ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 269, 2016-06-21 09:00

אלי אלאלוף: בוקר טוב, היום 21.6.2016, ט"ו בסיון התשע"ו, השעה 9:07.

אלי אלאלוף: אנחנו באיחור, מפני שהתייעצנו על החומר שקיבלנו אתמול בלילה מהמרכז לעיוור.

אלי אלאלוף: אנחנו נדון בו.

אלי אלאלוף: אנחנו נעבור על החוק.

אלי אלאלוף: אם יש מקום לצרף הערות כאלו או אחרות, אנחנו נשמח.

אלי אלאלוף: אם לא, נאלץ- -

אילן גילאון: עדיף שזה לא היה אתמול בלילה.

אילן גילאון: אנחנו מאוד משתפים פעולה עם העניין הזה, אבל למה כשאנחנו באים להצביע על החוק אתם נזכרים לתת הערות אתמול בלילה?

אילן גילאון: אם אפשר יהיה לאכלס את ההערות האלו לתוך החוק, אין לנו בוודאי שום ניגוד עניינים.

אילן גילאון: להיפך, רק לקדם את הנושא.

אלי אלאלוף: החוק שעליו מדובר הוא הצעת חוק איסור הפליית עיוורים המלווים בכלבי נחייה (תיקון מס' 2), התשע"ו-2015, מ/985.

אלי אלאלוף: יש פה שתי הצעות, גם פרטית של החברים מיקי רוזנטל ואילן גילאון, גם ממשלתית, לכן אנחנו מציעים לאחד אותן.

<ענת מימון: כמו שאמר היושב-ראש, יש לפנינו שתי הצעות חוק: הצעת חוק פרטית פ/ 1638 שעברה בקריאה טרומית, והצעת חוק ממשלתית 985 שעברה בקריאה ראשונה.

<ענת מימון: לפי סעיף 84(ד) לתקנון הכנסת, אנחנו ממזגים את הצעות החוק, כשהמיזוג תלוי באישור ועדת הכנסת.

<ענת מימון: אנחנו נמשיך ונדון פה, אבל כמובן שהכל מותנה באישור של ועדת הכנסת שייעשה כשנפנה אליהם.

<ענת מימון: אדוני, אפשר להצביע לפי סעיף 84(ד) לתקנון על מיזוג של שתי הצעות החוק.

אלי אלאלוף: מי בעד, מי נגד, מי נמנע?

אלי אלאלוף: בעד – פה אחד

אלי אלאלוף: נמנעים – אין

אלי אלאלוף: אני מודה לחברים שלי מיקי רוזנטל ואילן גילאון על הרגישות.

אלי אלאלוף: היום יש דיון בכנסת על מעמד העיוורים.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה מבטא את הרגישות החברתית והאזרחית שמחייבת כל אחד מאיתנו.

אלי אלאלוף: למען הגילוי הנאות, הייתי מעורב בתפקידי עד לפני כמה שנים בתחום הזה, ראיתי כמה הוא חשוב וכמה כל מי שעוסק בזה חייב להיות רגיש למצב של העיוורים בישראל, לעשות הכל כדי לשפר את יכולתם, במיוחד לאור זה שיותר ויותר עיוורים מצליחים להשתלב בעבודה ולנהל חיים רגילים לכל דבר.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה דבר מאוד חשוב לחברה ולכל אחד מאיתנו.

אלי אלאלוף: היום אנחנו מדברים בנושא של המלווים, המדריכים של כלבי הנחייה שיוכלו לאחר מכן לעבור לשירות מלא של העיוורים.

אלי אלאלוף: הנושא הזה דורש מיומנות גדולה.

אלי אלאלוף: הסתובבתי בזמנו עם מדריכים בנהריה, ראיתי כמה זה מוכתב להדריך וללמד את הכלבים לשמש עיניים ולהביא חברים לעיוורים.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה דבר שאנחנו חייבים לחזק אותו.

אלי אלאלוף: אין חוק שהוא מושלם, כל פעם אפשר לשפר.

אלי אלאלוף: מתפקידנו לשרת אתכם בעניין הזה.

אלי אלאלוף: כל עסק או כל גוף שיפריע או ימנע מהעיוורים עם הכלבים שלהם והמדריכים ללכת, אנחנו נקנוס ברמה של בין 14,400 שקל ל-150,600 אלף שקל, כדי לאפשר, כפי שאנחנו יודעים, לעיוורים ללכת עם הכלב שלהם.

אלי אלאלוף: אני צריך לציין שזה לא נכון שחלק גדול מתקציב הנדרש כדי ללמד את הכלבים את תפקידם יהיה מותנה במימון של גופים וולונטריים.

אלי אלאלוף: המדינה חייבת לקחת אחריות כוללת, במיוחד כשיודעים שהדרכה של כלב לוקחת כשנה וחצי ובעלות של כ-25 אלף דולר.

אלי אלאלוף: אלה סכומים שאין סיבה שלא נמצא בתקציב המדינה.

אלי אלאלוף: נשאיר לפילנתרופיה לעשות פעולות משלימות, לא פעולות של זכויות.

אלי אלאלוף: הנתונים שיש לנו, לצערי, הם לא מעודכנים.

אלי אלאלוף: יש לנו נתונים לגבי כלבי נחייה רק מ-2011.

אלי אלאלוף: 185 עיוורים מקבלים שירות כזה.

אלי אלאלוף: אם יש לאחד מכם נתונים יותר מעודכנים, אני אשמח שתתנו לנו.

אלי אלאלוף: תרשו לי לתת ליוזמים לפתוח את הדיון.

מיקי רוזנטל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי רוזנטל: הצעת החוק הזאת, שאת תכליתה כבר תיארת, נועדה למנוע מצב אבסורדי.

מיקי רוזנטל: לאדם עיוור שמסתייע בכלב נחייה מותר להסתובב בפרהסיה.

מיקי רוזנטל: הוא יכול לעלות עם הכלב לאוטובוס, להיכנס איתו לקניון, לחנות ולכל מקום ציבורי אחר.

מיקי רוזנטל: כלב הנחייה דורש הכשרה ארוכה למדי.

מיקי רוזנטל: יש שני שלבים.

מיקי רוזנטל: הוא קודם נמצא במשפחה אומנת שעושה לו סוציאליזציה, מכירה לו את המציאות, בעיקר את הציבוריות הישראלית.

מיקי רוזנטל: מעלים אותו על אוטובוס, נכנסים איתו למקומות ציבוריים, על-מנת שיכיר את המציאות הזאת.

מיקי רוזנטל: אחר כך, בשלב מאוחר יותר, מדריך מקצועי מצטרף לתהליך ומלמד את הכלב את מה שצריך ללמד.

מיקי רוזנטל: יש פה מדריכים, הם ידברו על זה.

מיקי רוזנטל: אני לא אכנס לצד המקצועי.

מיקי רוזנטל: נוצר מצב אבסורדי בכך שהחוק שמאפשר להיכנס עם הכלבים האלה, שהם באמת העיניים של העיוורים הרבה פעמים, לא חל על תהליך ההכשרה שלוקח שנה ושנה וחצי.

מיקי רוזנטל: זאת התכלית העיקרית של החוק שאותו אנחנו מבקשים לתקן.

מיקי רוזנטל: אילן יוסיף את מה שיוסיף.

מיקי רוזנטל: אני מודה לך מאוד על הדיון.

אילן גילאון: זו שוב תולדה של לא לתכלל את הדברים.

אילן גילאון: כל עולם הנגישות בנוי על תכלול הדברים.

אילן גילאון: אתה מעצב סביבה כוללת באמצעות חיות נחייה.

אילן גילאון: בשבוע שעבר עסקנו בנושא של הנגשת אוטובוסים בין עירוניים, אבל על פרט אחד לא חשבו במשרד התחבורה - שגם את התחנה שממנה האדם צריך לעלות על האוטובוס צריך להנגיש.

אילן גילאון: אנחנו על כלבי נחייה העברנו חקיקה, רק לא חשבנו על מה שחברי חבר הכנסת מיקי רוזנטל דיבר עליו, על תהליך הסוציאליזציה, על זה שאתה מחנך.

אילן גילאון: אתה יודע, אדוני, כלבי נחייה זה תפקיד רציני, זו עבודה מאוד מאוד רצינית.

אילן גילאון: זה גם כדי שאנחנו נרגיל את עצמנו לסביבה הזאת.

אילן גילאון: החוק הוא דבר אחד, אבל הטמעת הרעיון הוא דבר אחר.

אילן גילאון: הטמעת הרעיון אומרת שבאמצעות בעלי חיים והעזרה שלנו אחד לשני אנחנו יכולים ללכת ולבנות חברה שכל אחד יכול להיות 80% מן הזמן ב-80% מהמקומות החיוניים.

אילן גילאון: היינו מראש צריכים לחשוב על איזה שהוא חוק שמתכלל את הכל.

אילן גילאון: ברור לגמרי שצריך להכין גם את הכלב כשהוא גור.

אילן גילאון: תראה מה אנחנו עושים.

אילן גילאון: העברנו חוק על הנושא של כלבי נחייה, עכשיו אנחנו מעבירים חוק על גור הנחייה שאנחנו רוצים לאמן אותו.

אילן גילאון: אני הייתי רוצה ללכת למטריצה רב ממדית שכוללת בבת אחת את הכל.

אילן גילאון: אגב, לא הייתי מפריד בעניין הזה קבוצת מוגבלים אחת מקבוצת מוגבלים אחרת, אלא קובע סטנדרט שהוא אוניברסלי, שמתייחס באופן נפרד לכל אחד ואחד על פי הצורך שלו, לא באופן אקלקטי.

אילן גילאון: אנחנו כל הזמן אוספים משהו.

אילן גילאון: זה עצוב שזה ככה.

אילן גילאון: יש לי רושם, אדוני היושב-ראש, שחלק מהשיטה זה להפריד כל הזמן בין הדברים, להתיש אותנו, לתקן דברים שממילא מראש לא היו צריכים להיות מקולקלים.

אילן גילאון: אני רוצה לברך את הממשלה שהלכה לכיוון החיובי בנושא הזה, זה בסדר גמור.

<הדס אגמון: ההסדר של חוק איסור הפליה לעיוורים מלווים בכלבי נחייה הוא הסדר שמקבל היום מענה בחוק השוויון.

אילן גילאון: הכלב בתקופת האימון שלו הוא עדיין לא כלב נחייה.

<הדס אגמון: נכון, זה הסדר ספציפי.

<הדס אגמון: לגבי ההסדר הכולל, שלא ישתמע שיש כאן הסדר לקבוצה ספציפית שרק בזכות החוק הזה הוא קיים, כי ההוראות של חוק שוויון (איסור ההפליה בכניסה למקומות ציבוריים) כולל בתוכו היום גם איסור למנוע כניסה.

אילן גילאון: זה נכון, גם כלב שעוזר לצרכים אחרים.

<הדס אגמון: זה היבט ספציפי שלא קשור להפליה של האדם, זה איזה שהוא צורך ציבורי.

אילן גילאון: אני רואה במשרד המשפטים גוף שיש לו את היכולת לבנות מטריצה כוללת, לא לשגע אותנו כל הזמן.

אילן גילאון: אנחנו חיים בדיזנטריה של חקיקות בגלל הסיבה הזאת.

אילן גילאון: כל פעם מתקנים עוד משהו, נזכרים בעוד משהו.

אילן גילאון: אפשר לשנות את הסביבה בבת אחת.

אלי אלאלוף: אני מוכן שנרים את הכפפה הזאת שזרקת לאוויר, אילן.

אלי אלאלוף: נשמח שביחד עם המרכז לעיוור נראה את המצב הכולל של העיוורים בארץ.

אלי אלאלוף: אם אחד מאיתנו יתפנה - שיעשה סדר בעניין הזה על-מנת שנראה את התמונה הכוללת.

אלי אלאלוף: אני מבין שהיום העולם הזה של העיוורים זקוק לריענון מאוד מאוד יסודי.

אלי אלאלוף: לא נעשתה פעילות מספקת בעניין הזה כדי שהתחום הזה יטופל כראוי.

אלי אלאלוף: יש הרגשה, במיוחד של העיוורים עצמם, שהתחום שלהם לא מתחדש, לא עונה בדיוק לצרכים האמיתיים.

אלי אלאלוף: זה פשוט מאוד קשה להרגיש את זה כאזרח, בוודאי כחבר כנסת.

אלי אלאלוף: אם תמצאו לנכון, אני אשמח מאוד שנטפל בזה.

אלי אלאלוף: המרכז לעיוור, תרימו את הכפפה, תשבו איתנו כדי לראות איך אפשר להתמודד, כמו שאמרת, עם התמונה הכוללת, לא בזבנגים כאלה ואחרים.

אלי אלאלוף: אנחנו נשמח לתת את זה.

<רחלי סונגו: חברי הוועדה הנכבדים דיברו על הרציונל של הצעת החוק.

<רחלי סונגו: אין לנו הרבה מה להוסיף, חוץ להגיד שהתיקון בהצעת החוק נועד להסדיר שני דברים מרכזיים: אחד, את כל הנושא של ההפליה של משפחות האומנה של הכלבים שנמצאים בהכשרה להיות כלבי נחייה ושל המדריכים, והשני, כל העניין של הסנקציה העונשית.

<רחלי סונגו: בהצעת החוק הרחבנו את כל הסנקציה העונשית, הוספנו תביעה אזרחית לעיוורים, כפל קנס וכל מיני נושאים שנרחיב עליהם כשנעבור סעיף סעיף.

<שמואל אולפק: אני מהמועדון לעיוור בפתח תקווה.

<שמואל אולפק: כואב לי הלב על חוק אחד שאני לא יודע למה לא מוסדר.

<שמואל אולפק: אני התעוורתי לפני 15 שנים.

<שמואל אולפק: פחדתי ללכת לביטוח לאומי להוציא נכות.

<שמואל אולפק: אמרו לי כולם – "לך, לך לך".

<שמואל אולפק: בסוף אמרתי שאני אלך, אולי מגיע לי משהו.

<שמואל אולפק: כשהגעתי לביטוח לאומי, אמרו לי: "אחרי גיל 67 הגעת?

<שמואל אולפק: אין לך שום זכויות, לך הביתה".

<שמואל אולפק: למה?

<שמואל אולפק: אני 70 שנה בארץ.

<שמואל אולפק: 27 שנים עשיתי מילואים, מתוכן שנתיים וחצי סדיר.

<שמואל אולפק: השתתפתי בשתי מלחמות.

<שמואל אולפק: חובות למדינה נתתי.

<שמואל אולפק: אני יצאתי עם דמעות משם.

<שמואל אולפק: אמרו לי: "לא מגיע לך כלום, עברת את הגיל".

<שמואל אולפק: אף פעם לא ביקשתי כלום.

<שמואל אולפק: זה מאוד כאב לי.

אלי אלאלוף: אם זה עניינים אישיים, אני אשמח לעזור.

אלי אלאלוף: בסוף הישיבה תשב עם היועץ שלי כדי לטפל בזה.

<שמואל אולפק: בזמן האחרון התחילו לחלק תעודות על מנת שלא נצטרך לחכות בבנק, בדואר ובעוד מקומות.

<שמואל אולפק: כשניגשתי לביטוח לאומי עוד פעם, אמרו לי: "לא מגיע לך, אין לך נכות".

<שמואל אולפק: למה?

<שמואל אולפק: אשתי ניצולת שואה, 85% מרותקת למיטה.

אלי אלאלוף: בעניינים האישיים אני מוכן לטפל, אבל לא בפומבי.

אלי אלאלוף: כשנסיים את הדיון, יגיע אליך העוזר שלי על -מנת לטפל בזה.

<נח בראון: יש בישראל שני בתי ספר לכלבי נחייה.

<נח בראון: יושבים פה אנשים שנעזרים בכלבי נחייה משני בתי הספר.

<נח בראון: אחד נמצא בצפון, השני נמצא במרכז הארץ.

<נח בראון: כמייסד וכמנכ"ל מאוד מרגש אותי שאני נמצא יחד עם כבוד היושב-ראש וחברי הכנסת אילן גילאון ומיקי רוזנטל.

<נח בראון: אני רוצה להודות לכם על הרגישות לנושא הסופר חשוב הזה.

<נח בראון: לפעמים שוכחים את האנשים שהולכים על 2 ואת ההולכים על 4.

<נח בראון: דיברתם פה בשיא הרגישות.

<נח בראון: זה מאוד חשוב ומרגש.

<נח בראון: נאמרו פה רוב הדברים.

<נח בראון: הנושא הזה כבר הרבה זמן מתגלגל.

<נח בראון: אני זוכר שחבר הכנסת לשעבר דב ליטמן גידל גור נחייה.

<נח בראון: כבוד היושב-ראש, אתה שאלת מקודם לגבי המספר.

<נח בראון: לפחות מהנתונים שאני יודע, בארץ ישראל יש כ-250 אנשים שנעזרים בכלבי נחייה, מרביתם הם תחת משרד הרווחה, תחת השירות לעיוור, וכ-10%, 15% הם נכי צה"ל, אנשים שנפגעו במלחמות או בפיגועים כאלה ואחרים.

<נח בראון: אנחנו בבית עובד, דרך אגב, מאמינים שאפשר להגדיל את המספר מ-250 ל-300, 400 ויותר, אבל בשביל כל הדברים האלה צריך להסיר את כל החסמים.

<נח בראון: יושבים פה סביב השולחן לא מעט כלבי נחייה, ביניהם גורת נחייה שיושבת לידי.

<נח בראון: כדי שהם יתנהגו נכון צריך לאפשר להם להיכנס לאותם מקומות, אם זה אוטובוסים, מוניות, מרכזי קניות, כל אותם מקומות שאנחנו נכנסים.

<נח בראון: אני רוצה להזכיר באותה נשימה שלמרות שהחוק לצידם, לעיתים אנשים עם עיוורון שנעזרים בכלבי נחייה עדיין נתקלים באטימות של נהג מונית כזה או אחר, נהג אוטובוס, ולכן צריכה להיעשות הרבה עבודה של מודעות, של חינוך בתחום הזה.

<נח בראון: אנחנו עובדים בצורה מאוד טובה עם השירות לעיוור.

<נח בראון: יושבים פה הנציגים של השרות לעיוור.

<נח בראון: אני בטוח שבידיים משולבות ומשלבות אפשר לעשות את הדברים האלה.

<נח בראון: אני חושב שבדרך כלל אנשים אוהבים כלבים, בטח גורים.

<נח בראון: החוק של אי הפליית אדם הנעזר בכלב נחייה הפך להיות חוק בשנות ה-70.

<נח בראון: לדעתי, יצחק רבין חתום עליו.

<נח בראון: אין שום סיבה שזה ייגרר.

<נח בראון: הגברת המכובדת ממשרד המשפטים הוסיפה פרט מאוד חשוב, רק הייתי שמח שהדבר הזה לא יאט את התהליך עצמו - אני מדבר על כלבי שירות וכלבים אחרים.

<נח בראון: בכלבי נחייה נעזרים מזה עשרות שנים.

<נח בראון: אני מזכיר שלפני קום המדינה פרופסור רודולפינה מנצל הביאה את הנושא הזה של כלבי הנחייה לישראל.

<נח בראון: לדעתי, בארץ ישראל אין עדיין את הנושא הזה של מה זה כלב שירות.

<נח בראון: אני הייתי מבקש מיושב-ראש הוועדה וממי שמקדם את החוק הזה, שההערה של משרד המשפטים לא תעכב.

<נח בראון: אני לא יודע אם הדבר הזה עלול או עשוי לעכב.

<נח בראון: אני רוצה להודות על הרגישות הזאת, זה מרגש אותי ברמות.

<נח בראון: אני בטוח שזה גם מרגש את המדריכים ואת האנשים עם עיוורון שנעזרים בכלבי נחייה.

<נח בראון: אני קורא לחברי הוועדה ולחברי הכנסת שעוד לא ביקרו, לדעתי, בבתי הספר שלנו לכלבי נחייה, לבוא לבקר אצלנו.

<נח בראון: אין כמו מראה עיניים, למרות שהרגישות שלכם היא אדירה גם ככה.

<פנחס אסולין: יש לי כלב נחייה כבר לפחות 40 שנה.

<פנחס אסולין: זו חוצפה גדולה מה שקורה מצד נהגי המוניות.

<פנחס אסולין: נכון שבזמנו הייתה תקנה, אבל התקנה, לצערי הרב, לא ממומשת בשום מקום.

<פנחס אסולין: רק עכשיו, לפני חודש, סיימתי תביעה נגד נהג מונית מאילת שלא רצה להסיע אותי עם כלב נחייה.

אילן גילאון: טוב מאוד.

אילן גילאון: אני תמיד מתנצל שאת החוק שאומר שאנשים יהיו בני אדם לא הצלחנו להעביר.

<פנחס אסולין: אני מאוד מקווה שהפעם זה יעזור.

<פנחס אסולין: רק עכשיו סיימתי תביעה, כפי שאמרתי קודם.

<פנחס אסולין: עוד נקודה קטנה אישית.

<פנחס אסולין: אני הייתי אמור לטוס למלגה בנובמבר שנה שעברה.

<פנחס אסולין: הזמנתי כרטיס טיסה דרך "הדקה ה-90" כדי לטוס למלגה.

<פנחס אסולין: החברה התקשרה אלי על מנת לדעת מה סוג הכלב והמשקל שלו.

<פנחס אסולין: כמובן שנתתי להם את האינפורמציה.

מירב בן ארי: חברת תעופה?

<פנחס אסולין: לפני שהגעתי לנמל תעופה נתתי את כל הפרטים שהם ביקשו.

<פנחס אסולין: מאז לא שמעתי מהם.

<פנחס אסולין: כשהגעתי לשדה תעופה בסביבות 01:00 בלילה, חברת התעופה "טורקיש איירליינס" לא רצתה להטיס אותי עם כלב הנחייה.

אלי אלאלוף: גם אם הכלב הוא בחלק התחתון של המטוס?

אלי אלאלוף: לא נתנו שום אלטרנטיבה?

<פנחס אסולין: לא נתנו שום אלטרנטיבה.

<פנחס אסולין: אמרו לי שאני לא יכול לעלות על המטוס בגלל כלב הנחייה.

<פנחס אסולין: נאלצתי לחזור הביתה כלעומת שבאתי.

<פנחס אסולין: למחרת טסתי בחברה אחרת, חברת "אירופלוט".

<פנחס אסולין: זאת הייתה טיסה של בערך 15 שעות עד מלגה.

<פנחס אסולין: לא הייתה שום בעיה עם כלב הנחייה כשטסתי וכשחזרתי.

<פנחס אסולין: אני חושב שצריך להיות מעוגן בחקיקה ברורה שכל גוף שמפלה עיוור, אם זה אוטובוס, מוניות, מסעדות וכו', יהיה צפוי לקנס גדול, אולי אפילו למאסר.

<פנחס אסולין: את זה אני לא יודע, זה תלוי בכם.

אלי אלאלוף: החוק, כפי שמוצע היום, מחמיר מאוד.

אילן גילאון: אני לא יודע אם על "טורקיש" ועל "אירופלוט" אנחנו יכולים לפעול, אבל זה מעוגן בחקיקה.

אילן גילאון: עובדה שאתה תובע.

<פנחס אסולין: הגשתי תביעה נגד החברה.

<פנחס אסולין: תודה רבה, כבוד יושב ראש הוועדה.

אלי אלאלוף: משרד המשפטים, האם כשמדובר בחברה זרה אפשר לתבוע?

<הדס אגמון: כן,

אילן גילאון: אם אתם נתקלים בבעיות כאלו בישראל, ב"אל-על", בבקשה, אנחנו מטפלים בזה.

אלי אלאלוף: לא רק ב"אל-על".

<פנחס אסולין: זו לא הפעם הראשונה שטסתי עם הכלב.

<פנחס אסולין: אני כל השנים טסתי עם הכלב, לא הייתה לי בעיה.

אלי אלאלוף: האם יש אפשרות לתבוע חברות זרות?

אלי אלאלוף: אני כמעט בטוח שכן.

<הדס אגמון: גם אני חושבת שכן.

<הדס אגמון: כדי לענות תשובה יותר מלומדת מזה, אני מציעה להעביר את הפרטים לנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

<הדס אגמון: לה יש את המומחיות ואת הכלים לאכוף ישירות.

<ישראל הבר: אנחנו נשמח לקבל את הפנייה.

<דוד מורין: רציתי לשאול את נציג משרד הרווחה, כמה שעות בשבוע צריכה להיות עובדת סוציאלית בלשכה שלה.

<דוד מורין: אדוני, שעתיים בשבוע היא צריכה להיות בלשכה כדי לקבל קהל.

<דוד מורין: בדיוק באותן שעתיים היא חולה או אימא שלה מתה.

<דוד מורין: 6 שבועות אנחנו רצים אחרי עובדת סוציאלית.

<דוד מורין: אולי מישהו במצוקה, אולי מישהו עומד להיהרג, אולי מישהו צריך אותה דחוף.

<דוד מורין: אין עם מי לדבר.

מירב בן ארי: באיזו עיר אתה גר?

<דוד מורין: בפתח-תקווה.

אלי אלאלוף: דוד, אם לא קשה לך, תעביר לנו את השם.

<דוד מורין: עובדת סוציאלית במרכז הרווחה בפתח תקווה.

אלי אלאלוף: אנחנו ניקח ממך את הפרטים.

<נאוה פרידמן: הייתי מעוניינת לדבר בנוגע לקצבת הנכות, פשוט להשוות אותה למשכורת המינימום.

<נאוה פרידמן: אני מדברת בשם הרבה נכים.

<קריאה: יש הצעת חוק.

<נאוה פרידמן: כן, אבל היא לא עברה.

<נאוה פרידמן: היא נעצרה בהפרש של שני קולות.

<נאוה פרידמן: זה פשוט לעג לרש.

אלי אלאלוף: זה נושא ידוע.

אלי אלאלוף: הרבה מאוד חברי כנסת ניסו להשיג את מה שאת אומרת.

אלי אלאלוף: זה נראה הגיוני, אבל באוצר זה נראה כעלות גדולה שכרגע עוד לא מקדמים אותה.

אלי אלאלוף: אני מבין את הכאב ואת המחסור במשאבים לטובת כל אחד מכם, אבל כרגע אני מציע שנעבור לנושא של הדיון.

<נאוה פרידמן: יש אנשים שחיים מזה.

אלי אלאלוף: אני יודע.

אלי אלאלוף: תאמיני לי שזה נושא שעולה, לצערי, הרבה מאוד.

אלי אלאלוף: כל תשובה אחרת רק תיתן אשליות.

אלי אלאלוף: כרגע זה לא נראה בהישג יד.

אילן גילאון: את יכולה להיות רגועה שכל מי שיושב פה מהח"כים תומך במה שאת אומרת.

<מיכל שיק הר-טוב: בהמשך לדבריו של חבר הכנסת אילן גילאון לגבי הנושא של התכלול, מאוד מאוד חשוב הנושא של כלבי שירות.

<מיכל שיק הר-טוב: יובל וגנר, מי שייסד את עמותת נגישות ישראל, מתנייד עם כלב שירות שדורש הכשרה.

<מיכל שיק הר-טוב: היה נכון לכלול בחוק הזה גם התייחסות לכלבי שירות, כי יש אנשים שנעזרים בכלבים האלה.

<מיכל שיק הר-טוב: גם הם עוברים תהליך של הכשרה.

<מיכל שיק הר-טוב: אנחנו חס וחלילה לא נרצה לעכב את הצעת החוק.

<הדס אגמון: אלו הערות שאנחנו שומעים עכשיו פעם ראשונה.

<הדס אגמון: החוק הזה הוא חוק של משרד הרווחה.

<הדס אגמון: הוא ספציפי לנושא של עיוורים, כיוון שהתפעול, מתן השירותים לעיוורים נעשה במשרד הרווחה.

<הדס אגמון: ההערה נראית לי נכונה מהותית, אבל אני לא בטוחה שהאכסניה שלה היא החקיקה הזאת.

<הדס אגמון: אנחנו צריכים לראות ולבדוק.

אילן גילאון: היא מעלה הצעה כל כך הגיונית.

אילן גילאון: רק מפאת השכחה מישהו שכח לשים את זה.

<ענת מימון: יש הצעה טרומית שהוגשה בנושא, היא מבקשת להחיל את החוק הזה גם על כלבי שירות.

אילן גילאון: אנחנו נעשה על כל דבר בנפרד?

מיקי רוזנטל: אלו השלכות יכולות לגרום למשרד המשפטים שלא לרצות לכלול את כלבי השירות יחד עם כלבי הנחייה?

<הדס אגמון: אנחנו צריכים לבדוק את זה עם משרד הרווחה, זה החוק שלהם.

<הדס אגמון: אני מתלבטת אם האכסניה הנכונה לדבר כזה, שהוא דבר מקיף, הוא החוק הזה, או שזה תיקון לחוק השוויון, שהוא החוק הכולל שבו נעשה התכלול.

<הדס אגמון: אנחנו שומעים את ההערות האלו בעל-פה, לא קיבלנו אותן בכתב, למרות שהוועדה קיבלה אותן אתמול בערב בכתב.

<ענת מימון: הערות אחרות.

<הדס אגמון: אני מבקשת לבדוק את זה.

אלי אלאלוף: ההתלבטות שלנו היא אם לעכב את הצעת החוק הנוכחית ולחכות עד שנעשה את כל התכלול הנדרש, או לקדם את זה ולטפל במקביל בדברים שלא קיימים בחוק.

אלי אלאלוף: זאת התלבטות כנה.

אלי אלאלוף: אני הייתי מתייעץ איתכם.

אלי אלאלוף: כמו שאמרה נציגת העמותה, היא לא הייתה ממליצה לעכב את החוק.

אלי אלאלוף: אני ממליץ שתעזרו לנו לקדם את ההשלמה הנדרשת.

אילן גילאון: כמחוקקים אנחנו מצפים שברגע שאנחנו מביאים לכם, משרד המשפטים, חוק חסר, שאתם תבואו ותגידו שבהזדמנות זו צריך לקחת את כל חיות הטיפול.

אילן גילאון: זה העניין של התכלול שאנחנו מבקשים.

אילן גילאון: אנחנו נצטרך להעביר את החוק, אתה צודק, אבל אז כל הפרוצדורה שוב תתקיים.

<חיים שוורץ: אני רוצה להעלות נושא כאוב שאתה, אדוני היושב-ראש, העלית אותו - תקצוב כלב הנחייה.

<חיים שוורץ: בלי קמח אין תורה.

<חיים שוורץ: אנחנו מגייסים כספים בארץ ובעולם.

<חיים שוורץ: יושב לשמאלי אחד ממגייסי המשאבים הגדולים ביותר.

<חיים שוורץ: תורמים לכלבי הנחייה ילדים, מבוגרים, נוצרים, חרדים.

<חיים שוורץ: מכל המדינות אנחנו מגייסים כספים כדי שנוכל לממן ולתת ללא שקל אחד כלב נחייה לכל עיוור שמתאים ויכול לקבל.

אלי אלאלוף: האם יש תקציב של המדינה?

<חיים שוורץ: מדינת ישראל, לצערי הרב, נותנת 15 אלף שקל לכלב נחייה, כאשר העלות של כלב כזה נעה בין 25 ל-35 אלף דולר.

<חיים שוורץ: לא יעלה על הדעת שזה הסכום.

<חיים שוורץ: יתירה מזאת, משרד הביטחון מממן לנפגעי פעולות איבה ב-49 אלף שקלים כלב נחייה.

<חיים שוורץ: שר האוצר יאיר לפיד ביקש להעלות, עשה מהלכים, כולל עם מאיר כהן, שר הרווחה הקודם, אבל כשהגיע לשלב של הוצאת מכרז על הגדלה ל-30 אלף שקל, משרד הרווחה ביטל את המכרז.

<חיים שוורץ: אדוני יושב ראש הוועדה, זה לא ייתכן, זה לא תקין.

<חיים שוורץ: לא ייתכן שאנחנו נגייס ויסמכו על הגיוס שלנו.

<חיים שוורץ: ה"סיי" של מדינת ישראל צריך להיות בכסף.

<חיים שוורץ: צריך לעשות מעשה כדי שמשרד הרווחה יתקצב באיזה שהוא סכום הגיוני.

<חיים שוורץ: אני לא מצפה בבת אחת.

<חיים שוורץ: לא ייתכן שזה יעמוד.

<חיים שוורץ: אנחנו נלחמנו והעלינו את זה מ-5000 לפני 13 שנה ל-10 אלפים, אחר כך ל-15 אלף.

<חיים שוורץ: יבואו הפקידים באוצר ויגידו: "העלינו לכם, מה אתם רוצים".

<חיים שוורץ: אדוני היושב-ראש, תראה את הפרופורציות בנוגע לעלות של כלב.

<נסים דבאח: יש את העניין של התיקתקים ברמזורים שעוזרים לי לעבור במעבר חצייה.

<נסים דבאח: צריך לבקש, כמעט להתחנן בפני העיריות.

<נסים דבאח: צריך לבקש ועדות.

<נסים דבאח: הם רבים על מי מממן את זה.

<נסים דבאח: אני לא יודע בדיוק מה קורה פה.

<נסים דבאח: אני מבקש מהוועדה להעיר את תשומת לב כל העיריות בארץ.

<נסים דבאח: צריך לחייב את כל העיריות.

אילן גילאון: יש חוק, מחייבים אותן, אבל הן לא מקיימות את החוק.

<נסים דבאח: מי צריך לאכוף?

אלי אלאלוף: הבעיות שאתם מעלים הן בעיות אמיתיות, חשובות, אבל זה לא בכיוון של החוק.

אלי אלאלוף: יש לנו התכנסות מיוחדת על החוק.

אלי אלאלוף: יש מי שאמר שזה נראה לו דמיוני שאנחנו דנים בחוק.

אלי אלאלוף: ההערות שלך נכונות.

אלי אלאלוף: תפנה לאותה עירייה, תעשה לה את הקרקס הנדרש כדי שתמלא את תפקידה.

אלי אלאלוף: זה מוגדר בחוק, אין צורך לדון בזה עכשיו.

אלי אלאלוף: אני לא השוטר שיצא עכשיו לחייב את העירייה לטפל בזה.

אלי אלאלוף: תתמקדו בחוק.

<נסים דבאח: אני חושב שחשוב שנעלה את כל הנושאים של העיוורים, כאשר אתם תבחרו מה כן, מה לא.

<נסים דבאח: לנו זה כואב שאנחנו הולכים ללא מאור עיניים, שאנחנו לא מושווים לשום נכה של ביטוח לאומי.

<נסים דבאח: העיוורים מופלים לרעה.

<נסים דבאח: נכה גפיים אינו פחות ממני.

<נסים דבאח: אין להשוות למי כואב פחות, למי כואב יותר, או למה אני אמור לקבל יותר או פחות ממנו.

<נסים דבאח: יושב–ראש הוועדה, למדינת ישראל יש הרבה כסף, שאף אחד לא יספר סיפורים.

<נסים דבאח: יכולים לתת.

<נסים דבאח: יאיר לפיד זרק לנו פירור של 1400 שקל לדמי ליווי.

<נסים דבאח: הפירורים האלה זה לעג לרש.

<נסים דבאח: בואו תטפלו בנו ברצינות.

<נסים דבאח: מדברים פה על כלבים.

<נסים דבאח: הכל נכון, הכל פיקס.

<נסים דבאח: למדינת ישראל יש כסף.

<נסים דבאח: חבר'ה, תשלפו את הכסף הזה, תוציאו.

<נסים דבאח: אנחנו לא צריכים לקבץ נדבות.

<נסים דבאח: אני בן אדם עצמאי, עובד, אבל אני רואה את החברים שלי וכואב לי הלב.

<נסים דבאח: אתם לא חשים את הכאב שלנו.

<נסים דבאח: יש אנשים שמסתגרים בבית ואינם יוצאים לרחובות.

<נסים דבאח: אני יכול להביא לך 100 אנשים לפה באוטובוסים.

<נסים דבאח: אתה יודע מה, כבוד היושב-ראש, זה מה שצריך לעשות.

<נסים דבאח: צריך לעשות פה הפגנה של אנשים עיוורים חסרי אונים.

<נסים דבאח: אני עם דמעות בעיניים מדבר פה אל כולכם.

<נאוה פרידמן: כל מילה בסלע.

<נסים דבאח: הגז שיש במדינת ישראל זה אוצרות שלנו.

<נסים דבאח: תטפלו באנשים החלשים, אל תתנו להם ליפול.

אלי אלאלוף: התכנסנו לנושא ספציפי.

אלי אלאלוף: אנחנו ניקח את הנושא של העיוורים בצורה כוללת.

אלי אלאלוף: הצעתי למנכ"ל המרכז לעיוור לשבת, לדון ולהכין הצעות מאוד מפורטות כדי להתמודד עם כל הבעיות שאתה מעלה.

אלי אלאלוף: אני רק מזכיר שהתכנסנו לדון בהצעת החוק הספציפית.

<נתי ביאליסטוק כהן: אני מודה ליושב-ראש הוועדה אלי אלאלוף על עצם קיומה של הישיבה והזימון שלנו לכאן.

<נתי ביאליסטוק כהן: אני מודה לכנסת שפותחת לנו את הבית למה שאנחנו צריכים.

<נתי ביאליסטוק כהן: הדברים שנאמרו פה טובים ונכוחים.

<נתי ביאליסטוק כהן: אני רוצה להגיד לכל הציבור החשוב מקרב האנשים עם העיוורון שהגיע לכאן, תהיו סמוכים ובטוחים שאנחנו מתחילים את התהליך.

<נתי ביאליסטוק כהן: גם את רומא לא בנו ביום אחד.

<נתי ביאליסטוק כהן: אנחנו נבנה את התהליך אבן אבן.

<נתי ביאליסטוק כהן: כשנצטרך, אני מצפה גם לראות אתכם במאבקים.

<נתי ביאליסטוק כהן: בכל הנקודות והעניינים האישיים של אנשים הוועדה הזאת היא כנראה לא המקום לעסוק בהם.

<נתי ביאליסטוק כהן: אנחנו נצטרך לכנס את הוועדה לפניות הציבור.

<נתי ביאליסטוק כהן: קיבלתי על כך כבר הבטחה.

<נתי ביאליסטוק כהן: כל מי שירצה יגיע.

<נתי ביאליסטוק כהן: ההזדמנות ההיא זו הזדמנות נכונה ונוחה יותר.

<נתי ביאליסטוק כהן: היום התכנסנו לדון בעניין חוק שוויון לאנשים הנעזרים בכלבי נחייה.

<נתי ביאליסטוק כהן: ועדות נוספות מתקיימות בנושאים אחרים.

<נתי ביאליסטוק כהן: זה חשוב מאוד להעביר את החוק הזה.

<נתי ביאליסטוק כהן: המדינה, לצערי, מתפרקת מהחובות שלה לתת את השירותים.

<נתי ביאליסטוק כהן: היא נשארה עם חובה אחת - הכסף.

<נתי ביאליסטוק כהן: היא עושה מכרזים, היא עושה מהלכים, היא עושה הרבה מאוד דברים אחרים.

<נתי ביאליסטוק כהן: את הכסף היא עדיין ממשיכה לתת, אבל לא מספיק, לא לכל דבר.

<נתי ביאליסטוק כהן: התחום של כלבי נחייה הוא תחום שאנחנו רואים אותו מתבלט.

<נתי ביאליסטוק כהן: המדינה כבר לא מייצרת את הכלבים, המדינה כבר לא מאכילה אותם, המדינה כבר לא דואגת מי יקבל ומי לא.

<נתי ביאליסטוק כהן: הכל כבר נעשה על ידי גורמים חיצונים, מעולים וטובים.

<נתי ביאליסטוק כהן: יש לנו כלבי נחייה נהדרים בשוק.

<נתי ביאליסטוק כהן: כלב נחייה עבור אדם עיוור זו יכולת לצאת מהבית, זו יכולת להסתובב בחוץ, זו יכולת להגיע לעבודה, ללמוד באקדמיה ולהיות חופשי ופחות תלוי, לכן החשיבות שלו.

<נתי ביאליסטוק כהן: אני מבקש מהחברים לגלות אורך רוח, לתת לנושא שלשמו התכנסנו פה להתמצות.

<נתי ביאליסטוק כהן: כל הנושאים האחרים ימוצו.

<נתי ביאליסטוק כהן: אל תדאגו, אם נצטרך, גם נביא את האוטובוסים.

<זהר הלוי: לעניין הסנקציה שדיברה עליה פה חברתי, אנחנו סבורים שצריך לצרף את האפשרות, כמו שקיימת בחוקים אחרים, של ללא הוכחת נזק.

<זהר הלוי: כיום זה לא קיים.

<זהר הלוי: צריך שעיוור שנפגע כתוצאה מהפליה יוכל לתבוע ולקבל את תביעתו ללא צורך בהוכחת נזק.

<זהר הלוי: אם זה לא יצוין בחוק, זאת תהיה בעיה, כי מה שיישאר לו, מה שייוותר לו זה לתבוע עוגמת נפש, שזה זוטות.

<זהר הלוי: זה לא ימצה את החוק, זה לא יגשים את מטרתו.

<זהר הלוי: היות ואנחנו מאמינים דווקא בהסברה, לא בענישה, אנחנו סבורים שצריך ליצור איזה שהוא מנגנון הסברתי שבעצם ידריך וינחה את נהגי המוניות, את האוטובוסים כאשר הם מקבלים את רישיון הנהיגה.

<זהר הלוי: כל העניין הזה יהיה בהדרכתם של החברים אצלנו בארגון.

<זהר הלוי: הם עושים את זה גם כיום.

<זהר הלוי: גם בבתי ספר צריך לבצע הדרכות והסברות.

<זהר הלוי: כל ההדרכות וההסברות האלו צריכות תקצוב, אין מה לעשות.

<זהר הלוי: אנחנו סבורים שאם אנחנו נתעסק בהדרכה, בהסברה ובהגברת המודעות, אנחנו לא נגיע למצבים שאנחנו מגיעים איתם היום עם כלבי הנחייה.

אלי אלאלוף: זה התפקיד של המרכז לעיוור.

אלי אלאלוף: אני יודע שיש שינוי פרסונלי, לדעתי משמעותי מאוד.

אלי אלאלוף: כל הדברים האלה של מודעות והסברה הם מתפקידו המרכזי של המרכז לעיוור.

אלי אלאלוף: כדאי שהם יתעסקו עם זה, בשביל זה שיגייסו כסף.

אלי אלאלוף: אין שום סיבה שהמרכז לעיוור יהיה במקום הומה, קשה לנגישות, בבניין בעלות מטורפת.

אלי אלאלוף: כדאי שימצא מקום בעלות סבירה.

אלי אלאלוף: זה מאפשר להוציא משם הרבה מאוד מיליונים לטובת העיוורים.

אלי אלאלוף: אין שום סיבה שזה יהיה.

אלי אלאלוף: אני לא ארפה עד שהמרכז הזה ישנה את מקומו וילך למקום נגיש, בוודאי לא בעלויות מטורפות כפי שהוא היום.

אלי אלאלוף: נעבור להקראת החוק.

<ענת מימון: הצעת חוק איסור הפליית עיוורים המלווים בכלבי נחייה (תיקון מס'...), התשע"ו-2016 תיקון סעיף 1 1.

<ענת מימון: בחוק איסור הפליית עיוורים המלווים בכלבי נחייה, התשנ"ג-1993 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 1 – ההגדרה "מקום ציבורי" – תימחק; בהגדרה "כלב נחייה", במקום "מאולף" יבוא "שסיים תהליך

נחייה" יבוא: "אומן לכלב בתהליך הכשרה" – אדם המגדל כלב המיועד לשמש כלב

נחייה" יבוא: "חוק העונשין" – חוק העונשין, התשל"ז-1977;

נחייה" יבוא: 1998;

נחייה" יבוא: כלב נחייה, במהלך תהליך ההכשרה;

נחייה" יבוא: נותן ליווי והדרכה לאומנים לכלבים בתהליך הכשרה ומכשיר

נחייה" יבוא: "מקום ציבורי" – כהגדרתו בסעיף 19ה לחוק השוויון;

נחייה" יבוא: כמשמעותה בפרק ו' לחוק השוויון.

נחייה" יבוא: סעיף 1 הוא סעיף ההגדרות.

נחייה" יבוא: עכשיו הוספנו הגדרות שישמשו אותנו בסעיפים הבאים.

<ישראל הבר: ההגדרה של המילה "עיוור" טעונה תיקון.

<ישראל הבר: היינו מבקשים את המילים "אדם עיוור", לא עיוור.

<ישראל הבר: צריך לשים לב שגם יש לתקן את שם החוק.

<ענת מימון: אנחנו נתקן כך שיהיה כתוב: "הצעת חוק איסור הפליית אנשים עיוורים המלווים בכלבי נחייה", ובסעיף 1, במקום עיוור נכתוב אדם עיוור.

<ישראל הבר: אנשים עם עיוורון.

<ענת מימון: השאלה אם אין דברי חקיקה נוספים שבהם יש שימוש במונח עיוור.

מירב בן ארי: אם תתקנו פה, תצטרכו לתקן בכל החוקים שבהם יש את המילה "עיוור".

אילן גילאון: בכל החקיקה של הנגישות אנחנו משתמשים במונח "אנשים עם מוגבלות".

אילן גילאון: זה אמנם חלק סמנטי, אבל זה חלק מתוך החינוך והתרבות.

<הדס אגמון: אפשר לתקן את זה כאן.

אלי אלאלוף: נתקן את זה פה.

<ענת מימון: נכתוב אדם עם עיוורון בהגדרה, ובכותרת יהיה אנשים עיוורים.

אלי אלאלוף: זה לא אומר שמשרד המשפטים לא יכול לעשות בדיקה נוספת על מנת לראות אם יש מה לתקן.

<ענת מימון: תיקון סעיף 3 2.

<ענת מימון: בסעיף 3 לחוק העיקרי – אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "(ג) הוראות סעיפים קטנים (א) ו-(ב) יחולו, בשינויים המחויבים, גם לגבי אומן לכלב בתהליך הכשרה או מאמן לכלב בתהליך הכשרה, המוביל כלב במהלך תהליך ההכשרה, ובלבד שמתקיימים שניים אלה:

<ענת מימון: ברשותו תעודה מאת מרכז הכשרה והדרכה, המעידה על היותו אומן לכלב בתהליך הכשרה או מאמן לכלב בתהליך הכשרה, לפי העניין; הכלב מסומן בהתאם לתקנות שהתקין שר הרווחה והשירותים החברתיים; 2) אחרי סעיף קטן (ג) יבוא: "(ד) אין רואים הפרה של סעיף זה מקום שבו נאסרה במפורש על פי שין כניסה של כלב נחייה או כלב בתהליך הכשרה למקום הציבורי או לתחבורה ציבורית.

<ענת מימון: סעיף 3 עוסק כיום באיסור להגביל זכותו של אדם עם עיוורון, או איסור לגבות תשלום מאדם עם עיוורון בכניסה למקומות ציבוריים ולתחבורה ציבורית.

<ענת מימון: אנחנו מוסיפים הוראה כזאת גם לגבי כלבים בתהליך הכשרה, בין אם הם נמצאים עם האומן או עם המאמן.

<ענת מימון: יש סעיף חשוב נוסף שאומר שזאת לא תהיה הפרה של הסעיף הזה אם החוק עצמו אוסר על כניסה של כלב נחייה למקום.

<ענת מימון: שימו לב שהנוסח הקודם היה כללי יותר, הוא אמר שאפשר לאסור בכלל כניסה של בעלי חיים.

<ענת מימון: אנחנו צמצמנו ואמרנו שהאיסור צריך להיות מפורש.

<ענת מימון: כדי שכלב נחייה לא יוכל להיכנס, צריך שהחוק יגיד במפורש שאסור לכלב נחייה להיכנס, ולכן איסורים כלליים שבהם כתוב שבעלי חיים לא יכולים להיכנס למקום אלה איסורים שהחוק הזה יתגבר עליהם, זאת אומרת, כלבי נחייה כן יוכלו להיכנס.

<ענת מימון: הוספת סעיף 3א 3.

<ענת מימון: אחרי סעיף 3 לחוק העיקרי יבוא: לבחון מתן "תביעה אזרחית 3א.

<ענת מימון: (א) עיוור, וכן נציבות או ארגון העוסק בקידום אפשרות לתביעה זכויותיהם של עיוורים בעניינו של עיוור אזרחית גם מצד ובהסכמתו, רשאים להגיש תביעה אזרחית בשל אומן או מאמן הפרת הוראות סעיף 3(א) או (ב); על תביעה כאמור יחולו הוראות סעיפים 19נב ו-19סה(א) לחוק השוויון, בשינויים המחויבים.

<ענת מימון: (ב) בתביעה לפי סעיף קטן (א) רשאי בית המשפט, נוסף על כל סעד אחר, לפסוק פיצויים אף אם לא נגרם נזק של ממון, בשיעור שייראה לו בנסיבות העניין.

<ענת מימון: (ג) נציבות השוויון רשאית להגיש תביעה אזרחית בשל הפרת הוראות סעיף 3(ג); תביעה כאמור תהיה לבקשת צו עשה או צו מניעה בלבד ויחולו עליה הוראות סעיפים 19נב ו-19סה (א)(2) ו-(3) לחוק השוויון, בשינויים המחויבים.

<ענת מימון: " אנחנו מוסיפים פה אפשרות של תביעה אזרחית.

<ענת מימון: כיום לא הייתה אפשרות כזאת במסגרת החוק.

<זהר הלוי: כאן צריך להוסיף הוכחת נזק.

<ענת מימון: נכון.

<ענת מימון: כרגע יש כאן רק פיצוי על נזק שאינו ממון שצריך להוכיח אותו.

<ענת מימון: יש אפשרות לתבוע לגבי הפרה של ההוראות שנוגעות לאדם עם העיוורון עצמו.

<ענת מימון: יש אפשרות לתבוע על ידי האדם עצמו ועל ידי נציבות שוויון או הארגון.

<ענת מימון: לגבי הפרת ההוראות לגבי אומן או מאמן, הנציבות היא זאת שרשאית להגיש את התביעה האזרחית.

<זהר הלוי: אם צריך להוכיח נזק, זה מעקר מתוכן וכל הסעיף הזה לא שווה הרבה.

<הדס אגמון: בנושאים של הפליה נעשה שימוש בפיצוי להוכחת נזק, שזה בדרך כלל מוגבל בסכום, או במנגנון של פיצוי על נזק לא ממוני, כאשר הנזק הלא ממוני אמנם דורש הוכחה אבל הוא כמעט אינהרנטי לסוגייה של הפליה.

<הדס אגמון: היתרון בו זה שהוא לא מוגבל בסכום.

אילן גילאון: למה לא להכניס שיהיה ברור?

מיקי רוזנטל: אם זה כך, אז שבעתיים אפשר לקבל את ההערה הזאת.

מיקי רוזנטל: אם זה מוביל לאותה תוצאה, למה לא לכתוב במפורש את המילים "ללא הוכחת נזק"?

<הדס אגמון: המדיניות שלנו בעניינים נזיקיים היא להשתמש במודל של פיצוי על נזק לא ממוני, שזה בסמכות בית המשפט.

אילן גילאון: מה ההבדל?

<ענת מימון: בחוק השוויון יש הוראה לגבי פיצוי ללא הוכחת נזק, עם הגבלה של 50 אלף שקלים.

<הדס אגמון: דנו באפשרות הזאת.

<הדס אגמון: אנחנו מעדיפים את האפשרות של נזק לא ממוני שלא מוגבל בסכום.

<הדס אגמון: אני מבקשת להישאר עם הנוסח הזה.

<זהר הלוי: זה משהו שחייב להשתנות.

<זהר הלוי: בלשון הרע הוסיפו ללא הוכחת נזק, כי אחרת אי אפשר לכמת את זה, זה לא שווה כלום.

אלי אלאלוף: אני מזכיר למשרד המשפטים שהמחוקק הוא הנבחר, לא המשרד.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים להכניס את ההערה כפי שהומלצה.

<הדס אגמון: אני מבקשת לשמור לי את האפשרות להגיש הסתייגות בנושא הזה.

אילן גילאון: מה הבעיה המהותית?

מיקי רוזנטל: לא הבנו אם הדבר הזה יוצר בעיה.

מיקי רוזנטל: אם בחוק שוויון הזדמנויות הסעיף מופיע עם הגבלת סכום, למה לא לקבוע בחוק הזה?

<הדס אגמון: יכול להיות שאז נצטרך לקבוע הגבלת סכום.

<הדס אגמון: אני בכל זאת רוצה להתייעץ על זה עם אנשי הנזיקין אצלנו, כי זה עניין של מדיניות.

<זהר הלוי: שיקול הדעת הוא של בית המשפט.

<זהר הלוי: בית המשפט יחליט אם צריך להוכיח את הנזק, או לא צריך להוכיח את הנזק.

<מיכל שיק הר-טוב: אם אדם עיוור נתקל בהפליה, הוא יכול דרך חוק שוויון ללא הוכחת נזק לתבוע.

<מיכל שיק הר-טוב: ההבדל היחידי הוא שזה לא חל על אותם מאמנים שנתקלים בהפליה, הם לא יוכלו לתבוע ללא הוכחת נזק.

<ענת מימון: הסעיף היום ממילא לא חל לגבי האומנים, זה רק סעיף קטן (א).

אלי אלאלוף: אנחנו מתקנים את הסעיף בהתאם.

<ענת מימון: אנחנו אומרים כך: בתביעה לפי סעיף קטן (א), רשאי בית המשפט לפסוק פיצויים בסכום שלא יעלה על 50 אלף שקלים, ללא הוכחת נזק.

<ענת מימון: החלפת סעיף 4 4.

<ענת מימון: במקום סעיף 4 לחוק העיקרי יבוא: "עונשין 4.

<ענת מימון: (א) הנמנע מהעסקה של אדם בשל ביותו עיוור המלווה בכלב נחייה, בניגוד להוראות סעיף 2, דינו – כפל הקנס כאמור בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין.

<ענת מימון: (ב) המגביל את זכותו של עיוור להיכנס למקום ציבורי או להשתמש במיתקן המצוי בו או המגביל את זכותו של עיוור להשתמש בתחבורה ציבורית, בשל היותו מלווה בכלב נחייה, או הגובה מעיוור תשלום בעד כניסה או שימוש כאמור בשל היותו מלווה בכלב נחייה, בניגוד להוראות סעיף 3(א) או (ב), דינו – כפל הקנס כאמור בסעיף 61(א)(3) לחוק העונשין (ג) המגביל את זכותו של אומן לכלב בתהליך הכשרה או של מאמן כלבים בתהליך הכשרה להיכנס למקום ציבורי או להשתמש במיתקן המצוי בו או המגביל את זכותו של אומן לכלב בתהליך הכשרה או של מאמן כלבים בתהליך הכשרה להשתמש בתחבורה ציבורית, בשל היותו מוביל כלב בתהליך הכשרה, או הגובה מאומן לכלב בתהליך הכשרה או ממאמן כלבים בתהליך הכשרה תשלום בעד כניסה או שימוש כאמור בשל היותו מוביל כלב בתהליך הכשרה, או הגובה מאומן לכלב בתהליך הכשרה או ממאמן כלבים בתהליך הכשרה תשלום בעד כניסה או שימוש כאמור בשל היותו מוביל כלב בתהליך הכשרה, בניגוד להוראות סעיף 3(ג), דינו – קנס כאמור בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין.

<ענת מימון: " הסעיף הזה מחליף את סעיף העונשין שכיום קובע רק קנס.

<ענת מימון: אנחנו קובעים 3 דרגות של קנס לגבי מי שעובר על הוראות החוק.

מירב בן ארי: 4(א) הוא די אות מתה, כי לכי תוכיחי שהוא לא העסיק בגלל שהוא עיוור.

<קריאה: מאמן יכול להגיש תביעה לבד?

<ענת מימון: לא.

<ענת מימון: תביעה אזרחית יכולה להגיש רק הנציבות לגבי איסור כניסה של אומן ומאמן.

<קריאה: יש צורך להוכיח נזק?

<ענת מימון: במקרה הזה יהיה צורך להוכיח נזק, כי הסעיף שהכנסנו לגבי אי הוכחת הנזק חל לגבי איסור של עיוור להיכנס.

<ענת מימון: הוספת סעיף 4א 5.

<ענת מימון: אחרי סעיף 4 לחוק העיקרי יבוא: "החלת הוראות 4א.

<ענת מימון: (א) הוראות סעיפים 19מה ו-19מט לחוק השוויון יחולו, מחוק השוויון בשינויים המחויבים, לעניין עבירה לפי סעיף 3.

<ענת מימון: לעניין עבירות לפי סעיף 3 (ב) הוראות סעיף 19מח(ב) לחוק השוויון יחולו, בשינויים המחויבים, לעניין עבירה לפי סעיף 3(א) ו-(ב).

<ענת מימון: " ב-(א) אנחנו מחילים את הסעיף שמאפשר חקירה של הנציבות ושל הגשת כתבי אישום על ידי תובע מקרב הנציבות.

<ענת מימון: (ב) זו אפשרות להפסיק את העיסוק בעסק.

<ענת מימון: זה בנוסף לעונשים שקבועים פה.

<ענת מימון: תיקון סעיף 5 6.

<ענת מימון: בסעיף 5 לחוק העיקרי, במקום "שר העבודה והרווחה" יבוא "שר הרווחה והשירותים החברתיים".

<ישראל הבר: הינו רוצים להוסיף סעיף שמירת דינים כך שהחוק הזה לא יגרע מהוראות חוק השוויון, שהן יותר רחבות בכמה בחינות מאשר ההוראות פה.

<ענת מימון: מקובל.

<ענת מימון: נוסיף סעיף שאומר כך: אין בהוראות חוק זה כדי לגרוע מהוראות כל דין אחר.

<עמר סבג: האם עיוור שנעזר בכלב נחייה יכול לתבוע תביעה אזרחית באופן עצמאי?

<ענת מימון: כן, לאדם עיוור יש אפשרות להגיש תביעה אזרחית אם לא מכניסים אותו למקום או גובים ממנו תשלום בשל העובדה שהוא מלווה בכלב נחייה.

אלי אלאלוף: הוא יכול בעצמו לעשות או באמצעות הנציבות.

<יניב אלימלך: אני מגיע מתחום כלבי הנחייה.

<יניב אלימלך: אני מכיר את שני בתי הספר שיש בארץ.

<יניב אלימלך: אני יודע שמוציאים כלבים באיכות מאוד מאוד טובה, כלבים שאין סיכוי שיעשו את הצרכים שלהם במקומות ציבוריים בלי אישור.

<יניב אלימלך: החשש שלנו בארגון הוא שכלבי שירות, שאני לא יודע מה ההכשרה שלהם או מה הפיקוח - -

אלי אלאלוף: החוק הזה איננו מטפל בכלבי שירות.

אלי אלאלוף: אנחנו מצביעים על הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית אחרי ששלחנו בקשה לוועדת הכנסת למיזוג ההצעה הפרטית והממשלתית.

אלי אלאלוף: מי בעד הצעת החוק, מי נגד, מי נמנע?

אלי אלאלוף: בעד – פה אחד

אלי אלאלוף: נמנעים – אין

אלי אלאלוף: מר דבאח, דבריך נגעו לליבנו כמו כל יתר הדברים שנאמרו פה.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים בוועדה הזאת לטפל בכל מה שאנחנו יכולים לטפל.

אלי אלאלוף: אין לנו סמכות אחת, הלוואי שהייתה לנו.

אלי אלאלוף: אנחנו לא אחראים לחלוקה התקציבית, זה בין משרד האוצר למשרד הרלוונטי וועדת כספים.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים לטפל בכל הנושאים הקשורים לאוכלוסיית העיוורים והמתקשים בראייה.

אלי אלאלוף: אנחנו עומדים לרשות

אלי אלאלוף: כם כדי לתקן כל מה שצריך לתקן, גם בפניות אישיות, בוודאי באמצעות המרכז לעיוור וכל גוף שימצא לנכון להציע לנו דברים מסוימים.

אלי אלאלוף: אני פונה למשרד הרווחה והשירותים החברתיים.

אלי אלאלוף: אני מבקש לדעת מה הסיבה שהתקציב שנידון בקדנציה הקודמת בוטל, האם יש לו אלטרנטיבה.

אלי אלאלוף: על המרכז לעיוור למלא את תפקידו כמטריה של כל מערכת העיוורים בישראל.

אלי אלאלוף: אנחנו עומדים לרשותו לקדם כל נושא ונושא.

אלי אלאלוף: הזמנת אוטובוסים זה המרכיב היחיד שכל אחד יודע לעשות.

אלי אלאלוף: לטפל בעיוורים ובעולם העיוור אמורה להיות ההתמחות של המרכז לעיוור.

אלי אלאלוף: תודה רבה, הישיבה נעולה.