיע כמעט על כל אחד.

דוד אמסלם: אני אסביר גם מדוע על כל אחד כמעט.

דוד אמסלם: בגלל שזה משפיע עליך אם אתה סבא וסבתא זה משפיע עליך בגלל שלילדים שלך אין כסף לשלם.

דוד אמסלם: אז בסוף מה שקרה לי, הייתי הולך להורים שלי ומבקש עזרה.

דוד אמסלם: אני לא יכול לשלם את הקייטנות.

דוד אמסלם: בסוף כל המשק נמצא בסיפור הזה.

דוד אמסלם: אז לכן זה מוצר, כמו שאמרתי, שהוא מוצר שהוא הכרחי.

דוד אמסלם: אתה בעצם קונה אותו, זה שירות שאתה חייב לקבל אותו, זה שירות שאתה בעצם לקוח שבוי בו.

דוד אמסלם: לכן אני בעצם חשבתי שמדינת ישראל צריכה להיכנס פנימה גם ברמה של הגדרת המחיר.

דוד אמסלם: זה לא הגיוני שכל אחד עושה מה שהוא רוצה; וגם בנושא של קביעת סל השירותים.

דוד אמסלם: לכן אני רוצה לקדם עכשיו את הדיון.

דוד אמסלם: אני ביקשתי, מנמרוד, יועץ התקשורת שלי, הוא הכין ובאמת עבד על זה כמעט שבוע.

דוד אמסלם: אני רציתי בעצם להראות כאן כמה עולה קייטנה באמת.

דוד אמסלם: באמת, בואו נבין כמה עולה.

דוד אמסלם: בהנחת עבודה שאמרתי, שהרשויות לא רוצות להרוויח ולא רוצות להפסיד.

דוד אמסלם: לא רוצה להפסיד וגם לא להרוויח.

דוד אמסלם: בואו נראה באמת כמה עולה קייטנה בסיסית שאני מדבר עליה.

דוד אמסלם: אז הייתי מבקש להעביר לנמרוד קודם כל את רשות הדיבור, שיציג את המצגת ואחרי זה נפתח את זה לדיון.

דוד אמסלם: בבקשה, נמרוד.

<נמרוד אלירן סבח: תודה דודי.

<נמרוד אלירן סבח: בוקר טוב לכולם.

<נמרוד אלירן סבח: השאלה כמה היא באמת שאלה מאד מורכבת מבחינת הרשויות המקומיות, כי כמי שנוגע בנושא הזה במשך שנה שלמה, אחד הדברים שקשה לדעת זה כמה זה עולה בעצם, כמה מכניסים.

<נמרוד אלירן סבח: הרשויות המקומיות די סוגרות את התקציבים האלה, לא מראות אותם לאף אחד.

<נמרוד אלירן סבח: לדעתי זה כמו סוד הגרעין.

<נמרוד אלירן סבח: מי שרוצה לדעת כמה עולה קייטנה וכמה מכניסים מקייטנה, צריך להזמין איזה בלש פרטי כדי לדעת מה קורה.

<נמרוד אלירן סבח: אבל יש כמה רשויות מקומיות שכן הסכימו, אני חייב לציין את זה, שפתחו את זה בפנינו וכשבדקנו את הנתונים, ראינו שבמרבית הקייטנות במדינת ישראל, הרשויות מרוויחות כפול שתיים ממה שהקייטנה עולה בעצם.

<נמרוד אלירן סבח: לכן אנחנו עכשיו נתחיל במצגת ואני אספר לכם בדיוק אחד לאחד איך זה עובד.

<נמרוד אלירן סבח: בבקשה.

<נמרוד אלירן סבח: אז ככה, קייטנה בגני ילדים – גילאי 4 עד 5 – לתקופה של שלושה שבועות, מהשעה 08:00 עד 13:00, עם אפשרות כמובן לצהרון עד השעה 16:00, קייטנה כזו בעצם מבחינת גני הילדים היא הקייטנה הזולה ביותר.

<נמרוד אלירן סבח: למה?

<נמרוד אלירן סבח: כי הילדים לא יוצאים החוצה, הם נשארים בתוך המבנה ובעצם כל הפעילויות מתבצעות שם.

<נמרוד אלירן סבח: משרד החינוך מתקצב, חשוב לציין, חברה, שהרבה אנשים לא זוכרים, אבל משרד החינוך מתקצב החל מהשנה סייעת שנייה בגנים.

<נמרוד אלירן סבח: זאת אומרת שברגע שמתקצבים את זה, בפועל לכל רשות יש עודפים מהתקציב ל-12 חודשים.

<נמרוד אלירן סבח: זאת אומרת הסייעת הזאת עולה לרשות 7,000 שקלים בחודש.

<נמרוד אלירן סבח: אם מחלקים את זה ל-35 ילדים בגן, זאת אומרת זה מינוס 200 שקלים לכל ילד בקייטנה.

<נמרוד אלירן סבח: זאת אומרת אם אנחנו גובים היום בקייטנה 1,100 שקלים, אז תדעו שצריך לגבות כבר 900 שקלים, בלי ההוזלה.

<נמרוד אלירן סבח: כי בסך הכל המדינה מתקצבת סייעת שלישית ולכן זה חשוב מאד שיבינו שהסייעת הזאת, סייעת שנייה, מקבלים עליה את הכסף ולכן המשמעות שבחודשי החופשה יש לנו עודף שאפשר להשתמש בו או בסייעת או בכסף.

<נמרוד אלירן סבח: שווה כסף לקייטנה.

<קריאה: 70% מעלות שכרה.

<נמרוד אלירן סבח: כן.

<נמרוד אלירן סבח: נמשיך.

<נמרוד אלירן סבח: הקייטנה שאנחנו בדקנו ואנחנו חושבים שהיא קייטנה גם ריאלית מבחינת גני הילדים, היא קייטנה שכוללת פעילויות מותאמות לתכנית הפדגוגית שמשרד החינוך מציג.

<נמרוד אלירן סבח: שלושה חוגים בכל שבוע.

<נמרוד אלירן סבח: אנחנו נכנסים כאן לרזולוציה כדי שתבינו מה אפשר לעשות בקייטנה במחירים שאנחנו תיכף ננקוב בהם.

<נמרוד אלירן סבח: שלושה חוגים בכל שבוע בתחומי מוסיקה, תיאטרון, ספורט, אנגלית ועוד.

<נמרוד אלירן סבח: כמובן שארוחות מזינות באישור משרד הבריאות וכוח אדם מפוקח ומאושר על ידי משרד החינוך.

<נמרוד אלירן סבח: לצורך העניין, מדובר כאן בגננת ובסייעת שלה, אז זה עומד בקריטריונים.

<נמרוד אלירן סבח: המפתח לחישוב הוא בעצם, תשימו לב, זה משהו שהרבה אנשים לא עלו עליו, אבל אנחנו בבדיקה שלנו מצאנו שהמפתח לחישוב עלות קייטנה הוא 9 שקלים לילד לשעה, שזה בעצם כולל, כמו שאמרתי – גננת, סייעת, ארוחת בוקר, צהריים, כמובן לאלה שנשארים לצהרון וכמובן את ההפעלות שמגיעות לגן ללא יציאה החוצה.

<נמרוד אלירן סבח: זאת אומרת שאם אנחנו עושים תשעה שקלים לשעה כפול 5 שעות כפול 15 ימים, שזה שלושה שבועות, זה יוצא 675 שקלים.

<נמרוד אלירן סבח: עכשיו, תורידו, כמו שאמרתי, את ה-200 שקלים שאמרתי, אז תעשו את החשבון ותבינו כבר כמה זה יכול לעלות.

<נמרוד אלירן סבח: כמובן מי שנשאר עד השעה 16:00, זה יוצא 9 שקלים לשעה, כפול 8 שעות, זה יוצא 1,080 שקלים בלבד.

<נמרוד אלירן סבח: עכשיו תראו, אפשר להשאיר את זה ככה, הקייטנה מקבלת פה את המקסימום שהילדים רוצים וצריכים לקבל בחודשי הקיץ בקייטנה הזאת, אבל אם העירייה באמת רוצה לסייע מבחינת מחיר המינימום, כמו שאמרתי – מורידים את ה-200 שקלים, זאת אומרת שקייטנה של 8 שעות עולה 880 שקלים.

<נמרוד אלירן סבח: נמשיך.

<נמרוד אלירן סבח: תראו, אנחנו בבדיקה שעשינו, אני חייב לציין שאנחנו עשינו בדיקה ביחד עם מנהלי מתנ"סים, היו גם כמה ראשי רשויות שהצטרפו לבדיקה הזאת, מנהלי מחלקות, אנשים שחיים את זה ביום יום.

<נמרוד אלירן סבח: אנחנו בדקנו שבפועל נתוני הרישום לקייטנות בישראל, מה עוד שתלמידי כיתה ה' ו-ו', כמות הנרשמים היא פחותה ב-50 אחוז מהשנתונים הנמוכים.

<נמרוד אלירן סבח: זאת אומרת שבגילאים האלה זה כבר לא כל כך ריאלי, הקייטנה.

<נמרוד אלירן סבח: אז כדי ל - - -

מאיר כהן: מאיפה קיבלת את הנתונים האלה?

<נמרוד אלירן סבח: מרשויות מקומיות, ממנהלי מתנ"סים.

מאיר כהן: בגלל שזה עלה כסף.

<נמרוד אלירן סבח: בגלל שזה עלה כסף, גם.

מאיר כהן: אבל כשלא עלה כסף באו.

<נמרוד אלירן סבח: לא, אבל אני אומר, בכללי, בסך הכל, בזה שזה עולה כסף או לא עולה כסף, מה שקורה זה שהאחוזים היו פחותים יותר בגילאים.

<נמרוד אלירן סבח: האלה.

<נמרוד אלירן סבח: גם אני כאבא לילד בגילאים האלה, הילד שלי בכיתה ה' ו-ו' לא כל כך הסכים ללכת לקייטנה.

<נמרוד אלירן סבח: אמר קייטנה בעבורי - - -

דוד אמסלם: בוודאי, בוודאי.

דוד אמסלם: ברור, ברור.

מאיר כהן: אדוני יושב הראש, זה לא ברור.

מאיר כהן: לי, כשהייתי יושב ראש רשות, זה לא ברור.

דוד אמסלם: לי זה ברור שהילדים - - -

מאיר כהן: ביום שלקחנו 200 שקלים, הגיעו 80 אחוז.

מאיר כהן: ברגע שלקחנו 600 שקלים, הגיעו - - -

דוד אמסלם: לא, מאיר, מאיר, אני אסביר, שנייה.

דוד אמסלם: בלי קשר לכמות של הכסף, בלי קשר, גם בחינם, ככל שהילדים יותר גדולים הם פחות רוצים לבוא לקייטנה.

מאיר כהן: לא בכיתות ד'-ה'.

דוד אמסלם: כנראה לא בדימונה, אבל בסדר.

מאיר כהן: לא בכיתות ד' – ה'.

דוד אמסלם: יכול להיות.

דוד אמסלם: אני מדבר בכיתה ד', ה', ו', ז', ח', ט' גם, זה בסדר.

דוד אמסלם: בואו נתקדם.

<נמרוד אלירן סבח: בואו נתקדם.

<נמרוד אלירן סבח: לכן אני אומר שאנחנו לקחנו את ההצעה להתייחס לכיתות א'-ד'.

<נמרוד אלירן סבח: אפשר גם למשוך את זה לכיתה ו'.

<נמרוד אלירן סבח: אנחנו לא פוסלים את זה חד משמעית, אבל אני אומר, אפשר.

<נמרוד אלירן סבח: הקייטנה מתייחסת לתקופה של שלושה שבועות מהשעה 08:00 עד 13:00, עם אפשרות לצהרון עד השעה 16:00.

<נמרוד אלירן סבח: נמשיך.

<נמרוד אלירן סבח: הקייטנה שאנחנו כאן מציגים בפניכם זו קייטנה של - - - , זאת אומרת שהיא באה מכמה רשויות, מכמה קייטנות שהצליחו ועבדו.

<נמרוד אלירן סבח: לקחנו את הדברים הטובים ביותר ושמנו את זה כאן, כאילו בהצעה אחת.

<נמרוד אלירן סבח: לכן חשוב לציין שהקייטנה הזאת היא באמת עשירה בתכנים.

<נמרוד אלירן סבח: היא לא בית ספר של קיץ, ממש לא.

<נמרוד אלירן סבח: ואם אתם תראו את הטבלה של בית ספר של קיץ – אנחנו נעביר את זה – שאנחנו לא מזלזלים, שהיא באמת עזרה וסייעה.

<נמרוד אלירן סבח: אבל אתם תראו שזה הפירוט שמשרד החינוך נתן באתר שלו, עם התכנים שיש.

<נמרוד אלירן סבח: יש שם הכל בתוך בית הספר, פעילויות של מוסיקה, של דרמה, תכנים פדגוגיים, שזה בסדר גמור.

<נמרוד אלירן סבח: ביום חמישי למשל, אם אתם תראו שם, זה רשום בקטן, אבל זה תלוי ברשות המקומית, אם היא מסכימה להוציא אותם או לא להוציא אותם.

<נמרוד אלירן סבח: זה כבר לשיקול דעתם.

<נמרוד אלירן סבח: וזה מה שבעצם קייטנות הקיץ של בית ספר של קיץ, שזה בעצם הקייטנה כמכלול, מה שהיא מציעה לתלמידים, להורים.

<נמרוד אלירן סבח: בואו נמשיך.

<נמרוד אלירן סבח: אנחנו באנו והצענו, רבותי, חשוב לי להדגיש שזה לא הצענו.

<נמרוד אלירן סבח: אנחנו כאילו מציגים משהו שהוא ריאלי, במחיר ריאלי.

<נמרוד אלירן סבח: יש פה שתי יציאות לאתרי פעילות, לונה פארק, סינמה סיטי, כל המקומות האטרקטיביים האלה שילדים אוהבים.

<נמרוד אלירן סבח: מופע ילדים אחד גדול.

<נמרוד אלירן סבח: שתי יציאות לבריכה.

<נמרוד אלירן סבח: שני ימי שיא בתחומי מוסיקה, ספורט ועוד.

<נמרוד אלירן סבח: הפעלת תכנים פדגוגיים וחוגים במגוון נושאים.

<נמרוד אלירן סבח: כמובן אנגלית, כל הדברים האחרים.

<נמרוד אלירן סבח: ארוחות מזינות באישור משרד הבריאות.

<נמרוד אלירן סבח: כוח אדם מפוקח ומאושר על ידי משרד החינוך.

<נמרוד אלירן סבח: זאת אומרת כל הדברים האלה באים לתוך קייטנה אחת, והמפתח לקייטנה, על פי כל העלויות והתחשיבים יוצא 11 שקלים לילד לשעה.

<נמרוד אלירן סבח: כל הנתונים בעצם מגובים אצלנו כאן בקובץ אקסל מסודר, עם פירוט אחד לאחד.

<נמרוד אלירן סבח: מי שירצה לקבל אותו – אנחנו נשמח לשלוח לו את זה במייל כדי לראות איך בונים קייטנה.

<נמרוד אלירן סבח: ההוצאה כוללת בתוכה את כל מרכיבי הפעולות שהוצגו בדף הקודם.

<נמרוד אלירן סבח: וככה זה עובד: 11 שקלים כפול 5 שעות, כפול 15 ימים נטו זה 825 שקלים לקייטנה, עם כל התוספות וכל האטרקציות שילד צריך לקבל בקיץ.

<נמרוד אלירן סבח: 11 שקלים כפול 8 שעות כפול 15 ימים – זה יוצא, פה הגזמנו בכוונה, כדי לתת לילדים ממש קייטנה כמו שהם רוצים – 1,320 שקלים.

<נמרוד אלירן סבח: אפשר לקחת את זה למחיר של 1,100 שקלים, להוריד עוד כמה דברים, אבל הם יקבלו קייטנה כמו שצריך.

<שגיא קורן: מה השכר לצוות?

<נמרוד אלירן סבח: שנייה רגע, תיכף אנחנו ניגע גם בשכר לצוות.

<נמרוד אלירן סבח: עכשיו תראו, זה מספר נתונים בהמשך לשאלתך.

<נמרוד אלירן סבח: שכר שעה של גננת היום עומד על 32 שקלים.

<קריאה: לא, מה פתאום?

<נמרוד אלירן סבח: סליחה.

<קריאה: אתה בלה לה לנד.

<נמרוד אלירן סבח: סליחה, סליחה.

דוד אמסלם: חברה, חברה, לא להפריע.

<נמרוד אלירן סבח: בואו נתקדם, אחר כך תבואו ותציגו את ה - - -

דוד אמסלם: גם אם יש הערה כזאת או אחרת, זו העבודה שאנחנו עשינו.

דוד אמסלם: גם אם אנחנו - - -

<נמרוד אלירן סבח: אנחנו נלקחנו את הממוצע ואנחנו בדקנו.

דוד אמסלם: תתקדם.

דוד אמסלם: לא משנה.

<נמרוד אלירן סבח: תראו, שכר של סייעת זה 30 שקלים, שכר של רכז זה 45 שקלים לשעה - - -

דוד אמסלם: זה תואם גננת, גם אם זה לא גננת.

<נמרוד אלירן סבח: אוקיי.

<נמרוד אלירן סבח: שכר שעה של מדריך זה 25 שקלים.

<נמרוד אלירן סבח: דרך אגב, בהתחלה אנחנו קיבלנו כל מיני פלטים של כל מיני תכניות וכל מיני קייטנות.

<נמרוד אלירן סבח: אוטובוס בעיריות מתמחרים ב-3,000 שקלים.

<נמרוד אלירן סבח: אנחנו מצאנו הרבה חברות ולא אחת, שהאוטובוס עולה 1,300 שקלים דו כיווני, 70 קילומטרים מהיעד.

<נמרוד אלירן סבח: זאת אומרת שכאילו אם רוצים, אפשר גם לחסוך בהוצאות האלה.

<נמרוד אלירן סבח: כניסה לסינימה סיטי למשל, אם באופן פרטני זה עולה למישהו 70 ו-80 שקלים, בקבוצות זה עולה 30 שקלים.

<נמרוד אלירן סבח: ביגוד, כל ילד רוצה בקייטנה להרגיש שהוא בקייטנה והוא לא בבית ספר.

<נמרוד אלירן סבח: כובע וחולצה – 22 שקלים.

<נמרוד אלירן סבח: זאת אומרת אנחנו לקחנו את הקייטנה, פישטנו אותה ואמרנו – בואו נעשה מהקייטנות האלה משהו שאפשר יהיה להנות בו, ולכן הרף שלנו מבחינתנו זה הרף שאנחנו חושבים שאפשר לשרוד אותו בשלום, כמו שכתוב כאן בשקף האחרון ולדעתנו זה גם ההצעה הרלבנטית וזו ההמלצה שלנו, כבוד יושב הראש.

דוד אמסלם: קודם כל אני רוצה באמת להודות לנמרוד על העבודה המאומצת שהוא עשה.

דוד אמסלם: הוא באמת עשה פה עבודת תחקיר לא פשוטה.

דוד אמסלם: אני אומר לכם, הוא עבד על זה כמעט שבוע, אבל גם אם יש נתון כזה או אחר שמישהו חושב שהוא גולש לפה ולשם, עוד 10%, 20%, זה לא משנה את התמונה הכללית.

דוד אמסלם: בסופו של עניין מחירי הקייטנות במדינת ישראל, בעלויות כמו שאמרתי ל-15 יום, וטוב שהוא פירק את זה לפי שעה, בגדול זה בסביבות ה-800 שקלים לקייטנה מצוינת עד השעה 13:00, ו-1,100, 1,200, 1,300 שקלים, תלוי גם במבנה של הסל עצמו, לקייטנה עד השעה 16:00, 15 יום.

דוד אמסלם: כל מי שגובה יותר מזה, לדעתי עושה סיבוב על התושבים שלו, בז'רגון שלי גונב אותם.

דוד אמסלם: פשוט.

דוד אמסלם: זה כדי שנדע.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר אנשים זורקים פה נתונים, הורים לא עושים את הדבר הזה.

דוד אמסלם: הם לא עושים את הפירוק הזה.

דוד אמסלם: הוא יושב בבית, אמרתי, הורה רגיל בבטן מרגיש שמרמים אותו.

דוד אמסלם: הוא לא טיפש.

דוד אמסלם: הוא מגיע הביתה.

דוד אמסלם: כשהוא הולך לגן, לבית הספר ומביאים לו את התעריפים, הוא בא הביתה עצבני, מספר לאשתו, הוא יודע שמשהו לא בסדר, אבל אין לו כל כך מה לעשות.

דוד אמסלם: אני אומר, הוא עבד בתחושה.

דוד אמסלם: כאן אנחנו, נמרוד עשה פה איזו שהיא עבודה, נכנס לרזולוציה באמת יותר גבוהה כדי באמת לראות אחת ולתמיד כמה עולה קייטנה אמיתית.

דוד אמסלם: כזו.

דוד אמסלם: עזבו, אז תיקחו עוד 50 שקלים לפה, תיקחו עוד 25 שקלים לשם, אבל אלה הכיוונים.

דוד אמסלם: אז לכן לא יכול להיות שמישהו גובה 2,500 שקלים.

זוהיר בהלול: דודי, אני מתקן אותך, זה לא עבודה, זה מסמך, מסמך חשוב מאד שצריך להפיץ אותו, לחייב את הרשויות במחירי מקסימום ומינימום.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: אני רוצה רק להתקדם בדיון.

דוד אמסלם: דרך אגב, היום בבוקר קיבלתי טלפון מאלי אסקוזידו, ראש מועצת נחל שורק.

דוד אמסלם: הוא אמר לי שהוא עושה קייטנה חודש עד השעה 13:00, הוא גובה 700 שקלים לחודש ימים ועד השעה 16:00 – 1,050 שקלים לחודש.

<קריאה: הוא לא מסבסד?

דוד אמסלם: לא מסבסד כלום.

דוד אמסלם: והוא מעסיק את כל בני הנוער אצלו בכסף, בקייטנות.

דוד אמסלם: היום הוא התקשר אלי מהמילואים.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה להעביר ברשות

דוד אמסלם: כם את זכות הדיבור לליאל אבן-זהר, מנכ"לית כ"ן – כוח נשי לישראל.

דוד אמסלם: בבקשה.

<ליאל אבן-זהר: וחברת מועצה בראשון לציון.

דוד אמסלם: וחברת מועצה בראשון לציון.

דוד אמסלם: כן.

<ליאל אבן-זהר: תודה ליושב ראש הוועדה.

<ליאל אבן-זהר: אני רוצה רגע להציג את הנתונים החסויים, שבאמת אמר נמרוד בצדק שלהשיג אותם זה סוד גרעיני.

<ליאל אבן-זהר: אז אני רגע אדבר על הנתונים של ראשון לציון, לפי הדין וחשבון הכספי שהציגה לנו החברה העירונית שלנו, נכון ל-31 בדצמבר 2015.

<ליאל אבן-זהר: הראיתי לך את זה, כבוד יושב הראש, קודם.

<ליאל אבן-זהר: רק על הצהרונים והמעונות, עיריית ראשון לציון מרוויחה כ-6 מיליון שקלים, לפני הנתונים שמופיעים בחשבון הכספי.

דוד אמסלם: עירייה ענייה מאד.

<ליאל אבן-זהר: לפי הנתונים של הקייטנות, עיריית ראשון לציון - - -

מאיר כהן: צריך להחזיר ארנונה.

<ליאל אבן-זהר: אנחנו נדבר עוד על ארנונה בנפרד.

<ליאל אבן-זהר: לפי הנתונים של הקייטנות, בשנת 2015 עיריית ראשון לציון בביצוע הרוויחה כ-1.7 מיליון שקלים.

<ליאל אבן-זהר: הצפי לשנת 2016 עוד גבוה יותר.

<ליאל אבן-זהר: אלה נתונים שרק מהם, בלי לכמת בפנים את העלות העודפת של סייעות וכו' וכו', אפשר היה להחזיר לכל ילד כ-500 שקלים ללא קושי, כאשר מחיר הקייטנה בראשון עומד היום לילדי הגן על 1,840 שקלים עד 16:00, ועל 1,907 שקלים עד השעה 17:00.

<ליאל אבן-זהר: רק כדי לסבר את האוזן, אני יכולה לומר לך, יושב ראש הוועדה הנכבד, שאנחנו מקבלים פניות גם כחברי מועצה וגם כמנכ"לית כ"ן, לצערי, מנשים ומגברים כאחד, שמתלוננים על כך שהם צריכים לדחות משכנתאות כדי לעמוד בתשלומי הקייטנות של הקיץ.

<ליאל אבן-זהר: אז זה משהו שאני חושבת שכנסת ישראל, בוודאי מועצות ההרים, אבל מי אנחנו, בוודאי כנסת ישראל, לא צריכה להסכים לו במצב הנוכחי, ואני חושבת שזה אולי שורש העניין.

<ליאל אבן-זהר: לכן מה שאנחנו נבקש, מה שאני מבקשת מכם, משום שניסיונות השכנוע כלפי הערים לא תמיד מצליחים ברמת המועצות המקומיות, אין לנו מנוס אלא לבקש מכם, ויושבים פה מספר נציגים, גם של ארגוני הורים, גם של חברי מועצה וגם אני מדברת בכובעי כמנכ"לית, בשם המשפחות השוויוניות שצריכות את זה, כי אנחנו כולנו יוצאים לעבודה ואין לנו ברירה, לפחות בנושא של קייטנות הגן.

<ליאל אבן-זהר: אין להורים ברירה.

<ליאל אבן-זהר: זה לא לוקסוס.

<ליאל אבן-זהר: כבוד יושב הראש אמר את זה, אין להורים ברירה.

<ליאל אבן-זהר: אם לא נוזיל את העלויות, הנטל, בעיקר על המשפחות הצעירות, הולך ועולה.

<ליאל אבן-זהר: כולנו זוכרים איך זה היה כשאנחנו היינו צעירים.

<ליאל אבן-זהר: לי יש ארבעה ילדים משלי בבית, אני לא שכחתי את זה ואני חושבת שזה הרגע להתערב, כבוד יושב הראש, כבר השנה.

<ליאל אבן-זהר: יש עוד 10 ימים ואפשר לעשות את השינוי ולהורות לרשויות המקומיות להוזיל את המחיר.

<ליאל אבן-זהר: תודה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: זאב גולדבלט, בבקשה.

<זאב גולדבלט: התרועה לכבודי, כדי שיהיה ברור שעכשיו דברי טעם הולכים להישמע.

<זאב גולדבלט: כפורום ועדי ההורים היישוביים, שגם יזם ומוביל את המאבק בנושא הזה, קודם כל אני רוצה להתחיל בברכה.

<זאב גולדבלט: מברך את מרכז השלטון המקומי ואת המשרד לפיתוח הנגב והגליל והשר דרעי, על הצעד הקטן שעשו ביממה האחרונה.

<נמרוד אלירן סבח: וגם את יושב הראש.

<זאב גולדבלט: חכה, חכה.

<זאב גולדבלט: אני עוד מעט אדבר על יושב הראש.

<זאב גולדבלט: לצערי, למרות ההנחיות של הוועדה ויושב הראש, משרדי הפנים, החינוך, וגם מרכז השלטון המקומי לצערי, לא יצרו קשר עם נציגי ההורים ונתת על זה הנחיה מפורשת בסיכום של הישיבה הקודמת.

<זאב גולדבלט: והתכנית שעליה התבשרנו אמש, לא נותנת למעשה מענה ליותר מ-95% מהורי ישראל.

<זאב גולדבלט: גם הסבסוד האזורי, גם עצם העובדה שהסבסוד הוא אזורי ולא אישי, לא מהווה מענה אמיתי.

<זאב גולדבלט: כי בסבסוד אזורי יוצא שגם אנשים שלא זקוקים לסבסוד, מקבלים אותו.

<זאב גולדבלט: כי מה לעשות, גם בירוחם יש אנשים שמה שנקרא ידם משגת.

<זאב גולדבלט: לעומת זה, בדרום תל אביב יש אנשים שידם אינה משגת.

<זאב גולדבלט: אנחנו בפורום וועדי הערים היישוביים רואים במדינה כגוף שחובתו לתת מענה להורי ישראל שנאנקים תחת העול הבלתי אפשרי של יוקר המחייה, ואני מדבר מגני הטט"ח – הטרום טרום חובה ועד כיתה ה'.

<זאב גולדבלט: כשאנחנו מבקשים שהמענה שיינתן על ידי המדינה יהיה באמת מענה איכותי עם תכנית העשרה לימודית, ולא קייטנת בייבי סיטר.

<זאב גולדבלט: אנחנו כחברי הפורום יזמנו והובלנו את המאבק ואנחנו גם לא נרפה ממנו, עד להצגת תכנית או התחייבות ממשלתית שתיתן מענה מלא, ולא רק צעד ראשון מוגבל כמו שניתן אתמול ויינתן אולי היום.

<זאב גולדבלט: אני שב על קריאתי לראש ממשלת ישראל ולשרי החינוך, האוצר והפנים, לתת לאלתר, לממש לאלתר את התכנית של בית ספר של החופש הגדול, או כל שם אחר שיינתן לזה, אם הבעיה היא בעיה של קרדיטציה מפלגתית.

<זאב גולדבלט: השם פחות חשוב.

<זאב גולדבלט: מה שחושב זה המהות.

<זאב גולדבלט: הגם שאנחנו מברכים על הצעד, אנחנו חושבים שמה שנעשה אתמול זה בעצם אקמול.

<זאב גולדבלט: אנחנו שבים ומבקשים את מה שביקשנו גם במפגש הקודם, שהרשויות המקומיות כולן, תאמצנה את הדוגמה האישית שנתנו יושב ראש המש"מ, ביבס ממודיעין וסגנו ביטון מדימונה, אבל גם ראש עיריית מגדל העמק.

<זאב גולדבלט: שוב, אני מדבר על הנתונים שהוצגו כאן בישיבה האחרונה.

<קריאה: ומעלה אדומים.

<זאב גולדבלט: ומעלה אדומים.

<זאב גולדבלט: ויוזילו בצורה משמעותית את עלות הקייטנות כמענה ביניים, עד שהממשלה תריץ כמענה שלם.

דוד אמסלם: תודה.

מאיר כהן: זאת אומרת שיש סיכוי שאני אקבל כסף על הנכדה ששילמתי – 2,400 שקלים, באחת מהערים שאתה הזכרת, לשלושה שבועות.

דוד אמסלם: תודה רבה.

<זאב גולדבלט: אם אתה מדבר על הנכדים כולם, אז - - -

מאיר כהן: לא, על נכדה אחת.

<זאב גולדבלט: נכדה אחת.

דוד אמסלם: תודה.

<זאב גולדבלט: תודה רבה.

<זאב גולדבלט: ותודה רבה ליושב ראש הוועדה שהרים את הכפפה והוא מוביל את זה באומץ.

דוד אמסלם: טוב, תודה.

דוד אמסלם: ישראל, אבל בקצרה, אני רוצה גם לעבור לחברי הכנסת ולסכם.

דוד אמסלם: דרך אגב, הדיון היום הוא עד השעה 10:00.

<ישראל אליסף: אני אנסה לקצר.

<ישראל אליסף: קודם כל תודה לכבוד יושב הראש שמוביל את זה כבר שנה.

<ישראל אליסף: דיון התקיים בדיוק לפני שנה בחודש יוני והיה דיון שהיה אמור להתקיים בנובמבר, דיון מעקב שנדחה בגלל שנכנס שר פנים חדש.

<ישראל אליסף: משהו אחד שחורה לי ואמרתי את זה לעוזרים שלך ואני רוצה להגיד את זה פה.

<ישראל אליסף: ההורים הם לא ועדת קישוט של ועדת הפנים.

<ישראל אליסף: אנחנו לא ועדת קישוט ולא מוכנים שיתייחסו אלינו ככה, ומה שקורה פה זה זלזול מתמשך של הדרג הפקידותי בנציגי ההורים.

<ישראל אליסף: אנחנו באים לפה על חשבון יום עבודה.

<ישראל אליסף: כולכם עובדים, כולכם מקבלים שכר.

<ישראל אליסף: כולנו באים בהתנדבות.

<ישראל אליסף: אף אחד מכל העובדים, גם עובדי הכנסת, גם חברי הכנסת, גם עובדי הממשלה – מקבלים שכר על הזמן שלהם.

<ישראל אליסף: אז אם אתם מתייחסים אלינו כוועדת קישוט, אנחנו לא נבוא.

<ישראל אליסף: אין טעם לבוא.

<ישראל אליסף: אם יושב ראש הוועדה גם לפני שנה אומר למשרד הפנים שהוא זה שיוביל את זה ושהוא צריך לעשות שולחנות עגולים ביחד עם משרד החינוך, האוצר, המש"מ וההורים, זה חייב לקרות.

<ישראל אליסף: ואם זה לא קורה, זה זלזול.

<ישראל אליסף: ואם במרס, בגלל שנתנו לשר עוד אורכה, הוא גומר את זה שוב פעם ושוב פעם זה לא קורה, ואני מתקשר אליו בשביל להגיד לו תשמע, חבל לעשות דיון מעקב בתחילת אפריל, כי לא עשו שום דבר, לא דנו ולא נפגשו, אז זו בושה וחרפה.

<ישראל אליסף: פשוט מצפצפים על הכנסת.

<ישראל אליסף: הדרג הפקידותי גם מצפצף על הכנסת.

<ישראל אליסף: ואם בסוף הוא עושה דיון לפני שבועיים ואומר להם חברים, אתם תוך שבועיים תבואו עם הצעה מסודרת ואתם תשבו עם כל הגורמים ואני לפני שבוע כבר מתקשר ל- - - ואומר להם תקשיבו, אף אחד לא פונה אלינו, אף אחד לא מדבר איתנו, לא עושים שום דבר.

<ישראל אליסף: אז עוד פעם מצלצלים.

<ישראל אליסף: ואם בסוף אנחנו מקבלים את הכל כמוצר מוגמר, אז בשביל מה אנחנו באים לפה?

<ישראל אליסף: אני לא מבין, בשביל מה אנחנו באים לפה?

<ישראל אליסף: עכשיו אני אומר לכם עוד משהו.

<ישראל אליסף: לדרג הפקידותי יש פה הרבה ידע, אבל לא כל התורה נמצאת במקום אחד.

<ישראל אליסף: אנחנו מחוברים לשטח יותר מהדרג הפקידותי, יכולים להביא דוגמאות יותר מהדרג הפקידותי.

<ישראל אליסף: ויש מספיק רפורמות שיש בהן ניסיון שכבר רואים שכשעושים דברים ביחד עם נציגות ההורים, הדברים קורים יותר טוב.

<ישראל אליסף: אני יכול לתת את זה מהדוגמא של רפורמת הסייעת השנייה, שהיא מבורכת, אבל יש בה הרבה באגים.

<ישראל אליסף: אין סייעת שנייה בימי שישי, הסייעת השנייה הולכת להיות מחליפת מקום.

<ישראל אליסף: הרבה באגים שיש בדבר הזה.

<ישראל אליסף: אז גם בקייטנות אותו דבר.

<ישראל אליסף: איפה הקייטנות לחינוך המיוחד?

<ישראל אליסף: ילדי החינוך המיוחד חודש שלם בבית, ההורים מטפסים על הקירות, תולשים את השערות.

<ישראל אליסף: לא חושבים על הכל.

<ישראל אליסף: לא חושבים על הכל.

<ישראל אליסף: למה?

<ישראל אליסף: יש לכם צוות מנצח שמוכן לבוא ולתרום את הזמן ונותן מעצמו המון ואתם לא מרימים את הכפפה.

<ישראל אליסף: וכשאני מתקשר לפקידים אחד זורק אותי לשני ובסוף אני מגיע, לא זוכר, מישהו ממשרד הנגב והגליל, שאם אני עכשיו מבין נכון, נציגי משרד הפנים היו פה לפני שבועיים ואמרו – אנחנו החלטנו בדרג המקצועי שזה לא בידינו.

<ישראל אליסף: אז השר היה לו נוח, לא טוב לו במשרד הפנים, העביר את זה לנגב ולגליל, שם כנראה יותר נוח לו.

<ישראל אליסף: מתקשר אלי בחור ממשרד הנגב והגליל ואומר לי תשמע, לא נתנו לי בכלל הוראה לשבת אתכם, נתנו לי הוראה לעשות תכנית, אז עשיתי תכנית.

<ישראל אליסף: חברים, זה לא עובד.

<ישראל אליסף: חבל שזה ככה.

<ישראל אליסף: יש הרבה דברים שצריך לחשוב עליהם בהיבט הכולל.

קארין אלהרר: אבל מעבר לחינוך המיוחד, מה ההערות שלך כרגע?

<ישראל אליסף: שלא נותנים שום פתרון.

קארין אלהרר: רגע, רגע, שנייה.

קארין אלהרר: לא, תראה, לא נותנים שום פתרון זה לא אמירה.

קארין אלהרר: כי בעצם ישבו וחשבו על משהו שכן נותן סוג של פתרון.

קארין אלהרר: עכשיו יש הערות נקודתיות לפתרון המוצע.

קארין אלהרר: תגיד מה.

קארין אלהרר: תהיה פרודוקטיבי.

<ישראל אליסף: אני אענה לך.

<ישראל אליסף: קודם כל צריך לקחת את החינוך המיוחד ולהחריג אותו.

קארין אלהרר: בזה אתה צודק לגמרי.

<ישראל אליסף: החינוך המיוחד - צריך להסתכל עליו, אני אגיד לכם את האמת.

<ישראל אליסף: אמנם אני מייצג את ה - - -

דב חנין: מה הדרישות הספציפיות שלכם בנושא החינוך המיוחד, שאתם חושבים שעכשיו אנחנו צריכים להתמקד בהן?

<ישראל אליסף: אז אני אענה גם על החינוך המיוחד ואני תיכף אחזור גם לדברים הכלליים.

<ישראל אליסף: קודם כל אני, כמי שמייצג את הגנים, אני כאן נציג של הגנים בפורום וועדי ההורים היישובים, אומר לכם את האמת, בענווה, אני לא מקצוען בתחום החינוך המיוחד, אבל כל הזמן - - -

קארין אלהרר: אתה צודק.

<ישראל אליסף: אני אענה, אבל אני עונה, שנייה אחת.

מאיר כהן: אני אוסיף לך נתון שיעזור.

מאיר כהן: מתוך 100,000 ילדים של החינוך המיוחד, אדוני יושב הראש, יש פתרון ל-110,000.

מאיר כהן: ל-60,000 ילדים בחודש אוגוסט אין פתרון.

מאיר כהן: זה בכדי למקד את הבעיה.

מאיר כהן: ל-60,000 ילדים, אדוני, אין פתרון.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: ישראל, בוא תיקח לך עוד 20 שניות ותסיים.

דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם.

<ישראל אליסף: אני אומר לכם אמיתי, אני פה כי נציג החינוך המיוחד לצורך העניין לא הגיע לפה, אבל אני אומר לכם את האמת, אני לא מקצוען בתחום החינוך המיוחד, לא יכול להגיד לכם המלצות לחינוך המיוחד.

<ישראל אליסף: יש לנו נציג שיכול לתת המלצות.

<ישראל אליסף: אני יודע שהבעיה היא באוגוסט, אני לא יודע כמה ילדים.

<ישראל אליסף: יש לנו נציגים שיכולים להסביר על החינוך המיוחד.

<ישראל אליסף: אבל אני אומר שני דברים.

<ישראל אליסף: דבר ראשון, במענה למצגת הזאת, לא נתנו מענה לגני הילדים.

<ישראל אליסף: כבוד יושב הראש, לגני הילדים אין מענה.

<ישראל אליסף: זה דבר ראשון.

<ישראל אליסף: דבר שני, זה רק לשבועיים וזה לא רלבנטי ולפני שפותרים בעיות של כיתות ג' עד ה', צריך לזכור, ב-ג' עד ה' להורה יש תמיד יכולת, איך שהוא למצוא פתרון.

<ישראל אליסף: בגני ילדים זה הרבה יותר מסובך.

דוד אמסלם: תודה רבה.

<ישראל אליסף: אבל רק עוד מילה אחת.

דוד אמסלם: לא, לא, לא, תודה.

<ישראל אליסף: מילה אחת.

דוד אמסלם: תודה.

<ישראל אליסף: מילה אחת, אדוני יושב הראש.

<ישראל אליסף: שכר גננות, יש לכם פה טעות גדולה וזה המרכיב העיקרי בקייטנות.

<ישראל אליסף: בבית הספר של הקיץ של החופש הגדול של משרד החינוך, השכר שמשולם למורים הוא 75 שקלים.

<ישראל אליסף: אין דבר כזה למצוא גננת או איש חינוך מוסמך ב-30 שקלים לשעה.

<ישראל אליסף: זה הזיה.

<ישראל אליסף: זה לא יקרה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: גבי, בבקשה.

דוד אמסלם: בקצרה, אני רוצה לעבור לחברי הכנסת ולסכם.

<גבריאל גאון: שני דברים קצרים.

<גבריאל גאון: אלף אני מצטרף לסקירה של נמרוד בעניין חוסר השקיפות.

<גבריאל גאון: אין ספק שמדובר בדו"חות שהוועדה לאנרגיה אטומית כנראה צריכה לעסוק בהם ובעניין הזה אין לי אלא רק להצטער.

<גבריאל גאון: הדבר השני, במזכרת בתיה קרה דבר שנקרא לו בשפה עדינה פסול.

<גבריאל גאון: לקחו את סייעות גני המועצה וקראו להן ואמרו להן לפני מספר ימים שאתן הולכות לעבוד עבור המתנ"ס.

<גבריאל גאון: לקחו עובדי מועצה, או עובדות מועצה, בעיקר סייעות – אני לא יודע אם הדבר הזה בכלל כשר מבחינה הסתדרותית, בכל מה שקשור לחוקת העבודה.

<גבריאל גאון: אנחנו בודקים את זה כרגע, למרות שעשינו כבר שיחות ואין אישור על פניו, אבל אנחנו בודקים את העניין הזה.

<גבריאל גאון: גם אם החוזה מאפשר לראש העיר להעסיק, או לראש המועצה להעסיק סייעות, שימו לב מה קרה.

<גבריאל גאון: מעבירים עובדות מועצה שבוע לפני שהן יוצאות לחופשה שנתית, אחרי שהן תכננו תכניות עם הנכדים, עם הילדים, מעבירים אותן לגוף פרטי, למתנ"ס - - -

<מיכל מנקס: אבל הן לא יכולות לשבת בבית ולקבל משכורת.

דוד אמסלם: חברה, לא להפריע.

דוד אמסלם: שנייה.

<גבריאל גאון: רגע.

<גבריאל גאון: את זה אתה צריך להכיר, כבוד יושב ראש הוועדה, וחוסכים 150 שקלים.

<גבריאל גאון: זה המחיר.

<גבריאל גאון: במקום 1,400 שקלים, 1,450 שקלים עד השעה 13:00, לא כמו שהוא הציג 680 שקלים לגני הילדים.

<גבריאל גאון: מורידים 150 שקלים מ-1,290 שקלים.

<גבריאל גאון: 1,290 שקלים.

<גבריאל גאון: פי שניים מהמחיר שהציג פה נמרוד עד 13:30 בצהריים.

<גבריאל גאון: ולא רק שלא מורידים, לא רק שעושים קופה, פוגעים בחוליה הכי חלשה בשרשרת במועצה, שזה עובדות המתנ"ס.

<גבריאל גאון: איפה כל הנשים?

<גבריאל גאון: איפה כל אנשי ההסתדרות, אנשי הדאגה לעובדים ולעובדות במדינת ישראל.

<גבריאל גאון: אני רוצה לראות פה אחד שהיו מודיעים לו שבוע לפני שהוא יוצא לחופשה, אחרי שהוא תכנן אותה מראש עם הנכדים והילדים, אומרים לו אתה הולך לעבוד ביולי, גם כשהוא מקבל משכורת.

<גבריאל גאון: זה דבר שלא יעלה על הדעת.

<גבריאל גאון: אני אומר עוד פעם, צריך לקבוע.

<גבריאל גאון: אני פה לא רוצה לדחוף אף אחד.

<גבריאל גאון: המדינה צריכה לקחת אחריות, מגיל 3 ועד גיל 10 מלא.

דוד אמסלם: תודה גבי.

<גבריאל גאון: ו - - - אני אומר את זה, הסיוט שההורים עוברים, זה מה שצריך לעשות.

דוד אמסלם: תודה.

<חיים ביבס: זה לא סיוט.

<חיים ביבס: בואו, בסוף זה הילדים שלכם.

<חיים ביבס: זה לא סיוט.

דוד אמסלם: חיים, שנייה.

<חיים ביבס: לא, קצת התבלבלתם.

<גבריאל גאון: חיים, אני מברך אותך, זה לא התקפה אישית.

<גבריאל גאון: אני אומר, אין פה פוליטיקה.

<חיים ביבס: לא, אני אומר סליחה, קצת התבלבלנו.

<חיים ביבס: בסוף אתה יודע, יש איזה שהוא רצון שהילדים יהיו רק של - - -

<גבריאל גאון: לא, אבל אין לי ויכוח איתך.

<חיים ביבס: מהרגע שהילדים יוצאים מבית החולים הילדים הם רק של העירייה.

<חיים ביבס: בואו נחזור לפרופורציה.

<גבריאל גאון: חיים, הוויכוח הוא לא איתך.

<חיים ביבס: בכל מדינה נורמאלית - - -

<גבריאל גאון: אבל מה הפרופורציה?

<גבריאל גאון: 1,290 שקלים זה פרופורציה, חיים?

דוד אמסלם: חברה, חיים, מספיק.

<גבריאל גאון: אנחנו בעניין הזה ביחד.

דוד אמסלם: גבי, תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב כבוד יושב הראש.

עבדאללה אבו מערוף: בהתחלה כשהעלינו את הנושא ביחד והתחלנו בקיץ שעבר, אנחנו לא היינו כל כך אופטימיים שנגיע לקיץ הזה ואכן נתחיל בקייטנות שיהיו בהישג ידם של כל האזרחים, במחירים סבירים, אפילו בחינם.

עבדאללה אבו מערוף: אני הייתי מאד אופטימי - - -, שאכן המדינה חייבת לתת אותן חינם.

עבדאללה אבו מערוף: יש אפשרות כזאת.

עבדאללה אבו מערוף: יש אפשרות כזאת ולא נדבר עכשיו על כסף, וזה גרושים.

עבדאללה אבו מערוף: זה גרושים.

עבדאללה אבו מערוף: הנה, אתמול 73 מיליון שקלים, ככה סתם.

עבדאללה אבו מערוף: באוויר.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן יש כסף.

עבדאללה אבו מערוף: לצערי הרב הממשלה עדיין לא מעזה ל - - -

<קריאה: על מה 73 מיליון שקלים, תזכיר לנו?

דוד אמסלם: לא, לא, לא צריך.

דוד אמסלם: לא צריך.

עבדאללה אבו מערוף: לא צריך, נכון.

עבדאללה אבו מערוף: לכן כסף יש והרבה כסף.

עבדאללה אבו מערוף: הייתי מאד רוצה להגיע ליום הזה שזה יהיה חינם.

עבדאללה אבו מערוף: המתווה שיושב הראש ונמרוד הביאו, אני חושב שזה הדבר הקמפרמיס, הפשרה המדהימה ביותר.

עבדאללה אבו מערוף: נתחיל בעניין הזה ונמשיך עם ההורים, עם המתנ"סים ועם הרשויות, עם משרד החינוך, עם משרד הפנים, אכן לקדם את הנושא יותר.

עבדאללה אבו מערוף: טוב שהגענו עד עכשיו, השנה, אחרי הרבה הרבה דיונים ואני חושב שההחלטה צריכה להתקבל היום, שהשנה אכן הילדים יהיו בקייטנות במחירים הסבירים, המאפשרים להורים שהילדים ילכו לקייטנות ולא לאבד ימי עבודה ולא לקחת חופשת מחלה ולא להטיל עומס על הכלכלה, על המשק, בזה שההורים יישבו בבית.

דוד אמסלם: תודה רבה, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

דוד אמסלם: חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה.

קארין אלהרר: תודה רבה אדוני יושב הראש.

קארין אלהרר: קודם כל אני באמת רוצה לברך על העיסוק המתמשך בנושא הזה.

קארין אלהרר: כאמא צעירה אני יודעת לומר שבאמת זה עניין.

קארין אלהרר: וידידי חיים, זה לא שההורים מעבירים את האחריות לעיריות או למישהו אחר.

קארין אלהרר: יש פשוט אילוצים של עבודה.

קארין אלהרר: הסיוט הוא מזה שצריך להגיד לבוס, לא לכולנו יש בוס על הראש, אבל למי שיש, צריך להגיד לו תשמע, הילד בחופש, מה אני עושה, מה הסידור, מה אני עושה איתו.

קארין אלהרר: ולכן אני באמת חושבת שיש פה אפשרות לעשות משהו אחר.

קארין אלהרר: הנתונים שהוצגו, שאני מבינה שנעשתה עליהם עבודה מאד משמעותית, אני לא יודעת איך הם מסתדרים מבחינת היכולת להעסיק אנשי צוות ראויים לעניין הזה.

קארין אלהרר: צריך לתת לזה עוד מחשבה.

קארין אלהרר: אני מבינה שמנסים עם מה שיש, אבל לא בטוח שהמה שיש הזה, הוא מספיק טוב.

קארין אלהרר: בסוף זה הילדים שלנו, זה הדבר הכי יקר לנו וצריך באמת לתת על זה את הדעת.

קארין אלהרר: גם העניין של האוטובוסים הזולים יותר, אני מבינה שרשויות צריכות להתקשר במכרז ולכן יש תהליכים שצריכים להתקיים, נכון?

קארין אלהרר: אז זה דברים שצריך לקחת בחשבון.

<קריאה: הכל צריך להיות במכרזים.

קארין אלהרר: לא, אז אני אומרת, בסוף הכל מכרזי, ואם אנחנו צריכים לפי התהליכים הסדורים, לא בטוח שזה ייצא באמת במחיר הכי זול שמצאנו בשוק.

קארין אלהרר: אז זו גם נקודה - - -

דוד אמסלם: זה יצא יותר נמוך, אבל לא משנה.

קארין אלהרר: יותר נמוך?

קארין אלהרר: הלוואי, הלוואי, אמן ואמן.

דוד אמסלם: יש להם את היתרונות לגודל, אבל אני לא רוצה להיכנס לזה.

קארין אלהרר: אוקיי.

עבדאללה אבו מערוף: דרך אגב, אצלנו בכפרים, המחירים עוד יותר זולים.

עבדאללה אבו מערוף: אפשר להגיע עד לחצי בסכום הזה.

דוד אמסלם: בוודאי.

קארין אלהרר: אז זה בעניין הזה.

קארין אלהרר: לעניין החינוך המיוחד.

קארין אלהרר: תראו, גם החינוך המיוחד פראקסלאנס וגם השילוב, הם גם אוכלוסיות שצריך לתת עליהן את הדעת ואני חושבת שהשילוב הוא חשוב במיוחד, כי הם בעצם לומדים ביום יום במסגרות חינוך רגילות, וכשהם יוצאים, קייטנות רגילות לא מוכנות לקבל את הילדים והם לא בחינוך המיוחד, אז בעצם האין מסגרת הופכת להיות אין גדול יותר.

קארין אלהרר: אז זו הנקודה שצריך לתת עליה את הדעת.

קארין אלהרר: ואני באמת מברכת ואני בטוחה שלא תעזוב את הנושא עד שיימצא הפתרון ההרמטי ביותר, וכולנו כאן כדי לסייע בידיך.

דוד אמסלם: תודה, קארין.

דוד אמסלם: חבר הכנסת זוהיר בהלול, בבקשה.

זוהיר בהלול: אינני יודע אם זו ברכה או קללה, אבל הרבה יותר גרוע מבדואים, מכיוון שאתה רודף אחרי העניינים האלה כבר כמה זמן, מר אמסלם?

זוהיר בהלול: שנה שלמה?

דוד אמסלם: האמת, אני רודף אחרי זה כבר 15 שנה, מאז שהילדים שלי היו בקייטנות, אבל עכשיו הגענו.

דוד אמסלם: שנה.

זוהיר בהלול: כן.

דב חנין: הוא רודף 15 שנה, עכשיו יש לו הזדמנות להשיג.

דב חנין: לנסות להשיג.

זוהיר בהלול: אז באמת גם תבורך, אבל גם לנמרוד מילה אחת.

זוהיר בהלול: באמת זה מסמך מרתק, מכיוון שלנושא הזה יש שלוש צלעות.

זוהיר בהלול: אני ממש ממהר, אז בקיצור.

זוהיר בהלול: הצלע הראשונה זה הצרכנות, העניין הצרכני – ואתה חושף פה, אתה משיל את מעטה החשאיות והבדיה שהייתה מנת חלקנו.

זוהיר בהלול: חשבנו ומצאת באופן פשטני ביותר את האפשרות להביא בפנינו את הנתונים האמיתיים.

זוהיר בהלול: הצלע השנייה זה הרגולציה, ופה התפקיד שלנו באמת והמרדף שאנחנו עושים אחרי הרשויות כדי לאפשר קייטנה בת קיימא.

זוהיר בהלול: והדבר השלישי הוא דבר ערכי – מה הוא תפקידה של המדינה כלפי הילדים.

זוהיר בהלול: כי לא יכול להיות שאנחנו נשאיר את ההורים פעורי פה בנושא החשוב הזה, ולכן אני חושב שמדובר-.

זוהיר בהלול: אגב, אנחנו מדברים, כל הסיפור הזה שאתה רודף אחריו במשך שנה שלמה, אנחנו מדברים על קייטנה של 15 ימים בלבד.

זוהיר בהלול: תאר לעצמך, דמה בעיני רוחך שהיינו מדברים על חודש וחצי.

זוהיר בהלול: המדינה הייתה מזעזעת.

זוהיר בהלול: הקבינט היה מתכנס אחת ליום.

זוהיר בהלול: ואז גם הסיפור הזה של ה-73 מיליון שקלים לא היה עולה, כמה, מיליון או מיליארד?

זוהיר בהלול: מיליון שקלים.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

דוד אמסלם: שמעתי אותו גם היום ברדיו.

דוד אמסלם: הערה.

דוד אמסלם: אהבתי.

מאיר כהן: אדוני יושב הראש, אני רוצה לפתוח באמת במחמאה.

מאיר כהן: אני לא מרבה להחמיא, אבל לך כן.

מאיר כהן: דודי - - -

דוד אמסלם: תודה רבה.

מאיר כהן: אל תקרא שאני מדבר.

דוד אמסלם: לא, לא, נשמה.

מאיר כהן: שנינו מרוקאים.

מאיר כהן: אני אומר - - -

<זאב גולדבלט: למה ישר לשלוף נגדנו את זה שאתם הרוב?

<קריאה: איזה רוב, תגיד לי?

<קריאה: אנחנו מזמן כבר לא רוב.

מאיר כהן: זאב, זאב.

<זאב גולדבלט: אנחנו מיעוט מדוכא אנחנו.

מאיר כהן: מספיק יש לי את הבעיות שלי בבית.

מאיר כהן: אל תזכיר לי.

דוד אמסלם: זה דיון אחר.

מאיר כהן: זה לא ברור מאליו שוועדה ויושב ראש ועדה נדרשים לנושא שהוא בנפשנו ועושה את זה באומץ גדול מאד.

מאיר כהן: הוא חבר קואליציה, הוא יצא כנגד כל המוסכמות ומגיעות לו על זה הרבה ברכות.

מאיר כהן: אתה אמיץ בהרבה דברים ובאמת הגעת ל - - -

דוד אמסלם: בואו נתקדם.

דוד אמסלם: אני לא הנושא.

מאיר כהן: זהו נגמר, אני לא אומר עוד.

קארין אלהרר: הוא אדום כבר, די.

מאיר כהן: אני פונה אליכם ההורים.

מאיר כהן: אנחנו קצת שכחנו שאם הכל היה תקין, בשנה הזו כיתת הגן וילדים עד כיתה ה', בסוציו אקונומי אפס עד ארבע לא היו משלמים שקל אחד.

מאיר כהן: ובכל היישובים, עד לסוציו אקונומי 8, היו אמורים לשלם בין 400 ל-600 שקלים ולקבל שלושה וחצי שבועות או שלושה שבועות.

<זאב גולדבלט: 325 עד 450 שקלים.

מאיר כהן: וזה היה הסכם שחיים היה ושי פירון היה ויאיר שר האוצר.

מאיר כהן: וראו מה קרה לנו.

מאיר כהן: אף אחד לא היה מוכן לדבר על זה.

מאיר כהן: לא היה שום מאבק בשטח שהיה מאד משמעותי.

מאיר כהן: אני ציפיתי מכם, לא שאני בא בטענות, אני מברך את מה שעשיתם.

מאיר כהן: כי מה שאתם הפסדתם במאבק הזה, הרווחתם יושב ראש שעושה הכל בכדי לתת מחירים סבירים.

מאיר כהן: אגב, נמרוד, המחירים האלה הם סבירים מאד ותעזוב את כל מה שאומרים לך.

מאיר כהן: הייתי ראש עיר, 20 שנה עשיתי קייטנות.

מאיר כהן: זה מחיר שכל רשות יכולה לעשות קייטנה עם המחיר שאתה הצעת ולתת להם תכנים מצוינים.

מאיר כהן: אבל זכרו, זכרו, שבסופו של יום יכולנו לשבת כאן ועם מעט כסף שהעבירו לפני שבועיים בכספים קואליציוניים, היו פותרים את כל הבעיה של הקייטנות.

<ישראל אליסף: המאבק לא נגמר.

מאיר כהן: אני מקווה שהמאבק לא נגמר.

דוד אמסלם: ישראל.

מאיר כהן: בזה אני מסיים.

דוד אמסלם: לא, ישראל.

מאיר כהן: תזכרו שאם אתם לא תמשיכו ותדרשו ותתנו גיבוי לדודי ותדרשו להתחיל ותדרשו לחזור לקייטנות של חופשת הקיץ, כמו שמפלגת יש עתיד טוותה אותם, אתם תשלמו על חמש יחידות מתמטיקה ואתם תשלמו על חמש יחידות אנגלית ואתם תמשיכו לשלם, כי ברגע שהסדק ייפתח והוא כבר פתוח, אתם תשלמו עוד.

מאיר כהן: ובכל מקרה, אני מלא ברכות לדודי ולוועדה.

מאיר כהן: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה מאיר.

דוד אמסלם: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה, אדוני יושב הראש.

דב חנין: אני רוצה להצטרף בקצרה להערכה לך, אדוני יושב הראש, על המעורבות והליווי שלך בעניין, וההתגייסות כדי להביא שינוי בנושא הזה.

דב חנין: אבל אני חייב לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, אני מרגיש תסכול מאד עמוק מכל צורת ההתנהלות של הפרשה הזאת.

דב חנין: ואם לתת לדבר הזה כותרת, אני חושב שמה שאנחנו רואים זה את מהלך ההתנתקות, ההתנתקות האמיתית של מדינת ישראל מהאחריות שלה לילדים.

דב חנין: לילדים שנמצאים בחופשות מאד מאד ארוכות.

דב חנין: ההורים לא יכולים לתת מענה, השלטון המקומי בהרבה מאד מקומות לא יכול לתת מענה.

דב חנין: המדינה מתנתקת.

דב חנין: אני אומר את זה בהרבה כעס כי אני הייתי בזמן שר החינוך הקודם, שלא אני לא שייך, חבר הכנסת כהן למפלגה שלו, לא חייב לו שום דבר, אבל אני ראיתי מהלך שהתחיל לתקן את המצב הזה.

דב חנין: אמר אוקיי, המדינה לוקחת אחריות, אנחנו נכנסים מחדש לתמונה, אנחנו מבינים שאי אפשר להטיל את זה רק על ההורים, אנחנו מתחילים לשנות.

דב חנין: עכשיו בלי הסברים, בלי הנמקות, בלי דיון ציבורי, עשו U-Turn קיצוני והחזירו אותנו למצב הבעייתי הקודם, אפילו בלי להביא את זה לכנסת ולנהל כאן דיון, אולי לשמוע, להשתכנע, להסביר, לא יודע מה.

דב חנין: פשוט מהלך ממש מופקר וחסר אחריות.

דב חנין: והתוצאה - - -

דוד אמסלם: תודה.

דב חנין: אני מסיים, אדוני.

דב חנין: התוצאה היא באמת מצב של הפקרות.

דב חנין: מה שאמרה עורכת הדין ליאל אבן-זהר אלה דברים מאד חשובים.

דב חנין: אני חושב שזה לא רק המצב בראשון, גברתי.

דב חנין: אני חושב שזה המצב בהרבה עיריות שמשתמשות בקייטנות כמקור הכנסה וזה קטסטרופה.

דב חנין: זה באמת קטסטרופה.

דב חנין: במקום להבין שזה שירות הכרחי, עוד מקור הכנסה, פשוט לא יאומן.

דב חנין: כל ההתנהלות פה היא לא תאומן.

דב חנין: ולכן אדוני יושב הראש, אני פונה אליך.

דב חנין: אנחנו חייבים להוביל בכנסת מהלך של שינוי אסטרטגי בתחום הזה.

דב חנין: מעבר לתכנית עכשיו של השנה, תכנית ה-SOS, ההצלה של הרגע האחרון, חייבים לייצר שינוי אסטרטגי ואנחנו חייבים לעשות זה מהכנסת.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת טרכטנברג, בבקשה.

מנואל טרכטנברג: כן, אדוני יושב הראש, שוב ברכות על המהלך הזה.

מנואל טרכטנברג: תראה, אני עוסק בנושא של הגיל הרך איזה חמש שנים כבר והדרך רצופה בתסכול אכן כך בכל צעד ושעל.

מנואל טרכטנברג: בעניין של המעונות, לא מזמן מאבק, כמעט נסגרו מעונות והקמת ועדה וכדומה.

מנואל טרכטנברג: צהרונים, לא הזכרנו, הרבה לא קרה בתחום הזה.

מנואל טרכטנברג: עכשיו קייטנות, לא להזכיר את הסייעת השנייה לפני זמן מה.

מנואל טרכטנברג: מה השורה התחתונה?

מנואל טרכטנברג: השורה התחתונה היא שעדיין, חמש שנים אחרי המחאה, הנושא הזה של העלויות שמופלות על ההורים, כאשר לכאורה זו מערכת של חינוך חובה חינם, העלויות הן מרכיב מרכזי בנטל שרובץ על כולנו ושלא מאפשר להורים, לצעירים שלנו להרים ראש מבחינה כלכלית.

מנואל טרכטנברג: מה צריך?

מנואל טרכטנברג: שינוי בסדרי העדיפויות של המדינה.

מנואל טרכטנברג: ועכשיו כשאנחנו נמצאים ערב התקציב הדו שנתי, אני קורא לך, שאתה מגויס לעניין הזה, באמת כל הכבוד לך, אני קורא לך להרים את הדגל הזה.

מנואל טרכטנברג: לא יתכן.

מנואל טרכטנברג: אני עשיתי חשבון שמה שהורים מוציאים על שלושה ילדים, עודף, מעבר לזה שהיה צריך, בגלל שהמדינה מתנערת מאחריות, זה בערך מה שצריך לשים תשלום על דירה חדשה.

מנואל טרכטנברג: ממש ככה, ואני מוכן להראות את החישוב.

מנואל טרכטנברג: אז זה לא יכול להיות – גם מפה וגם משם.

מנואל טרכטנברג: תראה, גם דיור, גם אותן עלויות על חינוך ילדים, אז מה אנחנו רוצים, שלא יהיו ילדים במדינה הזאת?

מנואל טרכטנברג: ברחנו מזה, אבל צריך לתת את הדעת לשינוי סדרי העדיפויות.

מנואל טרכטנברג: תודה.

דוד אמסלם: תודה רבה לחבר הכנסת טרכטנברג.

דוד אמסלם: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.

רויטל סויד: קודם כל ברכות לך, חברי היקר, יושב ראש הוועדה.

רויטל סויד: שים לב שעכשיו כשאתה נותן אולטימאטום של שבועיים כבר יום מראש יש פתרון.

רויטל סויד: אז אנחנו בהחלט יכולים לברך על זה.

רויטל סויד: אין ספק שצריך לזקוף לזכותך את המודעות להעלאת המתווה בכלל לסדר היום הציבורי ואני שמחה מאד.

רויטל סויד: נמצא פה גם יושב ראש השלטון המקומי, חיים ביבס ואין ספק שצריך להודות על הגעה להבנות לגבי קייטנות הקיץ לילדים.

רויטל סויד: יחד עם זאת, מן הראוי שהוועדה לא תרפה את ידיה, תמשיך את המאבק גם לגבי גני הילדים, כדי שאפשר יהיה לתת בשורה גם לגילאים היותר צעירים ובהחלט להאריך את משך הקייטנה מ-15 ימים ליותר, תוך מימון של המדינה.

רויטל סויד: סבסוד יותר נכון, גם של המדינה.

רויטל סויד: אנחנו נמצאים בתקופה מאד מורכבת, כי אנחנו רואים איך בסופו של דבר במשק הביתי, ההורים נופלות עליהם גזרות, אבל יותר נכון אולי הם חושפים את הגזרות שהם צריכים להתמודד איתן על בסיס יומי, שבועי, חודשי.

רויטל סויד: צריך להבין שהאנשים, וזה בדיוק, כשאנחנו באים ואומרים מעמד הביניים מתקשה להתקיים, מעמד הביניים קורס, נכנסים עוד אנשים למעגל העוני, אנחנו מתכוונים בדיוק לסכומים האלה, למחירים האלה, ל - - - שלכאורה הם מאד מאד טריוויאליים והם מה ששואבים חתך שלם באוכלוסייה שעובד ומתפקד ואמור היה לחיות ברווחה מסוימת, שואבים אותו מטה וכאן אנחנו צריכים לעזור וכל הכבוד על תפקוד הוועדה.

דוד אמסלם: תודה רויטל.

דוד אמסלם: יושב ראש השלטון המקומי, חיים ביבס, בבקשה.

<חיים ביבס: טוב חברים, בואו קצת נעשה סדר בדברים, כי אומרים פה דברים שאת חלקם לא מבינים בהם או לא נכונים.

<חיים ביבס: קודם כל להגיד תודה ליושב ראש הוועדה על העבודה שהוא עושה, לא רק בנושא הזה, בכל הדברים שקשורים לשלטון המקומי, ומה לעשות, לפעמים זה כואב בצד אחר, כואב בצד אחר, אבל צריך שתהיה התייחסות לדברים.

<חיים ביבס: הדבר השני, צריך - - - למשרד החינוך.

<חיים ביבס: יצאנו לדרך ומשרד החינוך היה זה שהוציא את העסק לדרך.

<חיים ביבס: לפני כן הכל היה מה שנקרא פרטי, הכל מפורט, הכל היה במקומות אחרים ויצאנו לדרך.

<חיים ביבס: ובתחילת התהליך ישבנו עם עוד שר החינוך הקודם, ישבתי אני עם החינוך הקודם, נתתי לו את האור הירוק כאשר היה שותף שלישי שלנו, שברח באמצע.

<חיים ביבס: שותף שלישי שברח באמצע ואני מפאת כבודו לא אגיד את שמו.

<חיים ביבס: ברח באמצע.

<חיים ביבס: ברח באמצע ואנחנו בסוף, גם השלטון המקומי וגם משרד החינוך, הבאנו את הכסף.

<חיים ביבס: בסדר, אני מכיר את כל הפילנתרופים שבאים לספר שהם אלה שבאו להציל, בורחים ואנחנו נשארים ומה שנקרא מביאים והם מקבלים רק את הכותרת.

<חיים ביבס: זה בסדר גמור.

<חיים ביבס: עכשיו, בואו נעשה קצת סדר.

<חיים ביבס: זה לא 15 יום.

<חיים ביבס: הקייטנה היא חמישה ימים בשבוע ולא כולל שישי, תמיד זה היה ככה, לכן זה שלושה שבועות, בסדר?

<חיים ביבס: אז זה דבר אחד.

<חיים ביבס: דבר שני, יש אופציה עבור אותו מחיר להאריך את זה ל-18, 20, 21 יום, וזה בעצם סוגר חודש שלם למי שרוצה.

<חיים ביבס: דבר שלישי, סוציו אקונומי 1 עד 4 לא משלם בכלל.

<חיים ביבס: כי זרקו פה מספרים.

<חיים ביבס: 450.

<חיים ביבס: אלה שהמציאו את הקייטנות, הם המציאו, הם עשו.

<חיים ביבס: אנחנו טוענים שהמדינה לא הייתה קיימת לפני שהם באו, אין.

<חיים ביבס: לא משלמים בכלל.

<חיים ביבס: מ-5 עד 7 זה 350 שקלים השתתפות של ההורים ו-8 עד 10 450 שקלים.

<חיים ביבס: אנחנו דורשים שני דברים מרכזיים שיימשכו עד תום.

<חיים ביבס: אחד, שיכניסו את גני הילדים.

<חיים ביבס: הדבר השני שיוסיפו את כיתות ג'-ד' ובעתיד גם את ה', למרות אני אומר לכם באופן ברור.

<חיים ביבס: אנחנו מכירים את המספרים בכל הערים ואנחנו יודעים שככל שהילדים גדלים, כך יש הרבה פחות ילדים.

<חיים ביבס: אני רואה ברישום אצלי, למרות שעשיתי בית ספר של קיץ גם לכיתות ג'-ד', פחות ילדים באים מאשר א'-ב'.

<חיים ביבס: ודבר נוסף שצריך גם לדבר עליו.

<חיים ביבס: צריך לזכור שבסוף מדברים על אנשי מקצוע, מדברים על להביא את כולם.

<חיים ביבס: הגננות לא חייבות לעבוד.

<חיים ביבס: לא חייבות ולא חייבות.

<חיים ביבס: מה לעשות, צריך לשלם להן ומי שחושב שאפשר לשלם לגננת 30 שקלים כדי להעסיק אותה, הוא כנראה לא מכיר תחשיבים.

<חיים ביבס: הסייעות, יש לנו את הסייעות שלנו שהן עובדות ואנחנו חייבים להעסיק אותן.

<חיים ביבס: א יאפשר להביא מישהו אחר במקום.

<חיים ביבס: אנחנו חייבים לשלם את אותו מחיר ואם יש מקומות שבהם יש תקורות כאלה ואחרות, אנחנו אמרנו בפעם הקודמת ואני אומר את זה גם היום.

<חיים ביבס: אני קורא לכל חברי ליישר את הקו, אבל בסוף צריך לזכור.

<חיים ביבס: אי אפשר שהרשויות יביאו כסף מהבית עבור הקייטנות, שלא תטעו.

<חיים ביבס: אנחנו יודעים לעבוד במחירי אפס, בסדר?

<חיים ביבס: אבל אם מישהו מצפה שיש לו פה איזה אינטרס עכשיו להרוג את ראש הרשות שלו כדי שהוא ייכנס לפינה ויביא כסף, בסוף שלא תטעו.

<חיים ביבס: כאשר העסק ייפול, הוא ייפול מלא.

<חיים ביבס: וכשהוא ייפול, אף אחד לא יוכל להרים את זה חזרה.

<חיים ביבס: לכן צריך לנהוג באחריות, ובסוף גם מה לעשות, גם לי יש ילדים וחלק מהחופש הם צריכים להיות גם עם המשפחה, בבית, עם ההורים, לא רק מה שנקרא העירייה צריכה לקחת את הילדים.

דוד אמסלם: תודה רבה ליושב ראש השלטון המקומי.

דוד אמסלם: רבותי, ברשות

דוד אמסלם: כם אני רוצה לסכם בשתי דקות.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד שלוש אמירות ואחרי זה להביא את הסיכום האופרטיבי.

דוד אמסלם: קודם כל לגבי הנושא של החינוך המיוחד, אני חושב שזה הנושא הכי חשוב כרגע בכלל מכלל הקייטנות.

דוד אמסלם: אני חושב שהחוליות החלשות, קודם כל צריך לטפל בהן.

דוד אמסלם: אז זה דבר ראשון.

דוד אמסלם: בנושא של הגיל הרך, אותו סיפור.

דוד אמסלם: זאת אומרת במדרג.

דוד אמסלם: אחרי זה זה גילאים 3,4,5,6, עד כיתה א', בגלל ששם באמת לא שייך בכלל אפילו להשאיר את הילד בבית.

דוד אמסלם: מילא, איך אמרנו, בכיתה ב' אתה עוד משכנע אותו, יכול להיות שהוא מספיק מבוגר כדי לשמור על עצמו.

דוד אמסלם: ילד בגיל 4 אתה לא יכול לעשות את זה, ולכן אני חושב שבמדרג זה הדבר בסדר עדיפות החשוב ביותר.

דוד אמסלם: תראו, רבותי, רציתי להגיד משהו בנושא של הקרדיטים.

דוד אמסלם: זה עבודה שלי, זה לא קשור לעניין, אבל אני חושב, בלי שהתקשורת הייתה נכנסת לעניין, לא היינו מגיעים כמעט לאף מקום בהיבט הזה.

דוד אמסלם: אולי היינו ממשיכים עדיין פה לעשות עוד דיונים, אז לכן יש קרדיט מאד גדול מבחינתי לידיעות אחרונות, בגלל שהוא לקח את העניין הזה והרים אותו באופן רציף ואני חושב שהוא חלק מהחוליה הזאת, בגלל שכמו שאמרתי, זה לא מספיק שאנחנו נהיה כאן.

דוד אמסלם: אם בחוץ לא יודעים מה אנחנו עושים, אז כלום לא קורה.

דוד אמסלם: אז זה לגבי הנושא של האמירות, שחשוב.

דוד אמסלם: תראו, שר הפנים היום יציג איזה שהוא מתווה שהוא חלקי וזה ביוזמה מקומית.

דוד אמסלם: הוא ידבר על זה בהמשך.

דוד אמסלם: אני חושב שכרגע, מבחינתי, העסק מחולק לשלושה חלקים.

דוד אמסלם: קודם כל השלטון המקומי, ואני גם דיברתי עם יושב ראש השלטון המקומי.

דוד אמסלם: הוא צריך להוציא הנחיות, גם אם הן לא מחייבות חוקית, אבל הן התארגנות.

דוד אמסלם: השלטון המקומי זה התארגנות, זה קואופרטיב שאנשים בעצם באו וקבעו לעצמם איזה שהם כללי התנהלות.

דוד אמסלם: ברור שכל ראש עיר יכול לעשות מה שהוא רוצה, אבל בסוף השלטון המקומי יש לו Say, אם לא אז אין לו מה לומר, אז אם ככה בואו נפרק אותו, אם אין לו שום משמעות.

דוד אמסלם: אני חושב שאתה אמרת - - -

<חיים ביבס: אני בעד לפרק.

דוד אמסלם: דקה חיים, נו, מספיק.

דוד אמסלם: אין שום בעיה.

דוד אמסלם: לכן אני אומר בגדול, ובעצם העניין כמו שאני מתייחס לשלטון המקומי.

דוד אמסלם: אני מתייחס אליו כגוף שיש לו חשיבות כקולקטיב, לא כפרטים.

דוד אמסלם: אני חושב שכפי שאתה אמרת, צריך להוציא הנחיה לשלטון המקומי כדי להתיישר סביב קודם כל המחירים של קייטנת בית ספר קיץ – 852 שקלים עד השעה 13:00, בסביבות ה-1,000-1,100 שקלים עד השעה 16:00.

דוד אמסלם: אלה המחירים בעצם - - -

<חיים ביבס: לא, לא, לא.

דוד אמסלם: תקשיב, תן לי.

<חיים ביבס: דקה, בוא.

<חיים ביבס: בסוף אתה יודע, אני גם לא רוצה להטעות אנשים סתם.

<חיים ביבס: 852 שקלים זה על בית ספר של קיץ, זה התחשיב המלא של משרד החינוך, חשב כללי, כל הדברים מסביב.

<חיים ביבס: התוספת של הצהרונים היא סדר גודל של 600-700 שקלים עבור ה-4 שעות, כולל ארוחה כולל הכל.

דוד אמסלם: אני אומר לך בגדול, לפי התחשיב שעשיתי, זה לא - - -

<חיים ביבס: אז בואו תנהלו את זה, חברה.

<חיים ביבס: תעשו קייטנות בעצמכם.

דוד אמסלם: אין בעיה.

<חיים ביבס: נו באמת.

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: אנחנו נעשה - - -

<חיים ביבס: אני לא רוצה למכור בלופים חדשים.

דוד אמסלם: חיים, בוא נתקדם.

דוד אמסלם: עזוב, אני בסיכום.

דוד אמסלם: אני חושב שזה המחירים, אנחנו הצגנו אותם פה.

<חיים ביבס: בסדר גמור.

<חיים ביבס: מצוין.

דוד אמסלם: דבר שני - - -

<חיים ביבס: אני לא אתווכח על המחירים.

<חיים ביבס: נו באמת.

דוד אמסלם: חיים.

דוד אמסלם: אתה לא בצד הזה של המתרס - - -

<חיים ביבס: לא, אני בצד איתך, אבל בוא גם לא נהיה פופוליסטיים שבסוף אף אחד לא עומד בזה ואז כולם מסבירים, חברה זה לא אנחנו.

<חיים ביבס: אני התפקיד שלי זה רק להמליץ.

<חיים ביבס: אנחנו בסוף מתחייבים.

<חיים ביבס: נו, באמת.

דוד אמסלם: חיים, אני בסיכום.

דוד אמסלם: אני אומר לך שיש קייטנות היום שעושות את זה במחיר הזה, בערים, בלי סבסוד.

<חיים ביבס: בסדר, בסדר.

דוד אמסלם: אז אני מתקדם.

דוד אמסלם: אני אתן לך את השמות.

<חיים ביבס: בלי אוכל.

דוד אמסלם: לא, עם אוכל.

דוד אמסלם: אני אתן לך את השמות גם.

דוד אמסלם: לגבי הנושא השני, אני בכל מקרה בשבוע הבא, בלי נדר, בכל מקרה, זה לא קשור כרגע למתווה כזה או אחר, אני אגיש הצעת חוק פרטית שלנו, אני אחתים את חברי הוועדה, שהיא תסמיך את השר.

דוד אמסלם: היום, כרגע שר הפנים, לפי הבנתו והייעוץ המשפטי שהוא קיבל, הוא טוען שאין לו סמכות לקבוע את המחירים בקייטנה.

דוד אמסלם: לכן אנחנו נגדיר לו את הסמכות בחוק, שתהיה לו הסמכות, בגלל שכרגע העסק לא נמצא לא במשרד החינוך ולא-.

דוד אמסלם: כמו שהיינו בדיון הקודם והבנו שהעסק נמצא כמעט בשום מקום.

דוד אמסלם: אז לכן אנחנו נגדיר בחוק את הסמכויות של שר הפנים, כדי שהוא יהיה הרגולטור לקייטנות - גם לקבוע את הסל וגם לקבוע את המחיר.

דוד אמסלם: אני לא חושב שהוא צריך לתקצב את זה.

דוד אמסלם: להיפך, הוא צריך לשבת במקום אחר, כדי שהוא יקבע את המחיר הנכון ולא יעשה את החישוב כמה זה עולה לעצמו.

דוד אמסלם: לגבי הנושא של כפי שאמרנו, המחירים של הקייטנות הם פחות או יותר לדעתנו כמו שהצגנו אותם, פלוס מינוס 10%, זה לא חשוב, אבל ברגע שיוקם צוות מקצועי יותר, שמשרד הפנים יישב עם הרשויות ויתכנס סביב הסל והמחירים, אז אני מניח שבסופו של דבר נגיע למחירים פחות או יותר שהצגנו אותם.

דוד אמסלם: אז לכן היום באמת, אני רוצה גם להודות כאן ליושב ראשון השלטון המקומי, חיים ביבס, שנרתם לעניין הזה.

דוד אמסלם: גם לשר הפנים, שיציג כמו שאמרתי בסביבות השעה 13:00 או איזו שעה, אני כבר לא זוכר, יש מסיבת עיתונאים.

דוד אמסלם: הוא לקח את היוזמה המקומית והוא ניסה לקדם אותה.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה לא דבר שעושה מהפכה ולא לשם התכוונו.

דוד אמסלם: אני חושב שיש איזה שהוא קידום מסוים השנה הזאת.

דוד אמסלם: אני גם לא יודע מה יקרה בשנה הבאה, אבל סוגית הקייטנות צריכה להיפתר אחת ולתמיד לאורך כל השנים.

דוד אמסלם: וזה לא ביוזמה מקומית של מישהו.

דוד אמסלם: אז לכן אני אומר.

דוד אמסלם: אני אומר שאפו לכל העושים במלאכה, בגלל שאם התקדמנו צעד אחד קטן זה כבר טוב, אבל זאת לא הייתה הכוונה שלי.

דוד אמסלם: אז לכן אנחנו נמשיך בחקיקה.

דוד אמסלם: אנחנו נמשיך להעלות את זה כל הזמן, גם אחרי שייגמר העניין אני אמשיך לעקוב אחרי, גם כשזה לא רותח וזה גם לא עוד שבועיים לפני הקייטנה, בגלל שאני מאמין שבשנה הבאה, בעזרת השם, מדינת ישראל צריכה לגרום לזה שיהיה סיפור של כל הקייטנות, מגיל הרך וכולל עד כיתה ד' וכולל החינוך המיוחד וכולל כל החוליות החלשות, כדי שייכנסו לקייטנה, כדי שההורים סך הכל ילכו לעבוד בשקט וישלמו איזה שהוא מחיר עבור הקייטנה.

דוד אמסלם: על זה כל הסיפור פה.

דוד אמסלם: אז תודה רבה לכולם.

דוד אמסלם: אני מודה לכולם, תודה רבה.