ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 251, 2016-06-06 10:30

אלי אלאלוף: היום 6.6.2016, כ"ט באייר התשע"ו, השעה 10:32, ואנחנו אמורים לדון בהצעת חוק הרשות לגיל הרך, התשע"ו-2015, הצעה של חברי הכנסת מנואל טרכטנברג, אלי אלאלוף, אורלי לוי אבקסיס, יעקב מרגי, יפעת שאשא ביטון ודוד אמסלם.

אלי אלאלוף: תרשו לי כמה מילות פתיחה ומיד אעביר את רשות הדיבור לידידי, פרופ' טרכטנברג.

אלי אלאלוף: היום אנחנו מקיימים דיון ראשוני, להבין בינינו את הרצונות.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם שהנושא של הגיל הרך וההיערכות טופלו בשלוש ועדות שונות בעשור האחרון: ועדת דוברת, שלעצרי לא ירדה לטיפול בגיל הרך מלידה; ועדת טרכטנברג, שלמרות הניסיון שלי אתו, בכנות שלו אמר לי: זה לא יעבור.

אלי אלאלוף: אז לא טופל.

אלי אלאלוף: אבל בוועדת אלאלוף, שהייתי שליט כמעט בנושא הזה - כל מי שלא היה בדעה לא היה בוועדה - הוחלט שהגיל הרך, הדבר הכי חשוב לטפל זה מלידה.

אלי אלאלוף: זה קודם כול אקט להתמודדות עם המצב החינוכי של התפתחות הילד ולא לצורך תעסוקת האמא בלבד.

אלי אלאלוף: זה שינוי מהותי שהומלץ עליו.

אלי אלאלוף: לצערי, לאורך השנים המערכת כולה לא תפסה.

אלי אלאלוף: המערכת שהיתה במשרד הכלכלה לא תפסה את ההמלצות או הכיוון הנדרש להתפתחות הילד.

אלי אלאלוף: היום אנחנו דנים באופן כללי.

אלי אלאלוף: אנחנו לא נקבל היום שום החלטה ולא יהיו הצבעות, אבל יתאפשר חופש ביטוי לכל המעוניין בזה.

אלי אלאלוף: הרשו לי לפתוח עם פרופ' טרכטנברג.

מנואל טרכטנברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מנואל טרכטנברג: בעיניי זה לא עוד הצעת חוק שעולה לוועדה, אלא יש כאן, אולי אולי, סנונית של בשורה.

מנואל טרכטנברג: עברנו קריאה טרומית, זה לא דבר של מה בכך.

מנואל טרכטנברג: זה מתאפשר מכיוון שלילדים בגיל הרך אין עדיין צבע פוליטי, ועובדה היא שהיוזמים של החוק הזה, כל אחד מהם ממפלגה אחרת והעניין הפוליטי לא משחק בכלל.

מנואל טרכטנברג: אני גם חייב לציין שזה מזל – אני לא יודע עד כמה אתם יכולים להעריך את זה – שיושב-ראש הוועדה הזאת הוא דווקא אלי אלאלוף, שבלעדי זאת אני מסופק מאוד אם היינו מגיעים לשלב הזה.

מנואל טרכטנברג: אז מגיעה ליושב-ראש הרבה מאוד קרדיט.

מנואל טרכטנברג: הערה כללית שניה - אנחנו מנסים לשנות מציאות בצורה מאוד משמעותית.

מנואל טרכטנברג: מה לעשות, כשמנסים לשנות גם בפן המוסדי, יש הרבה מאוד גורמים שמעורבים ועובדים קשה בתחום הזה.

מנואל טרכטנברג: זה נוגע להרבה אנשים בהרבה מוסדות וקשה מאוד להגיע לעמק השווה.

מנואל טרכטנברג: היינו בקשר מאוד הדוק עם כל הגורמים: עם משרד החינוך, משרד הבריאות, משרד הרווחה, משרד הכלכלה, עם הארגונים שמתפעלים את המעונות ועם האקדמיה.

מנואל טרכטנברג: גם אם היו דיונים וויכוחים נוקבים, מצאנו אצל כולם רצון טוב ממשי, וזה לא דבר שקורה כל יום או כל שבוע במדינת ישראל.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה ציון של הוקרה לכל המשרדים ולכל הגורמים שבאו במגע אתנו בנושא הזה.

מנואל טרכטנברג: אני מאוד מקווה שנמשיך ברוח של שיתוף פעולה, כי בלעדי זאת זה לא יקרה.

מנואל טרכטנברג: תנאי הכרחי כדי שהמהלך הזה יצלח זה שיתוף פעולה ורצון טוב של כל הגורמים.

מנואל טרכטנברג: אז אלה דברי הרקע.

אלי אלאלוף: תרשה לי לברך את כניסתם של שני החברים - חבר הכנסת יגאל גואטה וחבר הכנסת חיים ילין.

אלי אלאלוף: ברוכים הבאים.

מנואל טרכטנברג: לגופו של עניין – לא אעבור על כל הרקע של הדבר הזה, הדברים ידועים לכל מי שיושב כאן.

מנואל טרכטנברג: רק אציין את הדבר הבא: מדינת ישראל התברכה בשיעור הילודה הגבוה ביותר ב-OECD, זה לא דבר של מה בכך.

מנואל טרכטנברג: זה של כל האוכלוסיות במדינת ישראל ולא של אוכלוסיות מסוימות.

מנואל טרכטנברג: פעם היו אומרים זה אלה או אלה – לא רוצה להגיד.

מנואל טרכטנברג: לא, יש דווקא תהליך של התכנסות של שיעורי ילודה מאוד מעניין.

מנואל טרכטנברג: זו ברכה אמיתית, כי החברה הישראלית מתחדשת, יש פה אנרגיות, יש פה עתיד.

מנואל טרכטנברג: יחד עם זאת, בשל העובדה הזאת, ברור לכולנו שהאחריות הרובצת עלינו, כחברה, לספק לאותם ילדים שנולדים חינוך מתאים, אופק התפתחותי וכו' היא אחריות הרבה יותר כבדה מאשר במדינות שיש מעט מאוד ילדים שנולדים.

מנואל טרכטנברג: זו הערה אחת.

מנואל טרכטנברג: הערה שניה זה הנטל הכלכלי שרובץ על ההורים שהיום מגדלים ילדים.

מנואל טרכטנברג: לא ארחיב, אבל גם זה צריך לעמוד מול עינינו.

מנואל טרכטנברג: המשמעות של זה היא שאם לא מטפלים נכון, מההיבט הזה, בגיל הרך אנחנו יוצרים במו ידינו את הפערים ומרחיבים אותם, שאחר כך יהיו אתנו לשנות דור.

מנואל טרכטנברג: כי מה לעשות, הורה שלא יכול לשלם עבור טיפול מתאים לילד שלו בגילאים הצעירים, אז מה שקורה או לא קורה עם הילד - הוא נושא אתו את זה לאורך כל הקריירה, אין שוויון הזדמנויות וכו'.

מנואל טרכטנברג: צריך להבין זאת.

מנואל טרכטנברג: זו לא נקודה טריוויאלית, זו נקודה שהיא הרבה יותר חריפה ב-2016 מאשר ב-1996, טווח של 20 שנה.

מנואל טרכטנברג: למה?

מנואל טרכטנברג: מכיוון שהרבה יותר נשים עובדות, ועובדות בקריירות ממשיות, דורשניות, לא פחות מהגבר, ומכיוון שהמשפחה המורחבת לא יכולה לספק את הסחורה, את התפקיד המסורתי שהמשפחה המורחבת היתה עושה.

מנואל טרכטנברג: לכן ההורים היום הם במצב הרבה יותר קשה אבסולוטית ממה שהיו לפני 20 ו-30 שנה ביכולת שלהם לספק לילד בגילאים הרכים את מה שדרוש לו.

מנואל טרכטנברג: לכן האחריות על המדינה היא כפולה ומכופלת, צריך להבין את הדבר הזה.

מנואל טרכטנברג: אין כמעט עוד תחום שאני יכול לחשוב עליו שהתהפכו היוצרות.

מנואל טרכטנברג: המצב האבסולוטי של המשפחות הוא רע, ולכן האחריות שמוטלת על המדינה היא הרבה יותר גדולה.

מנואל טרכטנברג: כיום האחריות הזאת, או שלא ממומשת או שהיא מפוצלת בין הרבה מאוד גורמים.

מנואל טרכטנברג: ציינתי ארבעה משרדים שיש להם איזושהי אחריות כלפי הנושא הזה, כל אחד בתחומו הוא.

מנואל טרכטנברג: אני לא בא בטענות לאף אחד, זו התפתחות היסטורית.

מנואל טרכטנברג: אין פה נימה של ביקורת.

מנואל טרכטנברג: אבל צריך להבין שההתפתחות ההיסטורית הזאת תביא לידי כך שהילד נופל בין הכיסאות, וגם ההורה.

מנואל טרכטנברג: הילד הופך למין אובייקט שמועבר מפה לשם, משם לפה, ההורה צריך לשנע אותו מפה לשם, כשכל פעם יש גורם אחד שמטפל בהיבט זה או אחר.

מנואל טרכטנברג: אין מדיניות כוללת, אין סדרי עדיפויות כוללים לגיל הרך.

מנואל טרכטנברג: לכן, מה שקורה מעת לעת, שההורים או גורמים חברתיים מתעוררים על סוגיה מסוימת, מפעילים לחץ נקודתי ואז, בלית ברירה, המדינה נותנת או לא נותנת מול הסוגיה הנקודתית, בלי שיש תיעדוף.

מנואל טרכטנברג: לכן, גם כשקורה משהו, זה קורה בצורה מאוד לא יעילה ואופטימלית.

מנואל טרכטנברג: לדוגמה, העניין של הסייעת השניה – נוהל מאבק, התקבלו תקציבים מסוימים, הלכו על זה.

מנואל טרכטנברג: אם מישהו היה אומר: אני נותן לך חצי מיליארד שקל לגיל הרך.

מנואל טרכטנברג: קח, אבל תעשה תיעדוף.

מנואל טרכטנברג: האם כל חצי המיליארד הזה היה הולך לסייעת שניה?

מנואל טרכטנברג: לא בטוח.

מנואל טרכטנברג: יכול להיות שחלק לטיפת חלב, יכול להיות למשהו אחר.

מנואל טרכטנברג: אבל כשאין יד מכוונת זה בזבוז.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד את זה גם מהפן האוצרי התקציבי, כי אני מאוד מאוד מודע למגבלות התקציביות.

מנואל טרכטנברג: אין דרך יותר טובה לבזבז תקציבים מאשר כשאין מדיניות מתעדפת לטווח ארוך.

מנואל טרכטנברג: זו דרך בטוחה לבזבז משאבים ציבוריים, כי תמיד תמיד תיתן למי שלוחץ יותר ולא איפה שצריך הכי הרבה.

מנואל טרכטנברג: אז אומרים: טוב, כל משרד עושה את התעדוף שלו.

מנואל טרכטנברג: רבותי, חיסונים תמיד יהיו אחרונים בתור לעומת MRI לקשישה שמחכה חצי שנה בתור.

מנואל טרכטנברג: אני לא בא בטענות למשרד הבריאות, ככה זה בחיים, וככה גם בנושאים אחרים.

מנואל טרכטנברג: לכן המהות, הלב של ההצעה, היא שמדינת ישראל מרימה את הכפפה ומקימה גוף כדי שאפשר יהיה לגבש מדיניות לגיל הרך במדינת ישראל.

מנואל טרכטנברג: מדיניות כוללת, על כל ההיבטים – ההתפתחותיים, הבריאותיים, החינוכיים, רווחה, אבחון וכו'.

מנואל טרכטנברג: בפעם הראשונה, זה מה שאנחנו אומרים.

מנואל טרכטנברג: הגיל הרך זה לא כשאתה חוגג יום הולדת שלוש או ארבע, זה מהלידה ואפילו לפני זה, כי העניין של ההורות הוא קריטי, והעניין של ההורות מתחיל לפני הלידה.

מנואל טרכטנברג: אבל אנחנו אומרים מלידה עד גיל שש.

מנואל טרכטנברג: בגיל שש מעבירים מקל למערכת החינוך הרגילה.

מנואל טרכטנברג: זו האחריות, על כל ההיבטים.

מנואל טרכטנברג: הגוף הזה, אנחנו חושבים שהוא צריך לדור, להיות ממוקם במשרד החינוך, כגוף שיש לו את היכולות המקצועיות, גם התיאום בין כל הגורמים וגם הסמכות התקציבית לתעדוף.

מנואל טרכטנברג: בלי זה, זה מועדון debate ולא משהו אחר.

מנואל טרכטנברג: הגוף הזה חייבים להיות מיוצגים שם כל הגורמים הרלוונטיים.

מנואל טרכטנברג: על זה יכול להיות ויכוח - ויש ויכוח, וזה בסדר שיש ויכוח - מה הוא ההרכב האופטימלי.

מנואל טרכטנברג: זה נושא לגיטימי לדיון, אנחנו נדון על הדברים האלה.

מנואל טרכטנברג: הראייה חייבת להיות מערכתית בשני מובנים: של התחומים – בריאות, חינוך, התפתחות וכו' - וגם הסתכלות ארוכת טווח.

מנואל טרכטנברג: אין אפשרות לקבוע מדיניות, אלא אם כן מסתכלים לפחות חמש שנים קדימה.

מנואל טרכטנברג: כל שנה עושים הערכה מחדש, אבל מהות העניין זו הסתכלות קדימה.

מנואל טרכטנברג: אנחנו מדברים על ילדים שמתפתחים לאורך זמן.

מנואל טרכטנברג: הראייה הזאת, שפעם הם נמצאים, אז מעבירים לשם ואז כאילו נולדים מחדש - הילדים אצלנו נולדים מחדש חמש פעמים לפחות במהלך החיים הצעירים שלהם.

מנואל טרכטנברג: זו מהות ההצעה.

מנואל טרכטנברג: עכשיו אגיד כמה דברים על העניין המוסדי, הטריטוריה וכו'.

מנואל טרכטנברג: כשמקימים גוף כזה, יש בעיות טריטוריאליות, ובצדק.

מנואל טרכטנברג: אני לא אומר את זה בציניות.

מנואל טרכטנברג: זה ברור, הרי אם יהיה גוף שיידע להגיד מה מועדף בתחום בריאות הילד ולמשרד הבריאות אין את הסמכות האבסולוטית, אז יש כאן סוגיה של ממשק.

מנואל טרכטנברג: יש ניסיון טוב בתחום הזה, וזה מה שקרה גם התוכנית הלאומית במשרד הרווחה, התוכנית "ילדים בסיכון".

מנואל טרכטנברג: אילולא הניסיון הזה, אני עצמי הייתי מאוד סקפטי.

מנואל טרכטנברג: אבל למדנו וראינו - כשיש רצון טוב ויש את הכלים הארגוניים, אפשר לעשות את הדבר הזה.

מנואל טרכטנברג: אני לא אומר שזה אותו דבר, אבל זה דומה.

מנואל טרכטנברג: הגוף הזה לא אמור להיות גוף ביצועי בשום פנים ואופן.

מנואל טרכטנברג: אנחנו לא רוצים עוד ביורוקרטיה ביצועית, אנחנו רוצים יכולת לתכנן, לגבש מדיניות, תהיה ועדת שרים לענייני הגיל הרך שתוכל לקבל החלטות.

מנואל טרכטנברג: גוף כזה לא מקבל החלטות ברמה של ממשלה, כמובן, אבל יכול לעשות את העבודה המתכללת הזאת.

מנואל טרכטנברג: כאמור, יש כמה נושאים במחלוקת, וזה בסדר גמור.

מנואל טרכטנברג: אני קורא להם הערות ולאו דווקא נושאים במחלוקת.

מנואל טרכטנברג: הטיוטה שעומדת בפניכם, מן הסתם לא תספק את כולם, ואני חייב להגיד שגם לא אותי.

מנואל טרכטנברג: יש לי הרבה הערות על מה שכתוב כאן.

מנואל טרכטנברג: אני מברך את היושב-ראש, שבשום שכל אמר שגם אם זה יקח עוד שבוע ועוד שבוע, נקיים ישיבה שבה אפשר להעלות את ההסתייגויות ואת ההערות, כך שנוכל אחר כך לעשות תכלול של הדברים, להכניס פנימה את מה שניתן, שלא מתנגש עם גופים אחרים, ומה שלא - לא.

מנואל טרכטנברג: זו המטרה של הישיבה הזאת.

אלי אלאלוף: בינתיים רק יושבת-ראש המועצה הלאומית לשלום הילד ביקשה את רשות הדיבור.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<ורד וינדמן: אני רוצה לברך את המציעים על העובדה שבפעם הראשונה יש כאן ביטוי להבנה שצריך לבנות את הפירמידה מהבסיס.

<ורד וינדמן: למרות שיש היום הרבה מאוד מחקרים, גם בארץ ובעיקר בעולם, על המשמעות וההשלכות החברתיות, הכלכליות והבריאותיות שיש להשקעה בגיל הרך, כולל השפעות הרות גורל על המוח של הילדים, זו הפעם הראשונה - - -

אלי אלאלוף: זה נשמע מפחיד.

<ורד וינדמן: חשוב לדעת.

<ורד וינדמן: זה אחד הנושאים שמדברים עליהם בעולם המערבי, על משמעות הנושא של הזנחת ילדים לעומת השקעה בילדים, איך זה משפיע על המוח, השפעות שלא תמיד ניתנות לשינוי אחר כך.

<ורד וינדמן: זו עוד הצדקה כבדת משקל להשקיע בגיל הרך.

<ורד וינדמן: לכן אני רוצה לברך את המציעים על כך שהם הביאו את הנושא לוועדה, ועדה שכבר הזכרתי שאני יודעת שהיא יודעת לעשות היסטוריה בקשר לילדים וזו לא סתם אמונה.

<ורד וינדמן: לצד הברכות אני רוצה להעיר נושא חשוב.

<ורד וינדמן: מבחינתנו, אחד הנושאים החשובים ביותר שצריכים לעמוד על סדר-היום הציבורי, החברתי, הלאומי זה נושא שיושב - או שוכב או כבר נעלם - על שולחן הכנסת מזה עשר שנים לפחות, וזה חוק הפיקוח על מסגרות לגיל הרך.

<ורד וינדמן: חשוב לי להעלות את זה כאן כי אני מניחה ומקווה שהמציעים לא התכוונו שהדבר יבוא זה במקום זה.

<ורד וינדמן: הנושא של רישוי, פיקוח וסטנדרטיזציה של מסגרות לגיל זה אחד הנושאים הכי חשובים שצריכים להיות בהקשר של הגיל הרך.

<ורד וינדמן: אגיד את מה שאנחנו תמיד אומרים בהקשר הזה: בשביל לפתוח קיוסק צריך רישוי וסטנדרטים; אבל כדי לפתוח מסגרת לגיל הרך, לצערנו, עד היום לא צריך.

<ורד וינדמן: אני בטוחה ומקווה שהוועדה לא התכוונה שהדברים יבואו זה במקום זה.

<ורד וינדמן: אני רוצה להזכיר שבכנסת הקודמת הגיע לוועדה מי שהיה שר הכלכלה או התמ"ת - - -

אלי אלאלוף: היום זה כלכלה ותעשייה.

<ורד וינדמן: הביא הבטחה, לפחות בעל פה, שהוקצו ממשרד האוצר מיליארד שקלים לנושא של הפיקוח והרישוי, וחשוב לי להזכיר את זה גם כאן.

<ורד וינדמן: זו אמנם היסטוריה, אבל גם להיסטוריה יש משמעות כשקובעים את העתיד.

חיים ילין: ממתי את מאמינה לדברים האלה?

<ורד וינדמן: אני מזכירה את זה כעובדה.

<ורד וינדמן: זאת אומרת, שאם רוצים, יש תקציב לעניין.

אלי אלאלוף: יש נציג אוצר פה?

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: אתה זוכר איזה מיליארד שקלים שנעלמו?

<ורד וינדמן: למרבה המזל יש פרוטוקולים.

יעקב פרי: היה - - -

אלי אלאלוף: מי אדוני?

יעקב פרי: נציג משרד המשפטים.

חיים ילין: דרך אגב, היו גם 17 מיליארד שקל לנגב גליל.

אלי אלאלוף: כן, נציג משרד המשפטים.

יעקב פרי: אין לי מה להוסיף, מעבר לזיכרון.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, הייתי מציע שנציגי המשרדים השונים יגידו את הערותיהם.

אלי אלאלוף: חיים ילין ברשות דיבור, אחר כך נעבור אליהם.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה.

חיים ילין: קודם כול, אני רוצה לציין שאני חושב שהצעת החוק הזאת, למועצה לגיל הרך, היא אחד הדברים הכי חשובים שיש.

חיים ילין: ברמה האסטרטגית, אם זה יוקם – ואני מקווה שזה יוקם – זו תהיה פעם ראשונה או בין הפעמים הראשונות שמדינת ישראל מבינה שהיא צריכה להתחיל לתכלל ולהסתכל לטווח הארוך, מה שבדרך כלל לא קורה.

חיים ילין: לכן אני מאוד שמח על הצעת החוק.

חיים ילין: ההצלחה תהיה אם יהיה הכלים שיאפשרו למועצה הזאת להצליח, כי זו הצלחה של כולנו, במיוחד למשפחות הצעירות.

חיים ילין: כל עוד מי שהבטיח את המיליארד שקל, השר בנט, שהיה במשרד הכלכלה ולא רצה להעביר את מעונות היום למשרד החינוך, והיום הוא במשרד החינוך - - -

יעקב פרי: זה השר שמחון, אדוני.

חיים ילין: אז זה השר הקודם הקודם הקודם.

חיים ילין: ..

יעקב פרי: לכן זה דורש זיכרון.

חיים ילין: דרך אגב, אני יכול להבטיח הרבה, אבל אחרי זה אני הולך לשוק הפרטי וזה נרשם על הקרח.

חיים ילין: אבל כל עוד היה השר בנט במשרד הכלכלה, והיום במשרד החינוך, והוא לא מוכן לקחת את האחריות של מעונות היום בגיל הרך – במיוחד עכשיו, כשאין עדיין שר, זה העיתוי - אם לא נצליח לעשות את זה, אז בצער - - -

אלי אלאלוף: היות שרוב האנשים פה הם אנשי מקצוע, אז אני מציע שהדיון הלא מקצועי - - -

חיים ילין: אז אני מפחד שכל עוד יהיה פיצול בין משרד החינוך למשרד הכלכלה, המועצה הזאת לא תצליח לעשות את מה שהיא רוצה.

חיים ילין: מה היא רוצה לעשות?

חיים ילין: להסתכל על הילד מגיל לידה עד כיתה א', להסתכל על הגיל המשמעותי ביותר שיש.

חיים ילין: אמרתי פעם שזה לא שייך לשמאל או ימין; ברגע שהפוליטיקה נכנסת לחינוך - הפסדנו כולנו.

חיים ילין: אם היינו מנהלים יותר את החינוך, אני חושב שהיינו מצליחים הרבה יותר.

חיים ילין: קראתי את הנתונים וכמעט נפלתי – אנחנו עם ילד אחד מעל הממוצע ב-OECD.

חיים ילין: זאת אומרת, אם הממוצע ב-OECD הוא 2.2 ילדים, במדינת ישראל אנחנו ב-3.2 בילודה.

חיים ילין: זאת אומרת, ילד שלם, עם כל המשמעויות.

חיים ילין: במשרד החינוך אנחנו בונים גן מההתחלה עד הסוף בשנתיים, במשרד הכלכלה – מההתחלה ועד – 40 שנה היינו במדבר, אז זה פחות או יותר.

חיים ילין: 23% מהילדים נמצאים במוסדות שיש בהם פיקוח; 77% מהילדים אין להם פיקוח בכלל, במשפחתונים ושמרטפונים.

חיים ילין: לכן אני חושב שאם השינוי לא יבוא שם, המועצה תביא את המסר שלה, אבל לא יוכלו לבצע את זה.

חיים ילין: אני טוען שהדבר הכי חשוב שיש בחינוך, מעבר לערכים, זה המיצוי.

חיים ילין: זה לא המצוינות, זה לא חמש יחידות, זה האם אנחנו מסוגלים, כאנשי חינוך, כולנו - כהורים, כבני אדם – לתת את הכלים כדי שהילדים יוכלו למצות את מקסימום הפוטנציאל שיש להם.

חיים ילין: זה המפתח – לא מצוינות, מיצוי.

חיים ילין: את הדבר הזה, אם המועצה תצליח לעשות, אז אני חושב שכולנו נרוויח, כי מי שאמן יהיה אמן ולא יכריחו אותו לעשות חמש יחידות במתמטיקה, ומי שאלוף במתמטיקה יעשה גם שבע יחידות.

חיים ילין: את השינוי הזה, מכמות ומצוינות, כל הזמן מדברים על זה במושגים כאלה, אם נעביר את זה למיצוי וערכים, לדעתי כולנו נרוויח.

חיים ילין: אני מאחל בהצלחה.

חיים ילין: אני חושב שהחוק הזה הוא לא של אופוזיציה ולא קואליציה.

חיים ילין: זה חוק שצריך להסתכל על הדבר היקר ביותר שיש לנו, שזה הילדים שלנו, לטווח ארוך.

חיים ילין: זה גם עתיד המדינה.

חיים ילין: אני לא חושב שאנחנו יכולים לדלג על החוק הזה.

חיים ילין: אני מקווה מאוד, מנו, שתצליח ואני מפרגן בכל מקום שאני יכול.

מנואל טרכטנברג: ואלי, אלי.

חיים ילין: ואלי.

אלי אלאלוף: כולנו.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה, לפי ההמלצה של פרופ' טרכטנברג: נבקש מהמשרדים לבטא את עצמם, אבל יש לי רק הערה כללית.

אלי אלאלוף: אני טיפוס עקשן, זה אומר שגם אם אני מחייך מדי פעם, אנחנו חייבים להשיג את המטרה.

אלי אלאלוף: הנושא של הגיל הרך והמועצה או הרשות או כל גוף אחר, זה אחד החולשות הכי גדולות שיש לנו במדינה.

אלי אלאלוף: לפני שבוע נשלחתי על-ידי הכנסת, יחד עם משלחת, לגרמניה ל-24 שעות – לא בזבזנו, לא זמן ולא כספים – בראשות נחמן שי, כדי לדבר עם הבונדסטג על הנושא של ההגירה.

אלי אלאלוף: ההחלטה הפזיזה של גרמניה לפתוח את הדלתות נבעה מהתמוטטות נושא הלידה.

אלי אלאלוף: תבינו את זה.

אלי אלאלוף: מי שחושב שההחלטה לתת למיליון אנשים להתיישב מהיום למחר, ללא שום היערכות, כדי למצוא את 400,000 העובדים החסרים זו החלטה חכמה.

אלי אלאלוף: יושב-ראש הבונדסטג שואל אותנו: איך אתם רואים אותנו בנושא של ההגירה, של המהגרים?

אלי אלאלוף: החברים שלי התחמקו, השאירו לי את התשובה.

אלי אלאלוף: אמרתי לו: אתה מוכן לקבל חוצפה של ישראלים?

אלי אלאלוף: אתם תמימים.

אלי אלאלוף: הוא אומר: לזה ציפיתי.

אלי אלאלוף: לא רציתי להגיד לו כמה, כי אם גרמניה, צרפת או חלק ממדינות ה-OECD לא התפתחו, זה בגלל הרשלנות שלהם בנושא הלידה, שיהיה ברור לנו.

אלי אלאלוף: אז אם יהיו לנו ילדים שלא ניתן להם את התנאים להתפתחות אופטימלית, אז עוד יותר.

אלי אלאלוף: אתם, אנשי המקצוע, אמרתם ואני רק תוכי בזה: ילד שלא מתפתח נכון בין לידה לגיל שלוש – קשה להדביק את הפיגור הזה.

אלי אלאלוף: לכן אנחנו חייבים לעשות הכול, להמשיך לעודד ילודה בצורה טבעית, אבל בצורה מאורגנת לשמור על הגיל הרך.

אלי אלאלוף: זה נכס אדיר, ואם לא נעשה את זה ונחשוב רק על הטיפונדיה המנהלית, הארגונית, התקציבית וכו', זה אומר שנפשל לטווח ארוך למדינה שלנו.

אלי אלאלוף: אני בטוח שזה לא מה שאנחנו רוצים.

אלי אלאלוף: כל אחד מאתנו יש לו נכדים, ילדים, נינים, כולם רוצים לראות אתם מתפתחים נכון.

אלי אלאלוף: בלי לפגוע באף אחד, אני אומר לכם שאת האובססיה לגיל הרך יש לי לפחות 30 שנה, בכל התפקידים שמילאתי ב-30 השנים האחרונות.

אלי אלאלוף: זה התחיל כשלמדתי מה זה הגיל הרך בבאר שבע והקמנו את המרכז הראשון לגיל הרך בשכונה ד' בבאר שבע כדי לשרת את כל העיר.

חיים ילין: הם לא יודעים מה זה שכונה ד'.

אלי אלאלוף: משכונה ד', הדפוקה במירכאות, להקרין את התורה הנדרשת להתפתחות הילד ב-1985.

אלי אלאלוף: אני אומר לכם, עד עכשיו לא מצאתי שום עניין טהור, חוץ מעניין טכני, מנהלי, אדמיניסטרטיבי וכו', שמביא לעיכוב הנושא הזה.

אלי אלאלוף: הטיפול בילדים האלה - תלכו למקומות שיש טיפול משולב, תראו שההתפתחות של הילד לטווח הארוך תהיה טובה, מה גם שאחד הדברים שצריך לתכנן זה ההתפתחות.

אלי אלאלוף: שתיים, הגיל הרך זה לא זבנג וגמרנו, לא גומרים בזה שפותחים 20 מעונות יום.

אלי אלאלוף: יש מחסור מטורף בכל הפרמטרים של התשתיות הנדרשות לגיל הרך.

אלי אלאלוף: מי שמחזיק במפתח של 400 או 500 מעונות יום, יש לו את המפתח לעתיד?

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אם לא תהיה תוכנית רב-שנתית לאומית לתשתיות, לעלות של החזקת הילד – ואני אומר לכם, אני באופן אישי נגד אוניברסליות; שירות אוניברסלי, תקצוב דיפרנציאלי.

אלי אלאלוף: כן, צריך שכל ילד שייוולד יימצא במסגרת מטופלת, אבל, ודאי בשלב הראשון, כשהמדינה אין לה עוד את כל המשאבים הנדרשים, אולי יהיה תקצוב דיפרנציאלי.

אלי אלאלוף: חייבים מערכת שמפתחת תשתיות בזריזות ובחוכמה.

אלי אלאלוף: מעונות היום זו לא הפורמולה היחידה הטובה בעולם.

אלי אלאלוף: אני קצת מושפע מהחינוך בצרפת, אז בצרפת מדברים על ecole maternelle – מתחילים כבר מגיל שנה, ואז קוראים לזה "בית-ספר לגיל הרך".

אלי אלאלוף: שם יש שילוב של שירותים, יש חיסכון אדיר, כמו שציינת, מנו.

אלי אלאלוף: ברגע שיש פיצול ואין סדר עדיפות יש בזבוז.

אלי אלאלוף: מי אמר שזה טוב מעון לשתי כיתות?

אלי אלאלוף: ומי אומר שיש פיקוח טוב על זה?

אלי אלאלוף: יש מקומות שהתחילו לעשות שירותים לגיל הרך, עד גיל שש.

אלי אלאלוף: איפה שיש דבר כזה, תראו שההתפתחות תהיה זולה יותר, יעילה יותר, מפוקחת יותר.

אלי אלאלוף: איך אפשר לפקח על שני גנים?

אלי אלאלוף: אני זוכר שהייתי לוקח את הבן שלי לגן בשכונה שלי בבאר שבע, איפה שאני עוד גר.

אלי אלאלוף: ואני רואה, 25 שנים אחרי, אותו גן, אותו סגנון.

אלי אלאלוף: שום דבר לא התפתח.

אלי אלאלוף: נקי, אנחנו מודים.

אלי אלאלוף: המערכות החינוכיות לא התפתחו בעולם?

אלי אלאלוף: והגננות עם לב מפה ועד להודעה חדשה.

אלי אלאלוף: ואתם חושבים שזו המסגרת האופטימלית?

אלי אלאלוף: החוק הזה, אני מתחייב - כל עוד שזה בוועדה זאת, יעבור.

אלי אלאלוף: הוא יעבור מפני שזה טוב לכולם.

אלי אלאלוף: כדאי שנעשה חשבון נפש, כל אחד, כדי לתקן אותו, לבנות אותו, להביא אותו בתקופה סבירה למערכת שתאמץ אותו, מערכת המדינה, כי זה לא פרויקט של אדם זה או אחר.

אלי אלאלוף: זה פרויקט של המדינה, המדינה צריכה להבין שזה לטובתה, היא תחסוך כסף לטווח ארוך, ובמיוחד, היא תבנה את עצמה טוב יותר לטווח הארוך.

אלי אלאלוף: אז אני מבקש שתיקחו את הדברים שלי כהנחיה, למרות החלק הרגשי שלי בעניין.

אלי אלאלוף: אנחנו נלבן פה כל נקודה שתרצו, אבל תסתכלו על זה שזו פעם ראשונה שיש דיון על חוק של הגיל הרך.

אלי אלאלוף: לא היה לפני כן.

אלי אלאלוף: זה הישג אדיר של כולכם, כולנו, מפני שזה לא במקרה שמנו רוצה, מפני שיש לחץ של השטח, של החברים, של אנשי המקצוע, של חברה בוועדה שלו, זכרונה לברכה, שתמיד לחצה על זה.

מנואל טרכטנברג: פרופ' נינה קליין.

אלי אלאלוף: פרופ' נינה קליין, שבמקרה גם קיבלנו יחד את פרס ישראל.

אלי אלאלוף: התחום הזה כל כך חשוב, כל כך מהותי, אז תתכוננו בבקשה.

אלי אלאלוף: זה לא הדיון הקודם שהיה אם המעבדה בבית המרקחת היא שישה מטר או שמונה מטר.

אלי אלאלוף: זה גם חשוב, אבל בנושא הזה תלכו עם החשיבות, לדון ולהביא את הנושא הזה לדרך טובה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, גברתי.

<מירה חונוביץ: אני אחות מפקחת ארצית בשירותי בריאות הציבור במשרד הבריאות.

<מירה חונוביץ: בתפקידי אני אחראית על האחיות שעובדות בטיפות החלב.

<מירה חונוביץ: אנחנו, משרד הבריאות, מכבדים את הצעת החוק הזאת וחושבים שחשוב שתהיה מועצה כזאת.

<מירה חונוביץ: יחד עם זה, אני רוצה להדגיש מספר דברים, ואחר כך יש פה נציגה נוספת של משרד הבריאות והיא בטח תוסיף ותרחיב.

<מירה חונוביץ: משרד הבריאות הוא המשרד היחיד שעוסק בילדים מלידה ומלפני לידה.

<מירה חונוביץ: אנחנו מלווים את האימהות ההרות, אנחנו מקבלים את התינוקות בטיפת החלב ואנחנו מלווים את התחלת החיים מבחינת התפתחות, מבחינת תזונה, מבחינת הביקור של הילדים בבית.

<מירה חונוביץ: אנחנו מהווים גוף שיש לו עולם תוכן והתמקצעות, כמו לכל משרד אחר.

<מירה חונוביץ: כל משרד אמון על עולם התוכן, הידע והמומחיות שלו.

<מירה חונוביץ: לכן, כשקראנו את ההצעה הזאת, זה לא מספיק בא שם לידי ביטוי.

<מירה חונוביץ: זה לא עניין של טריטוריאליות.

<מירה חונוביץ: מה שאני רוצה להגיד זה שכתוב, למשל: הכנת תוכנית רב-לאומית עבור משרדי הממשלה.

<מירה חונוביץ: זה לא צריך להיות "עבור משרדי הממשלה, זה צריך להיות "בתיאום", כי כל משרד אמון על התכנים המקצועיים של התחום שלו, אם זה חינוך, אם זה רווחה ואם זה בריאות.

<מירה חונוביץ: צריך לראות איך כל גוף שיש לו את המומחיות הזאת עושה את זה, והמועצה, לדעתי, צריכה לסנכרן את הכול, לראות אם כל אחד חשב על הכול ואיך מחברים.

<מירה חונוביץ: זה בדומה לתוכנית הלאומית, של ה-360.

<מירה חונוביץ: זה החשוב, כי משרד יודע לעשות, החסך הוא שהילד נופל בין הכיסאות, כמו שאמרת.

<מירה חונוביץ: צריך לראות איך לחבר.

<מירה חונוביץ: אם אנחנו מדברים על הגיל הרך, יש נושאים שלא מקבלים את כל החשיבות, וכשאני אומרת חשיבות, אני לא מדברת רק על חשיבות קונספטואלית.

<מירה חונוביץ: למשל, רפואה מונעת וטיפות חלב בישראל.

<מירה חונוביץ: כולם מכירים את המערך הזה, אבל זה מערך שלא מקבל את הביטוי מבחינה תקציבית כמו שצריך או מבחינה חוקית כמו שצריך.

<מירה חונוביץ: גם זה נופל בין הכיסאות.

<מירה חונוביץ: אם זה אחד השירותים הראשונים והייחודיים שהילד נכנס למערכת הזאת כבר בהתחלה, זה צריך לקבל ביטוי במסגרת החוק למועצה.

מנואל טרכטנברג: לקבל ביטוי - איך?

<מירה חונוביץ: כל הנושא של טיפות חלב, צריך לעגן אותו באיזושהי צורה בחקיקה.

<מירה חונוביץ: היום יש את התוספת השניה ואת התוספת השלישית - איך מסדירים את זה; איך מסדירים את הבנייה של טיפות חלב – היום זה לא קיים; איך מתחזקים את אותו מוסד.

<מירה חונוביץ: אם מר אלאלוף דיבר על הגן שנראה כמו לפני 25 שנה, יש גם טיפות חלב שנראות כמו לפני 30 שנה.

<מירה חונוביץ: אנחנו מדברים על המקום שאליו הילד בא עם ההורה שלו כדי לראות איך לגדל אותו בצורה המיטבית ביותר, ולכן אני חושבת שצריך לעשות את הסנכרון.

<מירה חונוביץ: אם אנחנו מדברים על נציגים במועצה, אז הבריאות, דווקא בגלל הייצוגיות, בגלל תחילת החיים, בגלל שבגיל הזה אין גורמים אחרים שמטפלים בילד, אנחנו סבורים שצריכים להיות לפחות שלושה נציגים של בריאות בתוך ההרכב של המועצה.

<מירה חונוביץ: כל מה שכתוב בסעיפים 4 עד 7 – המלצה על סטנדרטים בתחומי הגיל הרך, גיבוש המלצות וכו' – הכול צריך להיות בתיאום עם אנשי המקצוע של המשרדים הרלוונטיים.

<מירה חונוביץ: תודה.

אלי אלאלוף: תודה לך.

אלי אלאלוף: אם יש לכם הערות ספציפיות להצעת החוק, המאוד מאוד ראשונית, תעבירו הכול בכתב ליועצת המשפטית שמרית, שיושבת אתנו.

אלי אלאלוף: תעבירו לה את כל הדברים שאתם רוצים והיא תרכז את כל החומר שישפיע.

<שמרית שקד גיטלין: אז תתחום איזהו תאריך שעד אליו יעבירו לי.

אלי אלאלוף: אז אולי חודש - - -

מנואל טרכטנברג: פחות.

מנואל טרכטנברג: הדברים נאמרו, אנחנו צריכים לרוץ מהר.

אלי אלאלוף: תתייחסו למסמך.

אלי אלאלוף: יש לכם שבועיים להגיב.

אלי אלאלוף: הישיבה הבאה תהיה בתוך חודש.

אלי אלאלוף: הצטרפה אלינו חברת הכנסת שולי מועלם.

אלי אלאלוף: ברוכה הבאה.

אלי אלאלוף: בבקשה, רצית שמישהו מהבריאות ישלים?

<ליזה רובין: לגבי תקציבים, אני חושבת שצריך לדאוג להקמת המועצה הזאת, שהתקציבים שיוקצו לא יהיו על חשבון דברים שכבר הוקצו.

<ליזה רובין: יש תמיד סכנה כזאת, שכאשר יש איזשהו מקור ייעודי – יש דוגמאות למכביר לזה - - -

אלי אלאלוף: מה תפקידך?

<ליזה רובין: אני מנהלת המחלקה לאם ולילד במשרד הבריאות, שירותי בריאות הציבור.

<ליזה רובין: יש תקציבים, וצריך להסדיר את הנושא הזה.

<ליזה רובין: יש תוכניות מעבר למשרדים, בין אם זה 360, וגם שיקום שכונות - צריכים למצוא את המקום המתאים כדי לתאם את כל הפעילות הזאת, שבחלקה מכוונת לגיל הרך.

<ליזה רובין: אני רוצה להגיד משהו בשמי האישי, לא בשם המשרד, וזה בנושא המעונות ו הדגש על מעונות.

<ליזה רובין: אם אנחנו יודעים שהקשר בין האם לילד והחשיבות שלו היא משהו מרבי, אני חושבת שראוי שהמועצה והכנסת ידונו בנושא של חופשת הלידה ואורך חופשת הלידה.

<ליזה רובין: היום אנחנו גם ב-OECD, וזה נושא שהוא מאוד חשוב, והוא לא במקום החשיבות של המעון.

<ליזה רובין: הוא עומד בזכות עצמו.

אלי אלאלוף: תודה.

<טל נשרי: אני ממשרד הבריאות.

<טל נשרי: כמובן, אנחנו מצטרפים לברכות.

<טל נשרי: אנחנו חושבים שתכלול של מדיניות הוא דבר טוב וחשוב.

אלי אלאלוף: אפשר לשאול באיזו רמה קיימתם דיון במשרד?

<טל נשרי: הדברים נדונו גם מול צוות של שר הבריאות, גם אצל מנכ"ל משרד הבריאות, גם עם חבר הכנסת טרכטנברג וגם בתוך היחידות המקצועיות השונות.

<טל נשרי: לקחנו את ההצעה הזאת ברצינות הראויה, בחנו אותה.

<טל נשרי: ברמה העקרונית אנחנו מצטרפים לברכות.

<טל נשרי: חשוב לנו, ואצטרף לדברים שמירה אמרה קודם, שהמועצה לא תחליף את שיקול הדעת של המשרדים אלא תפעל בתיאום אתם.

<טל נשרי: יש לנו עולם תוכן ייחודי משלנו, לא נראה לנו נכון, גם רעיונית, שמועצה מתחומי עניין שונים תקבע סטנדרטים מקצועיים, לטיפות חלב למשל, או למעונות יום שיקומיים.

יגאל גואטה: למה לא?

יגאל גואטה: אם יש נציגים משם.

<טל נשרי: השאלה היא אם יש לנציגים האלה זכות וטו או שגורמים מקצועיים ממשרד החינוך, למשל, יקבלו החלטות ביחס לתחומים שמשרד הבריאות מופקד עליהם ועל היישום שלהם.

<טל נשרי: אני אומרת שוב: יש לנו גורמי מקצוע מצוינים שזו העבודה שלהם.

<טל נשרי: לפעמים צריך עזרה ברמה של התכלול, ברמה של קביעת המדיניות הכוללת, אבל זה חייב לבוא בתיאום עם המשרדים ולא להחליף את שיקול הדעת שלהם.

<טל נשרי: הרשות הזאת היא גורם חשוב, ובאמת חשוב לנו שהנקודה הזאת תובהר.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת גואטה, בבקשה.

יגאל גואטה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יגאל גואטה: אני רוצה לברך את חבר הכנסת טרכטנברג וכל החברים – היושב-ראש אלאלוף, אורלי אבקסיס, יעקב מרגי, יפעת שאשא ביטון ודוד אמסלם - על הצעת החוק הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: אף על פי שאינם כאן, כבודם כאן.

יגאל גואטה: כן.

יגאל גואטה: ועל האווירה הזאת של עידוד הילודה, זה בטח ובטח דבר שאנחנו מברכים עליו.

יגאל גואטה: לא תמיד מברכים על הדבר הזה בוועדות השונות.

יגאל גואטה: אני חושב שמעבר לזה שהנושא הזה חשוב והוא ראשון במעלה לעתיד המדינה – הטיפול בילדים בגיל הרך - לא פחות חשוב עבור ההורים, שאם לא נטפל בילדים האלה בעוד כמה שנים אולי לא נהיה פה אז יקום מישהו שיצטרך לטפל בהורים שמטפלים בילדים בגיל הרך כי, כמו שאמר חברי פרופ' טרכטנברג, היום ההורים עוברים קשיים מאוד גדולים בכל מה שקשור בטיפול בילדים בגיל הרך.

יגאל גואטה: באחת הוועדות שאלתי חבר: מה נשמע?

יגאל גואטה: איך אתה מרגיש?

יגאל גואטה: הוא אמר: אני מרגיש כמו נהג מירוצים.

יגאל גואטה: שאלתי: למה?

יגאל גואטה: אמר: אנחנו נהגים והילדים מרוצים.

יגאל גואטה: צריך כל היום לרוץ ולקחת אותם מפה לשם ומשם לפה, וכל היום ההורים מתעסקים רק באיך לסדר את הילדים.

יגאל גואטה: הדבר היחיד שמפחיד אותי, וסליחה שאני אומר את זה, שלא ייווצר מצב שבעקבות אינטרסים או מאבקים על טריטוריה החוק הזה ייהרס.

יגאל גואטה: תמיד יש צלילים של: אנחנו פה, ההם שם וכל משרד דואג לטריטוריה שלו.

יגאל גואטה: זה בסדר וזה לגיטימי, אבל לא על חשבון הילדים ולא על חשבון הצעת החוק המדהימה הזאת.

יגאל גואטה: תודה רבה.

אלי אלאלוף: לפי הסדר שכתוב אצלי, משרד הרווחה עכשיו.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<ורד כרמון: בוקר טוב, אני מפקחת ארצית לגיל הרך בשירות ילד ונוער ואני מייצגת את משרד הרווחה.

<ורד כרמון: יש פה גם את היועצים המשפטיים שלנו.

<ורד כרמון: גם אנחנו מברכים מאוד על הנושא של התכלול ועל כך ששמים את הגיל הרך על המפה.

<ורד כרמון: גם היו לנו הרבה ישיבות עם פרופ' טרכטנברג.

<ורד כרמון: אנחנו עובדים על הנושא הזה במסגרת התוכנית הלאומית, זה משהו שהוא מאוד מבורך ושם את הנושא של הגיל הרך במקום יותר ראוי ומכובד ממה שהוא נמצא היום.

<ורד כרמון: אני גם מסכימה ברמה המשרדית שאוניבסליות זה חשוב, אבל חשוב מאוד משהו דיפרנציאלי.

<ורד כרמון: כמייצגת האוכלוסייה של משרד הרווחה, מרבית האוכלוסייה שלנו צריכה את התקצוב הדיפרנציאלי, ומעבר לתקצוב היא צריכה הרבה מאוד שיתופי פעולה עם המשרדים האוניברסליים: חינוך, בריאות ושימוש במסגרות.

<ורד כרמון: הנושא הזה הוא אחד הנושאים המרכזיים שמאוד היינו רוצים לקדם.

<ורד כרמון: אנחנו נמצאים בשלבים של דיון בין כל האגפים במשרד.

<ורד כרמון: שמנו לב שמה שחסר בעיקר בהצעה הראשונית, לפני שנעביר את כל ההערות, זה התייחסות לאוכלוסייה של ילדים בעלי צריכים מיוחדים.

<ורד כרמון: אנחנו מטפלים גם ילדים בסיכון והוריהם - שגם זה נושא שצריך להיות לו ביטוי בהצעה, כי ילד בגיל הרך לא עומד בפני עצמו, מדובר קודם כול על ההורים.

<ורד כרמון: אני חושבת, כמו שאמרה מירה ממשרד הבריאות, הורים עם ילד ראשון, ראשית ההורות – כל הנושא של ההורות בגיל הרך הוא נושא לא פחות חשוב מהילד עצמו וזה צריך לבוא לידי ביטוי בחקיקה.

<ורד כרמון: את כל ההערות לפרוצדורות והמינהל נעביר בצורה מסודרת לפי לוח הזמנים שהתבקשנו.

<ורד כרמון: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: יש עוד מישהו ממשרד הרווחה שרוצה לדבר?

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת שולי מועלם, בבקשה.

אלי אלאלוף: אני רק מזכיר שב-11:45 אנחנו מסיימים.

שולי מועלם-רפאלי: תודה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: גם אני אתחיל בברכות לכל המציעים, ובראשם לחברנו פרופ' טרכטנברג.

שולי מועלם-רפאלי: מנו, אני חושבת שאתה רואה אחד מיצירי כפיך מתקדם לידי שלמות.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לשים בראש הצעת החוק הזאת את השיר האלמותי של להקת הברירה הטבעית, שאני מאוד מאמינה בו, שילדים זה שמחה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שכל הצעת החוק הזאת נכתבה מתוך הראייה הזאת.

אלי אלאלוף: את יודעת מי כתב את זה.

<קריאה: זה נכתב עם הרבה כאב.

שולי מועלם-רפאלי: אני מרגישה שהצעת החוק הזאת מגיעה לשולחן בדיוק כשאנחנו מקיימים אין סוף דיונים בוועדה הזאת על קריסת מעונות היום, על השאלה לאן תלכנה טיפות החלב, על השאלה למה החוק לשיקום נכי נפש בקהילה מתחיל רק מגיל 18 ומתחת לא, וכמובן, ילדים מגיל אפס עד שש בכלל לא קיימים במציאות חיינו.

שולי מועלם-רפאלי: הצעת החוק הזאת תוביל אותנו למקום שמדבר מחדש על ילדים, ובעיקר על ילדי הגיל הרך.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שדרכה גם יהיה שיח אמיתי על העולם של עבודה במדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: זאת אומרת, איפה ההורים והילדים בעניין העבודה.

שולי מועלם-רפאלי: יש המון שדולות, גם בכנסת הקודמת וגם בכנסת הזאת, שמדברות על השעות הבלתי אפשריות כמעט שהורים נאלצים לעבוד כאן, ואני בטוחה שדרך הצעת החוק הזאת נוכל לדבר גם על הדבר הזה.

שולי מועלם-רפאלי: אני יודעת שזאת רק ההתחלה ושיש עוד דרך ארוכה, בעזרת השם, להביא לידי גמר את הצעת החוק המצוינת הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: אז חזקים וברוכים כולכם.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, משרד הכלכלה.

<חגי פורגס: שלום, אני מהאגף למעונות יום.

<חגי פורגס: קודם כול, אני כמובן מברך על הצעת החוק הזו, שנועדה לקדם את הגיל הרך בישראל, במיוחד גילאי אפס עד שלוש, שהאגף למעונות יום מטפל בהם.

<חגי פורגס: אנחנו רואים חשיבות מאוד גדולה בקידום הטיפול והמערך של גילאי לידה עד שלוש.

<חגי פורגס: כמו שציינת, התיאום הבין-משרדי מאוד חשוב לנו וגם היום אנחנו עושים אותו.

<חגי פורגס: נשמח להתקדם בכל יוזמה מבורכת כזאת.

יגאל גואטה: ובלבד שזה יישאר במשרד הכלכלה.

<חגי פורגס: לא לא.

<חגי פורגס: כמה הערות: הראשונה – גילאי לידה עד שלוש וארבע שש שונים במהותם אחד מהשני.

<חגי פורגס: אי אפשר לקחת את גילאי לידה עד שלוש ולעשות העתק הדבק, ואותם עקרונות ומודלים ליישם על ארבע עד שש ולהיפך.

<חגי פורגס: אלה שני עולמות תוכן שונים, תוכניות פדגוגיות שונות, מדובר בסוג טיפול אחר, התאמה של ילד למסגרת ולא ילד למסגרת בשני הגילאים השונים, עבודה בקבוצות קטנות וכיוצא בזה.

<חגי פורגס: אלה דברים שחייבים לשים לב אליהם כשמדברים על גיל לידה עד שש.

<חגי פורגס: יש פה אבחנה חשובה.

<חגי פורגס: ההצעה הזאת מעוררת קשיים כל נושא הסמכויות שקיימות היום וחפיפות שעלולות להיווצר בסמכויות בין משרדים שונים.

<חגי פורגס: אנחנו עוד לא מבינים בפירוט את המודל שמוצע בהצעת החוק הזאת.

<חגי פורגס: לא פנו אלינו עם איזשהו פירוט שנוכל להתייחס אליו, ולכן אנחנו צריכים לדון יותר לעומק ולהבין יותר את הפרטים של המודל שהרשות תעבוד לפיו כדי שנוכל להבין את ההשפעות שיש על ההתנהלות כיום.

<חגי פורגס: לא ברור גם מה ההשפעה על כל נושא התקציב, שהזכירו פה.

<חגי פורגס: בהצעת החוק יש כמה מקומות שמדובר על התקציב או לפחות שיש השפעה ברורה על תקציב, אפילו בגיבוש סטנדרטים והכשרה.

<חגי פורגס: אלה דברים שיש להם השפעות תקציביות, ואנחנו חייבים להבין: האם זה תקציב שייגרע מפעילות אחרת של המשרד ושל האגף?

<חגי פורגס: האם זה תקציב שיתווסף לתקציב הפעילות השוטפת?

<חגי פורגס: אלה דברים שחשוב לנו להבין במסגרת הדיון הכולל והמפורט על הצעת החוק הזו.

<חגי פורגס: הערה אחרונה, לגבי הצוות הבין-משרדי שהוקם סביב בחינת מיקומו של האגף למעונות יום בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

<חגי פורגס: המשרד הציג בפני הצוות את מכלול השיקולים ומכלול הסוגיות שחייבים להתייחס אליהם במסגרת השאלה המורכבת הזאת של מיקום האגף.

<חגי פורגס: הצוות הבין-משרדי הניח על שולחן הממשלה את המלצותיו וכרגע זה מונח לפתחה, ולכן זה לא משהו שאפשר לחתוך אותו לכאן או לכאן כרגע.

<חגי פורגס: שוב, אנחנו מאוד מברכים על היוזמה הזאת ונשמח לקדם.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: ד"ר יעל דיין, בבקשה.

יעל דיין: רציתי להגיד כמה דברים בהקשר של החוק, שאני יודעת שהוא נורא ראשוני ועדיין לא מפורט, אבל לא הבנתי כמה כוח יש למועצה מול הממשלה.

יעל דיין: אם מדובר בתיאום מדיניות – אני חושבת שזה מצוין, השאלה היא עד כמה היא יכולה לכופף את המדיניות הזאת מול משרד האוצר.

יעל דיין: לא הבנתי.

אלי אלאלוף: המדינה לא תעמוד לרשות המועצה.

יעל דיין: כי אני פוחדת שזה עוד מקום לדיונים שלא יובילו לפרקטיקה של הדברים.

אלי אלאלוף: אשמח מאוד שחברי מנו יגיד את זה.

אלי אלאלוף: את יודעת, כשיצא הדוח של מנו אמרו שהוא לא יעשה כלום.

אלי אלאלוף: אז בינתיים, כל גיל שלוש נמצא במערכת החינוך.

אלי אלאלוף: זה כלום – יש עיתונאים שמומחים לזה: ועדות זה סתם כדי לבזבז.

אלי אלאלוף: זו החלטה אדירה.

אלי אלאלוף: הוא פה, לידי, והוא לא יעז להגיד.

אלי אלאלוף: אתם יודעים שדוח העוני עד עכשיו יצא לביצוע בשבעה מיליארד שקל – שנה תקציבית ראשונה.

אלי אלאלוף: אם אתם חושבים שאנחנו יושבים פה, כל חברי הכנסת, כדי לטחון מים - אז בואו נפזר את הישיבה.

אלי אלאלוף: אני אומר לכם בלי סקפטיות: אם המועצה תקום יהיו לה שיניים, יהיו לה אפשרויות להשפיע, היא תתקן עיוותים, היא תוסיף - היא תיקח חלק מהתקציבים הקיימים, שלא יהיו לכם אשליות, כי יש בזבוזים - ותביא תקציבים נוספים, כי צריך להגדיל אותם.

אלי אלאלוף: אנחנו לא נמצאים במקום הטוב ביותר ב-OECD מבחינת שירותים חברתיים, אנחנו נמצאים בתחתית הסולם ואנחנו חייבים לעלות לאמצע הסולם, ולהגיע לאמצע הסולם זה מיליארדים - - -

יגאל גואטה: למה לאמצע?

יגאל גואטה: לראש, בשביל שנגיע לאמצע.

אלי אלאלוף: יש שם בזבוזים.

יגאל גואטה: אם נשאף לאמצע נגיע למטה.

אלי אלאלוף: הצרפתים שהם בראש הסולם הם בזבזנים לא קטנים.

אלי אלאלוף: אבל חבר'ה, תיגשו לעניין ולהתמודדות האמיתית.

אלי אלאלוף: זה יהיה מהלך שבאמת ידרוש, כי זה כסף חדש ודורש התמודדות מול דברים נוספים; כי זה כסף קיים וזה דורש גם התמודדות נוספת.

אלי אלאלוף: אל תיבהלו מזה.

אלי אלאלוף: לא במקרה ציטטתי את שתי הוועדות, כי שנינו יושבים פה, מפני שזה לא יבוא ביום בהיר אחד, זה יבוא במאבק של כולנו יחד.

אלי אלאלוף: זה אפשרי, כי זה צורך אמיתי, ולצורך אמיתי יש תמיד כסף.

אלי אלאלוף: על בזבוזים אני לא ממונה, לצערי.

יעל דיין: זה בדיוק מה שרציתי להגיד.

יעל דיין: אני לגמרי מסכימה.

אלי אלאלוף: המועצה צריכה להיות עם שיניים.

יעל דיין: זה בדיוק מה שרציתי להגיד, ונורא חשוב לשים לב לזה בניסוח החוק, למרות שאני לא מבינה דווקא בעניין הזה.

יעל דיין: אני לא דואגת, כמו שנאמר פה על-ידי משרדי הממשלה, לאיזה מריבות טריטוריה – שיהיו הנציגים הנכונים ויגידו את הדברים.

יעל דיין: אני מאמינה שמועצה כזאת יכולה למצוא את הדרך לראות את כלל הסוגיות של הגיל הרך.

יעל דיין: יש פה המון סעיפים, כמו המלצה על סטנדרטים וגיבוש הכשרה וכן הלאה, וכל הדברים האלה כתובים כבר, היו על זה ועדות.

יעל דיין: אני חושבת שהחוק יכול להכניס את הרפרנס של הדברים האלה, אבל גם אולי להכניס לתוכו את החוקים האחרים הקיימים, כמו חוק הפיקוח.

יעל דיין: זאת אומרת, לארגן את החוק הזה עם הדברים שכבר קיימים כדי שלא צריך יהיה להתחיל מההתחלה את כל המסע הזה.

יעל דיין: נקודה אחרונה, שהמון פעמים אנחנו מדברות על העניין שצריכים להשקיע בהתפתחות.

יעל דיין: אני חושבת שבמציאות הישראלית היום צריך להשקיע באיכות החיים של ילדים וילדות בגיל הרך ולא להסתכל כל הזמן רק על הצד העתידני – מה יהיה כשהם יגדלו.

יעל דיין: כאן ועכשיו המצוקה היא קשה ביותר, הסיכון הוא גדול מאוד ולכן זה מאוד דחוף ולכן חשוב שזה ירוץ מהר.

אלי אלאלוף: נציגת משרד החינוך, בבקשה.

אלי אלאלוף: אני מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.

אלי אלאלוף: משרד החינוך מנוהל על-ידי הלשכה המשפטית?

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: נמצאת אתי גם הגברת סימה חדד, מנהלת האגף לגיל הרך.

אלי אלאלוף: אבל בכל זאת מדובר בהצעת חוק.

אלי אלאלוף: גם אנחנו רואים חשיבות גדולה בתכלול הנושאים שקשורים בגיל הרך.

אלי אלאלוף: עבדנו על הנוסח בפורומים שונים אצלנו במשרד, בדרגים שונים, העברנו את ההערות ואנחנו שמחים שחלקן נכנסו לנוסח.

אלי אלאלוף: נעביר הערות נספות בלוחות הזמנים שקיבלנו.

אלי אלאלוף: גם אנחנו חוששים מהפיצול של אפס עד שלוש ושלוש עד שש וחוששים מהכפילות בין משרדי הממשלה - הסמכויות של משרדי הממשלה לבין המועצה.

אלי אלאלוף: אבל אני מניחה שניתן יהיה לגשר או לתאם כדי לפתור את הקושי הזה.

אלי אלאלוף: זהו.

אלי אלאלוף: אנחנו מברכים על ההצעה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: מישהו ממשרד החינוך רוצה להשלים את התמונה?

אלי אלאלוף: לא, אוקיי.

אלי אלאלוף: אז משרד הפנים, בבקשה.

<יונתן טיקוצקי: אני ממינהל שלטון מקומי במשרד הפנים.

<יונתן טיקוצקי: גם אני מצטרף למברכים, כמובן.

<יונתן טיקוצקי: אני חושב, גם באופן וגם המשרד, שזו הצעה מאוד חשובה שיכולה לקדם את הנושא.

<יונתן טיקוצקי: נושא אחד שאנחנו חושבים שיש לו מקום בהצעת החוק - לאור העובדה שהמועצה שתקום תעבוד בצורה רבה, סביר להניח, גם דרך השלטון המקומי, דרך הרשויות, כי הן אלה שבסופו של דבר מספקות את כלל השירותים לתושבים – אנחנו חושבים שיש מקום גם לנציג של משרד הפנים במועצה, שייתן את נקודת המבט של השלטון המקומי בכל מה שקשור להחלטות המועצה.

<יונתן טיקוצקי: כיום הצעת החוק מזכירה נציג של השלטון המקומי שימונה לפי המלצת שר הפנים.

<יונתן טיקוצקי: גם ראש רשות שמייצג את הרשות ואת השטח זה משהו חשוב, אבל נראה לנו לנכון גם שיהיה נציג של המשרד הממשלתי שאמון על השלטון המקומי.

יגאל גואטה: נציג אחד מספיק?

יגאל גואטה: הנציגה של משרד הבריאות אמרה שלושה.

אלי אלאלוף: אעזור לשניכם - נציגות.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: נציג מרכז השלטון המקומי, בבקשה.

<מיכל מנקס: בוקר טוב.

<מיכל מנקס: אני סמנכ"ל חינוך וחברה במרכז השלטון המקומי, ואני מבקשת לפתוח בברכות.

<מיכל מנקס: בהכירי את הנפשות הפועלות, זה גם יקרה, והגיעה השעה.

<מיכל מנקס: אני מברכת בעיקר על שינוי נוסח הצעת החוק ועל ההחלטה המבורכת להכיל את המועצה כחלק אינהרנטי של משרד החינוך ולא להקים מנהלות וגוף רגולטורי נוסף.

<מיכל מנקס: מבחינת מרכז השלטון המקומי, קיימנו פעולות רבות בנושא כדי ללמוד את הדברים לעומקם עם חבר הכנסת טרכטנברג והצוות שלו, ועל כך תודתנו.

<מיכל מנקס: קיימנו דיונים פנימיים בדרג מקצועי, וועדת החינוך שלנו התקיימה ברמת גן בכדי לבחון מרכזים לגיל הרך ומודלים דומים ויפים.

אלי אלאלוף: איזה בחרתם?

<מיכל מנקס: היפה הוא השונות, ואני מאמינה גם בחינוך בשונות ובהתאמת החליפה לילד ולצרכיו.

<מיכל מנקס: אמר בזמנו מנכ"ל משרד החינוך: "אלף פרחים יפרחו", אז אכן כך.

<מיכל מנקס: ועדת החינוך שלנו, שהיא גוף מוסדי, ברכה והצביעה פה אחד שהיא בעד המהלך הזה.

<מיכל מנקס: עוד העברנו את עמדתנו לבקשת משרד רוה"מ.

<מיכל מנקס: אנחנו אתכם.

<מיכל מנקס: אני רוצה להדגיש מה שנאמר כאן לראשונה על-ידי משרד הפנים, ותודה על כך, שהוא הרגולטור של השלטון המקומי.

<מיכל מנקס: אני רוצה להזכיר שכל הילדים, התינוקות, הוריהם ומשפחתם הם תושבינו ומרחב ההתרחשות היא הרשות המקומית, בין אם כזרוע ביצועית של משרדי ממשלה רבים ובין אם כבית לגופים נוספים שנותנים שירותים.

<מיכל מנקס: לכן חשוב מאוד שאנשי שטח יהיו במועצה, ושוב אני מבקשת לברך על הנושא הזה.

<מיכל מנקס: אנחנו מכירים את השטח לא משום שאנחנו קוראים אותו; אנחנו מנגנון קטן שמייצג את הרשויות ונמצאים יום יום ושעה שעה בשטח ושומעים את צרכיו.

<מיכל מנקס: אני חושבת שיהיה לנו מה לתרום.

<מיכל מנקס: אני מבקשת להודות על ההזדמנות ועל העתיד לבוא.

אלי אלאלוף: תודה לך.

אלי אלאלוף: הקואליציה למען חינוך מלידה, בבקשה.

<ישראל אליסף: תודה.

<ישראל אליסף: אני יושב-ראש פורום ועדי הגנים הארצי.

<ישראל אליסף: אני מייצג פה גם את הקואליציה לחינוך מלידה, אני חבר ועדת ההיגוי של הקואליציה.

<ישראל אליסף: קודם כול, אני כמובן מצטרף לברכות, פרופ' טרכטנברג וכל השותפים להצעת החוק הזאת מראים על החזון ולא רק על הטיפול של מה שקורה כאן ועכשיו.

<ישראל אליסף: מה שקורה כאן ועכשיו זו קריסה שלמה בנושא הגיל הרך, במיוחד בגילאי לידה עד שלוש.

<ישראל אליסף: זה מטופל גם ברמה הפרלמנטרית, והיו דיונים על הנושא, אבל ההצעה הזאת היא הצעת עם הרבה חזון.

<ישראל אליסף: יש המלצה טובה שקיבלתי מפרופ' טרכטנברג בעבר, שצריך לתעדף.

<ישראל אליסף: אז גם בראייה של חזון עתידי צריך תמיד לתעדף.

<ישראל אליסף: בגדול, הדבר המיוחד והחשוב ביותר במועצה לגיל הרך זה שסוף סוף במדינת ישראל 2016 שמים את הילד במרכז, שמים את החשיבה על החינוך כבר מגיל לידה.

<ישראל אליסף: זה לא היה עד עכשיו.

<ישראל אליסף: המחאה החברתית של 2011, אם אתם שואלים אותי, הולכת להתחדש בקיץ הזה סביב הנושא של הגיל הרך.

<ישראל אליסף: אנחנו פועלים בכיוון הזה.

יגאל גואטה: בכיוון של המחאה או של הטיפול?

<ישראל אליסף: של המחאה, ותראה שהמחאה תביא גם לטיפול.

<ישראל אליסף: לצערנו, ככה זה עובד במדינה.

<ישראל אליסף: מי שלא מבין את זה לא רואה את התהליכים.

<ישראל אליסף: לא קרה כלום בנושא הגיל הרך בלי המחאה החברתית של 2011.

<ישראל אליסף: המחאה הזאת תתמקד בגיל הרך, ובחוק הזה סוף סוף לוקחים את הילד ושמים אותו במרכז ולא חושבים על האמא כמי שצריכה להיות במרכז.

יגאל גואטה: באופן אוטומטי היא תהיה במרכז ברגע שיטפלו בילד.

<ישראל אליסף: לא נכון.

<ישראל אליסף: החשיבה הממשלתית עד עכשיו היתה שרוצים לדאוג לילד לפתרון כי שאמא שלו תצא לעבודה, ואנחנו רוצים לסיים עם זה.

<ישראל אליסף: 85% מהאימהות בישראל יוצאות לעבודה, נקודה.

<ישראל אליסף: הילד נמצא במסגרת, ואנחנו רוצים שלכולם יהיו מסגרות מיטביות ציבוריות, לא מסגרות פירטיות ולא מסגרות פרטיות ויקרות, וצריך שמישהו יתכלל את המערכת בראייה רוחבית ולא שכל שנתיים יתחלף לנו שר וכל שר בא עם רפורמה חדשה, עם משהו חדש ואין לנו דרך להתמודד עם זה.

<ישראל אליסף: המועצה מתכללת מדיניות והיא שומרת על רצף, ואם שר מתחלף הוא לא מחליף את הכול בבת אחת.

<ישראל אליסף: זה מאוד חשוב בעינינו, אנחנו מברכים על זה ונשמח להיות חלק מזה.

אלי אלאלוף: נציגת המשמר החברתי, בבקשה גברתי.

<ענת אייל: תודה רבה.

<ענת אייל: אני נציגת המשמר החברתי וגם כאשת חינוך של יותר מ-40 שנה, אני מאוד מברכת על החוק הזה.

<ענת אייל: אני רוצה להגיד שזה אולי אחד הדברים היחידים, שהודות לוועדה של טרכטנברג ואלאלוף יצא משהו שאני מאמינה שייצא ויהיה לטובת כל המדינה.

יגאל גואטה: תמיד יוצאים דברים טובים מהוועדה הזו.

<ענת אייל: אני לא מדברת על הוועדה הזאת, מהמחאה החברתית.

<ענת אייל: אני חושבת שזה מאוד מאוד חשוב.

<ענת אייל: כאשת חינוך של הגיל הרך משך 40 שנה, מגיל אפס בחינוך בקיבוץ עד לסגנית מנהלת בחינוך המיוחד, אני רואה את הגיל הרך כדבר הכי הכי חשוב וההתפתחות של הילד בגיל הזה היא הדבר החשוב ביותר.

<ענת אייל: כשלא מקבלים, אז אנחנו רואים יפה מאוד מה קורה.

<ענת אייל: היום כדי לקבל מסגרת טובה ההורים מוציאים סכומי עתק שהם פשוט לא יכולים לעמוד בזה – אני בכוונה זורקת פה את הסכום: כ-3,000 שקל זה סכום נורמטיבי, ולא נדבר אם יש שניים או שלושה ילדים בגיל הרך, וזה קורה.

<ענת אייל: ההורים לא יכולים לעמוד בזה.

<ענת אייל: גם הפיקוח הוא לא פיקוח אחיד.

<ענת אייל: יש איזשהו פיקוח דרך משרד הכלכלה, אבל זה לא פיקוח אחיד.

<ענת אייל: שוב, כאשת משרד החינוך, אני חושבת שכל הגוף הזה חייב להיות במשרד החינוך כי זה המשרד שמפקח.

<ענת אייל: יש לי נכד בחינוך מיוחד.

<ענת אייל: האבסורד הגדול הוא שכילד עיוור עד גיל שלוש היה בעמותה.

<ענת אייל: העמותה מאוד נחמדה והכול בסדר, אבל החינוך של העמותות זה לא החינוך של משרד החינוך - כל אחד מחנך איך שהוא מבין.

אלי אלאלוף: עמותת עלם?

<ענת אייל: כן.

אלי אלאלוף: בפתח תקווה?

<ענת אייל: בירושלים.

<ענת אייל: החינוך הוא נהדר, אין ויכוח, אבל זה לא אותו כשזה גוף אחד של משרד החינוך.

<ענת אייל: אני, כאשת משרד החינוך, זה לא היה אותו דבר מה שהיה שם.

<ענת אייל: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: נציגת המועצה להשכלה גבוהה, בבקשה.

<חן אבישר: אני מהשלכה המשפטית.

<חן אבישר: אנחנו רוצים לוודא שכשמדובר על הכשרה, מדובר על הכשרה שאינה אקדמית.

<חן אבישר: כל מה שקשור לנושאים אקדמיים, אנחנו אמונים על זה באופן בלעדי.

אלי אלאלוף: אני לא מבין.

אלי אלאלוף: מה זה אומר?

אלי אלאלוף: למה שלא תהיה אקדמית?

<חן אבישר: כי כל מה שקשור לנושאים אקדמיים, המועצה להשכלה גבוהה היא זאת שאחראית על זה.

אלי אלאלוף: אתם חיים בפלנטה אחרת?

<חן אבישר: לא - - -

אלי אלאלוף: למרות שיש פה יושב-ראש - - -

<חן אבישר: אז הוא יסמיך - - -

אלי אלאלוף: אז נביא אתכם לשבת.

אלי אלאלוף: תדעו שאתם חייבים לרדת לשרת את השטח, לא לשבת על האולימפוס ולתת הנחייה מה לא אקדמי.

<חן אבישר: אין שום בעיה, אני רק אומרת שבין התפקידים של המועצה שתוקם עכשיו, היא לא יכולה להתעסק בתכנים אקדמיים.

<חן אבישר: זה באחריות הבלעדית של המועצה להשכלה גבוהה.

<חן אבישר: זה הכול.

אלי אלאלוף: מה זה בלעדיות?

אלי אלאלוף: אתם לא משרתים את המדינה?

אלי אלאלוף: מה זה חוק, זה עצמאי?

אלי אלאלוף: אני מבקש שתבדקו את עצמכם בהגדרות שלכם.

אלי אלאלוף: אני חושב שהגיע הזמן שתגדירו את עצמכם כמשרתי מדינה.

<תמר ארז: אני יושבת-ראש האגודה הישראלית למען הילד בגיל הרך.

<תמר ארז: אני מבקשת מכל השותפים לדיון לתת קדימות להעברת הצעת החוק.

<תמר ארז: אפשר יהיה לעבוד על שיפורים ועל וגיזום בהמשך, אבל חשוב ודחוף שהצעת החוק תעבור לקריאה.

<תמר ארז: נהיה אתכם בקשר, נשלח הערות קטנות פה ושם.

<תמר ארז: הערה עקרונית אחת, מאוד חשובה בעיניי – היום כל הארגונים שאני מכירה בתחום מדברים על גיל רך כלידה עד גיל שמונה.

<תמר ארז: יצא עכשיו גם תיקון לאמנת זכויות הילד, עם התייחסות ספציפית לגיל היונקות.

<תמר ארז: נלמד את הדברים האלה, ננסה כבר לדבר עם הפנים לעתיד ולא קישור רק לעבר.

<תמר ארז: הדבר היחיד שחשוב לי לציין כרגע – המקום של ההורות וההורים.

<תמר ארז: הייתי מציעה לבחון דרך שיהיו במועצה – גם אם הגוף עוד לא קיים - גם נציגים של הורים לילדים בגיל הרך או המעוניינים להיות הורים.

<ישראל אליסף: יש.

<ישראל אליסף: שניים.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: נציג משרד המשפטים, התקיים דיון במשרד?

יעקב פרי: לפי ההצעה, אין פה נציגות של משרד המשפטים.

יעקב פרי: אני יושב כאן רק משום שמדובר בהליך חקיקה ואנחנו תמיד מצטרפים לדיוני החקיקה.

אלי אלאלוף: יש לך גם זיכרון טוב במקרה.

אלי אלאלוף: נציג האוצר, בבקשה.

<שאול קירשנבום: אני רפרנט חינוך באגף התקציבים.

<שאול קירשנבום: תודה ליושב-ראש ולחברי הכנסת על הנושא החשוב.

<שאול קירשנבום: אני רוצה להעיר דבר אחד בקשר לנוסח של ההחלטה, מה שסוכם בוועדת השרים לקראת ההצבעה בענייני התקציב.

<שאול קירשנבום: כפי שסוכם, נדון על הנוסח הסופי, אבל המועצה מגבשת תוכנית מתכללת, תוכנית שבאה לחקור ולסקור את המדיניות המומלצת לגיל הרך.

<שאול קירשנבום: כמו שאני מאמין שאתם לא רוצים שאגף התקציבים יקבע למשרד מה יהיה התקציב שלו - כל משרד ומשרד וכל שר בתחומי האחריות שלו קובע את תקציב המשרד שלו - מה שאנחנו מציעים זה שלקראת דיון תקציב כל שנה המועצה תדון, תציג את ההמלצות שלה, תגיד מה נדרש מבחינת התוכנית שהיא מציגה ושהדבר יידון בממשלה.

אלי אלאלוף: תודה.

<שמרית גיטלין-שקד: כשאנחנו מכינים הצעת חוק לקריאה ראשונה, לפי התקנון משרד האוצר צריך לתת את הערכת העלות התקציבית.

<שמרית גיטלין-שקד: אני מבינה שהעברתם בכתב, אבל אתה רוצה לומר אותה לפרוטוקול?

<שאול קירשנבום: הוועדה ביקשה שאכין הערכת עלות להצעה.

<שאול קירשנבום: לפי ההצעה שעומדת כיום – יכול להיות שיהיו שינויים, ובסופו של דבר ההצעה לא מדברת באופן קונקרטי איך היא רוצה שהמועצה תיראה – ההערכה שלנו מדברת על סדר גודל של 8.75 מיליון שקלים; מתוכם 2.5 מיליון שקל זה שכר ועוד 6 מיליון שקל לפעולות ועוד 250,000 שקל לתפעול.

אלי אלאלוף: זה הגיע לוועדה, ואני חייב להגיד שגם פרופ' טרכטנברג וגם אני לא ראינו את זה.

אלי אלאלוף: אני מברך שיש כבר נכונות לתקצב.

<שאול קירשנבום: בגלל הנומרטור, כמובן שההצעה הזאת תצטרך להעמיד מקורות כנגד על מנת שהקואליציה תוכל לתמוך בהצעה.

<שמרית גיטלין-שקד: אנחנו צריכים לדעת אם הממשלה נותנת את הסכמתה לעלות התקציבית.

<שמרית גיטלין-שקד: יש לזה משמעות, כי אם הממשלה נותנת את הסכמתה לעלות התקציבית אז לא מדובר בהצעת חוק תקציבית, אין צורך בקולותיהם של 50 חברי כנסת כדי להעביר אותה; אם הממשלה לא נותנת את הסכמתה לעלות התקציבית אנחנו מכריזים על הצעת החוק כהצעת חוק תקציבית, והמשמעות היא שהיא יכולה להתקבל במליאה רק בקולותיהם של 50 חברי כנסת.

אלי אלאלוף: כרגע אנחנו עוד לא דנים בזה.

יעקב פרי: זה צריך לחזור לוועדת השרים ממילא.

אלי אלאלוף: ודאי.

אלי אלאלוף: לפי ההמלצות של ועדת השרים ביקשו שכל מיני נקודות יחזרו.

אלי אלאלוף: אבל בינתיים לא דנים בזה.

אלי אלאלוף: פרופ' טרכטנברג, בבקשה.

מנואל טרכטנברג: מאוד בקצרה, כי השעה מאוחרת.

מנואל טרכטנברג: קודם כול אני רוצה להודות על כל ההערות.

מנואל טרכטנברג: נשב על המדוכה, ננסה כמה שיותר להפנים ולתת ביטוי להערות.

מנואל טרכטנברג: אבל אם אנחנו באמת רוצים שיקרה, אני חושב שכל מי שיושב כאן מבין שחלק ניכר מההערות לא יכולות לבוא למימוש מלא בחוק.

מנואל טרכטנברג: אנחנו לא נקים מועדון לדיונים אקדמיים במימון של שמונה מיליון שקלים בשנה.

מנואל טרכטנברג: בשביל זה אקדמיה, יש סמינרים, יש סדנאות, והם מתקיימים.

מנואל טרכטנברג: יש המון כנסים, וזה טוב, זה משרת פונקציה.

מנואל טרכטנברג: חלילה, אני בא מהאקדמיה אז אני יודע להעריך גם מה זה כנסים וסמינרים.

<קריאה: אתה גם מוזמן לכל הכנסת.

מנואל טרכטנברג: אני גם מוזמן ואני גם נהנה מזה, כי שם מקשיבים ולא כמו פה בכנסת.

אלי אלאלוף: לא בוועדה הזאת.

מנואל טרכטנברג: זה תענוג גדול.

מנואל טרכטנברג: אנחנו רוצים מהפכה בגיל הרך, לא פחות ולא יותר, ומהפכה דורשת שינוי.

מנואל טרכטנברג: שינוי זה שינוי בסדרי עדיפויות לאומיים ושינוי גם בסמכויות של הגופים הקיימים.

מנואל טרכטנברג: ושלא נתבלבל בעניין הזה - מועדון לוויכוחים, לדיונים ולכנסים אנחנו לא נקים, חבל על השמונה מיליון האלה.

מנואל טרכטנברג: אפשר לחלק מלגות לדוקטורנטים שיעשו עבודות בתחום הזה.

מנואל טרכטנברג: אני אומר את זה כדי שכולנו נפנים את זה.

מנואל טרכטנברג: אנחנו כן נתייחס לכל הערה בכובד ראש, כי כל אחד מכם בא ממקום טוב.

מנואל טרכטנברג: אבל האמירה הזאת שאמרתי: לא יהיה פה מועדון דיונים וכנסים, אלא יהיה גוף עם תקציב - לא השמונה מיליון האלה - גוף שיכול להמליץ לוועדת שרים לגיל הרך.

מנואל טרכטנברג: ההחלטות, בוודאי שיתקבלו על-ידי ועדת השרים לענייני הגיל הרך והממשלה בסופו של יום, על זה אין ויכוח.

מנואל טרכטנברג: לא יכול להיות אחרת.

מנואל טרכטנברג: אבל הגוף הוא זה שצריך לבוא לוועדת השרים ולהגיד: זו התוכנית, ולצד התוכנית זה התקצוב שהולך עם זה, כי אם לא - אין משמעות לתוכנית.

מנואל טרכטנברג: אין משמעות לתוכנית אלא אם כן היא מלווה תקציב שבא לממשלה, והממשלה צריכה להחליט.

מנואל טרכטנברג: אין דבר כזה שכל שר יעשה תיעדוף לעצמו, זו כל הנקודה.

מנואל טרכטנברג: זה לא מה שהולך להיות.

מנואל טרכטנברג: אם זה זה - חבל על המאמץ.

מנואל טרכטנברג: לא אתן יד, אסיר את השם שלי ואנסה לטרפד כל ניסיון, אני אומר לכם את זה במלוא הרצינות.

מנואל טרכטנברג: פה, בכנסת, אעשה מאמץ לטרפד בצורה מאוד ציבורית כל ניסיון להעביר הצעת חוק קלוקלת, חסרת שיניים.

מנואל טרכטנברג: להעביר חוק לא טוב זה בכייה לדורות, כי לכאורה נעשה משהו.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה לתת דוגמה, כדי שנבין.

מנואל טרכטנברג: יש גוף במדינת ישראל שנקרא המולמו"פ - המועצה הלאומית למחקר ופיתוח.

מנואל טרכטנברג: זה נשמע וואו, הוא גוף מתוקצב, הוא מקים ועדות - אף אחד שעוסק במחקר ופיתוח במדינת ישראל לא מכיר את הגוף הזה.

מנואל טרכטנברג: כלום לא עשה הגוף הזה, ולא בגלל שלא היו ניסיונות טובים אלא בגלל שלא יכול היה מלכתחילה.

מנואל טרכטנברג: זה חוק, אלא מה, זה מועדון.

מנואל טרכטנברג: זה לא יהיה, אטרפד דבר כזה, כי זה ימנע התפתחות חיובית בעתיד.

מנואל טרכטנברג: לגבי היכולת של גוף כזה לקבל החלטות שנובעות לבריאות או לרווחה.

מנואל טרכטנברג: תגידו לי, ישיבת ממשלה מסוגלת לקבל החלטות?

מנואל טרכטנברג: אלה שיושבים סביב שולחן הממשלה יודעים את כל הפרטים מה זה MRI כשמקבלים החלטות?

מנואל טרכטנברג: ועדת הסל לתרופות – יושבים שם גם פילוסופים, הם יודעים לעשות את זה?

מנואל טרכטנברג: המועצה להשכלה גבוהה מקבלת החלטות פרטניות על סילבוס של קוריקולום לפיזיקה גרעינית; יושבים שם כלכלנים, הם יודעים?

מנואל טרכטנברג: זה לא עובד ככה.

מנואל טרכטנברג: הגופים האלה, כל העניין הוא שהם מקבלים את כל התשומות של ידע, מחקר, את התשומות של המשרדים השונים וכו' ואז הם עושים את התכלול ואת סדרי העדיפויות.

מנואל טרכטנברג: זו המהות של הגופים האלה; אם לא – בשביל מה הם קיימים?

מנואל טרכטנברג: יש לי עוד הרבה מה להגיד, אבל אני אומר שניקח את הכול בחשבון, אבל שנבין למה אנחנו חותרים.

מנואל טרכטנברג: יחד עם זאת, נעשה את הכול בדרך ארץ, בשיתוף.

מנואל טרכטנברג: זה גם האופי של האנשים, מה לעשות, זה משפיע בסופו של יום.

מנואל טרכטנברג: אני מודה לכל מי שהודה לנו.

מנואל טרכטנברג: זה לא רק אלי ואני, יש פה חברי כנסת אחרים – אורלי לוי אבקסיס, יפעת ביטון, דודי אמסלם, חיים ילין ואנשים טובים אחרים.

מנואל טרכטנברג: יש פה התעניינות, יש רוח גבית מאוד חזקה מתוך הכנסת מכל המפלגות.

מנואל טרכטנברג: אילולא זאת, באמת היה מאוד קשה.

מנואל טרכטנברג: מילה אחרונה - אני רוצה להגיד עוד פעם, שאילולא אלי היה יושב בכיסא היושב-ראש אני מסופק מאוד אם היינו יכולים לקדם את הצעת החוק.

מנואל טרכטנברג: אז אני מבקש המשך שיתוף פעולה, אבל שכולנו נבין לאן אנחנו הולכים.

מנואל טרכטנברג: תודה.

אלי אלאלוף: אני מודה לכולם.

אלי אלאלוף: נשתדל לקיים את הדיון הבא בתוך חודש.

אלי אלאלוף: כל מי שיש לו הערות ללשכה המשפטית והצעות נוספות, אתם יודעים את הכתובת.

אלי אלאלוף: אנחנו גם אחראים להפיץ לאחרים חומר שתרצו.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה, תודה.