ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 73, 2016-02-11 10:00

אברהם נגוסה: בקו הסגול, המדינה הגדירה אותם לא ראויים למגורים, היום אנשים גרים שם?

<ליאת שוחט: כן, זו השכונה שגרים בה הקהילה האתיופית וכל מקבלי דירות עמידר לשעבר, זו האוכלוסייה הקשה.

<ליאת שוחט: היום הם קשישים, דור שני ושלישי - - -

<קריאה: מרבית אלה שרכשו שם הם הקהילה האתיופית.

<ליאת שוחט: כן, בדיוק, הגבול שלנו של איילת השחר.

<ליאת שוחט: אנחנו נהיה שם, נראה את זה גם בעיניים, תראה את הקרבה לשדה התעופה ואת הרעש שהם סובלים משם.

<ליאת שוחט: קצת נתונים על העיר.

<ליאת שוחט: מתוך העולים החדשים, קודם כל המוצא של העולים החדשים, אז רוב העולים החדשים הם יוצאי בוכרה, קהילה שהצליחה להתחבר, ליצור לעצמה את הייחוד שלה, שומרת על המנהגים, על המסורת, בשילוב וחיבור לעיר.

<ליאת שוחט: יוצאי אתיופיה, 27%.

<ליאת שוחט: נתונים די בולטים.

<ליאת שוחט: קצת על העיר.

<ליאת שוחט: דיברנו על המבנה הסוציו אקונומי, על הקצוות שיש בעיר.

<ליאת שוחט: בתוך מערכת החינוך, וזה אחר כך יעידו במשרד החינוך, יש לנו כבר דור שני ושלישי של ילדים שעברית היא לא שפת האם שלהם, שאנחנו שם נותנים את תכנית פל"א המצוינת, שעוד מעט יציגו אותה, וגם העיר משקיעה משאבים גדולים, גם בתכניות לקריאה ועכשיו בשנה הקרובה תקצבנו גם לאנגלית וגם למתמטיקה.

<ליאת שוחט: למרות המיקום המרכזי אין ספק שאור יהודה מוגדרת כפריפריה חברתית וזה משהו שאני באמת אלחם בו, כי בשנים האחרונות הוציאו אותנו מכל מה שקשור לשיקום שכונות ותקציבים, למרות שיש פה שכונות שהן מבחינת החולשה שלהן הן גרועות מהדרום והצפון.

<ליאת שוחט: פשוט המיקום הגיאוגרפי קצת מטעה.

<ליאת שוחט: קצת על מוקד הקליטה העירוני.

<ליאת שוחט: בסיוע משרד הקליטה קיבלנו לקיים פה מוקד קליטה.

<ליאת שוחט: מריו, אתה רוצה להציג קצת את הפעילות שמתקיימת שם.

<ליאת שוחט: שלום.

<ליאת שוחט: הרב נדב הצטרף אלינו, ואבטמו, נציגי הקהילה.

<מריו מלקה: כמו שנאמר פה, בגדול בסיוע של משרד העלייה והקליטה אנחנו מפעילים מספר תכניות לשנה.

<מריו מלקה: מטרת המוקד, כמו שרובנו יודעים, או חלקכם, היא לסייע לשילובם של עולי אתיופיה כאן ביישוב קבע וזו גם החלטת הממשלה מ-1999, זה אחד הכלים שהממשלה מקצה ליוצאי אתיופיה.

<מריו מלקה: אנחנו במוקד מפעילים מספר תכניות, הן תכניות להכשרה מקצועית והן תכניות לפעילות נוער ותכניות חברה ותרבות ופנאי, בכל התחומים, כמובן גם בסיוע הרשות וכל - - - ביישוב.

<מריו מלקה: כאן אתם רואים כל מיני סדנאות, סדנאות יזמות כדי לעודד בתחום היזמות והפיתוח.

<מריו מלקה: באמצע אתם רואים סמים ואלכוהול, כל מיני סדנאות, הרצאות בנושא בניית יחסי אמון בין המשטרה לקהילה, שאנחנו עושים, בעיקר לאור האירועים שאנחנו כאן חשים ורואים.

<מריו מלקה: אתם רואים פה בתמונה בערבי בריאות שאנחנו עושים נותנים דגש למחלות הזיהומיות, סוכרת ולחץ דם, אבל בין לבין אנחנו משלבים כל מיני בדיקות שיכולים גם לקבל אותם פה ב - - - אנחנו עושים את זה עדיין גם במוקד קליטה, בדיקת עיניים, כל מיני בדיקות HIV למיניהן.

<מריו מלקה: כרגע נכניס גם בשלב מתקדם את הנושא של בריאות הנפש שבקהילת יוצאי אתיופיה כמעט לא מדברים עליו, לא נוגעים בו.

<מריו מלקה: אנחנו עובדים על זה כבר קרוב לחצי שנה וייתכן שהשירות הזה יעבור אצלנו למוקד.

אברהם נגוסה: כמה עובדים יש במוקד?

<מריו מלקה: מוקד הקליטה מונה 3.5 משרות, ארבעה עובדים.

<מריו מלקה: המוקד הוקם בשנת 2005, לי ניתנה הזכות להיות כאן מ-2007.

<מריו מלקה: אדוני היו"ר, אם כבר שאלת, אני חושב שמי כמוך יודע וער לדברים בנושא, נגענו פה גם, אני חשבתי שאולי זו ההזדמנות שניתנה לי להגיד את הדברים, אנחנו מדברים הרבה על הנושא של יוצאי אתיופיה, על השילוב המיטבי, על קליטת עולי אתיופיה בצורה המיטבית, יש פה תכניות רבות ברמה הארצית, תכניות חומש, 'דרך חדשה', אולי תהיה גם הדרך השלישית ויש הרבה תכניות, ועל זה צריך להגיד תודה למדינת ישראל שמשקיעה ביוצאי אתיופיה.

<מריו מלקה: עם זאת אנחנו לפעמים שוכחים גם את ההלכה למעשה.

<מריו מלקה: כדי להשתלב יש לנו כמה דרכים, בעיקר הדרך הראשונה בעיניי היא השכלה גבוהה.

<מריו מלקה: השכלה גבוהה, הכשרות מקצועיות למי שלא יכול ללכת ללימודים האקדמיים, ולאחר מכן כמובן לגעת גם בנושא של ההשמה.

<מריו מלקה: אדוני היו"ר, אתה ער ומעורה ואני באמת קודם כל, טיפה באיחור, אומר לך תודה על העשייה שלך ברמה הארצית, הן בארץ והן מחוץ לגבולות ישראל, כדי לסייע ליוצאי אתיופיה, זה בדמך ואתה עושה את זה רבות ואנחנו רואים, ואתה ער גם לכך, ואף נפגשנו מספר פעמים בנושא של עובדי מוקד הקליטה, עם הנציבות ועם הנהגת עובדי מוקד הקליטה.

<מריו מלקה: נכון, נחתם הסכם לפני מספר חודשים בין האוצר להסתדרות ואני הייתי רוצה לדעת ולראות, דיברנו על השמה הולמת, אני רוצה, סליחה שאני קצת נכנס ל - - -

<ליאת שוחט: אז יש לך דקה.

<מריו מלקה: אני יכול לומר שההעסקה של יוצאי אתיופיה בכלל ברמה הארצית היא על גבול הניצול.

<מריו מלקה: צריכה להיות פה הסתכלות אחרת והסתכלות לעומק.

<מריו מלקה: כל עוד שלא נעשה השמה טובה, נלמד ונעשה תואר, אני בוגר הנדסת תעשייה וניהול, כשאני עובד 10 שנים, וכולם, כל האקדמאים, אנחנו רוצים, אדוני היו"ר, התייחסות גם לסוגיה הזו, לטפל בהשמה הולמת של יוצאי אתיופיה.

<מריו מלקה: רק כך נוכל להשתלב, ולא בתכניות לארבע וחמש שנים, אלא שנים קדימה.

<מריו מלקה: די לצעוק 30 שנה, שלא נצטרך עוד 30 שנה בהמשך, לעשות הכול כדי שנוכל להיות משולבים.

<מריו מלקה: אין לנו מדינה אחרת, יש לנו רק מדינה אחת, בית אחד, ואנחנו פה.

<מריו מלקה: זו עובדה מוגמרת וצריך לטפל בסוגיה הזו.

<ליאת שוחט: תודה, מריו.

<ליאת שוחט: בנוסף לקהילה האתיופית, שבאמת מוקד הקליטה הוא הציר המרכזי לפעילות ולייחוד שלהם, דיברנו על הקהילה הבוכרית.

<ליאת שוחט: במסגרת פעילות של משרד החינוך באמצעות המתנ"ס אנחנו מפעילים פה תכנית פל"א, שעוד מעט אני ארצה שלבנה תציג את ההצלחה שלה.

<ליאת שוחט: עד היום לאוכלוסייה לא היה ציר מרכזי לפעילות, היום תקצבתי עובד שכונתי אחד שירכז את הפעילות של הקהילה הבוכרית, בשיתוף פעולה עם מנהיגי העדה.

<ליאת שוחט: הרעיון הוא באמת לעשות פעילות תרבותית חברתית לכל הגילאים, גם מועדוני קשישים, גם צעירים וגם ילדים, בנוסף לפעילות ערכית חינוכית שתתבצע ובאמת להעצים את הקהילה הזו, כי היא משמעותית בעיר והיא חשובה לנו.

<ליאת שוחט: על תכנית פל"א, בבקשה, כמה נתונים.

<לבנה שטובי: 277 ילדים מאושרים על ידי משרד הקליטה כשבע

<לבנה שטובי: צם אנחנו מספר שלוש בארץ שמאושרת כמות כזו גדולה של ילדים.

<לבנה שטובי: הילדים נמצאים מכיתה ז' עד י"ב, בית ספר יעדים, אור חנה, יובלים ז'-ח' ויובלים ט' עד י"ב, כשהפעילות מתקיימת בתוך בתי הספר, חוץ מיובלים ט' עד י"ב, כי הם לא מוכנים להישאר בתוך בית הספר, הם באים אלינו לתפוח הפיס לקבל שיעורי תגבור.

<לבנה שטובי: מה הם שיעורי התגבור?

<לבנה שטובי: אנחנו בעיקר מתמקדים בנושא של אנגלית, מתמטיקה ושפה.

<לבנה שטובי: זה הכי חשוב.

<לבנה שטובי: הקושי להביא את הילדים מאוד מאוד מאוד קשה, הילדים טוענים 'אנחנו צריכים להגיע הביתה, כי אבא ואמא עובדים בבית חולים', או בסופרמרקט או במקום אחר, חייבים לשמור על הילדים.

<לבנה שטובי: אנחנו במעקב אחרי הילדים, יש לנו מגשר אתיופי שעושה מעקב וביקורי בית כדי לראות באמת מה המצוקה בתוך הבית.

<לבנה שטובי: אנחנו עכשיו מכניסים את המגשר שלנו לתוך השכונות כדי לעשות גם פעילויות בערב, לראות איפה הם מסתובבים.

<לבנה שטובי: שיתוף הפעולה שלנו עם משרד הקליטה, שזה מריו, אנחנו עשינו תכנית העצמה להורים, הבאנו את השיטור הקהילתי.

<לבנה שטובי: אנחנו הסתובבנו בשטח, אני עצמי מסתובבת בשטח, כדי להראות להורים איפה הילדים שלהם נמצאים אחרי שעות הלימודים ולא מגיעים ללימודים.

<לבנה שטובי: הם נכנסו לתהליך הזה של למידה, שהם צריכים להיות יותר מעורבים עם הילדים שלהם ולהיות בקשר איתנו, שיידעו שהם צריכים להגיע ללמוד ולא להסתובב, לא בשישי שבת ולא בימי חול, במקומות שלא צריכים להסתובב.

<לבנה שטובי: אנחנו נותנים הרבה שירותים מעבר לכך, נותנים להם שירות בספרייה, להגיע לחדר המחשבים.

<לבנה שטובי: אין להם לשלם את ה-15 שקלים, באופן חופשי.

<לבנה שטובי: אנחנו הכנסנו תכנית העצמה על ידי אליאס אברהים, אתה מכיר אותו, אני יודעת, הוא עושה תכנית העצמה לילדים, 'אני, משפטן, תואר שני, אני אחר ואני בדיוק כמוכם, לאן הגעתי היום?

<לבנה שטובי: חשוב לכם, חברים יקרים, ילדים חמודים, להגיע למצב שכל אחד במדינת ישראל יכול', ותמיד אנחנו אומרים, כל נער וכל נערה יכול לעשות, כל אחד שיש לו את האפשרות.

<לבנה שטובי: 'גם לכם יש את האפשרות לעשות את זה'.

<לבנה שטובי: אנחנו לא שונים, אנחנו לא אחרים, רק צבע העור שלנו שונה וזה בסדר.

<לבנה שטובי: אנחנו הכנסנו תכנית נוספת מבחינת העשרה.

<לבנה שטובי: ילדים לא יכולים להגיע למשכן למוזיקה ולמחול ולקבל פה גיטרה, הכנסנו רובוטיקה, עכשיו חדש, הכנסנו פעילות של העצמה, הכנסנו פעילות של מחשבים, אנחנו מתגברים אותם כמה שאנחנו יכולים.

<לבנה שטובי: גם אם אנחנו מוצאים תרומות, אנחנו זה המתנ"ס והעירייה ביחד עם משרד הקליטה, אנחנו מחפשים תרומות מ-HP, לתת מחשבים לילדים האלה הביתה, כדי שיעשו גם עבודות ויגישו עבודות לבתי הספר, שיהיה להם בצורה הכי קלה.

<לבנה שטובי: זו הפעילות שלנו, אנחנו תמיד מנסים להעשיר, אנחנו בקשר מאוד מתמיד עם מנהלי בתי ספר, מורים, רכזים, יש איתי רכזת ומגשר, שיתוף הפעולה מאוד מאוד מאוד טוב עם הנהלת בית הספר והם מאוד מאושרים שהכנסנו תכנית חדשה.

אברהם נגוסה: הפעילות שלכם בבית הספר?

<לבנה שטובי: כן, אחרי שעות הלימודים.

<לבנה שטובי: משעה 12 עד ארבע נשארים בבית הספר ומקבלים כריך, שאנחנו מביאים, כדי שהילדים לא יישארו רעבים, כי כשהבטן מלאה השכל פועל.

<לבנה שטובי: זה הכי חשוב.

אברהם נגוסה: התקציב לפעילויות האלה רק מהעירייה או גם ממשרד החינוך?

<לבנה שטובי: חלק מהעירייה ומשרד הקליטה.

אברהם נגוסה: ומשרד החינוך?

<לבנה שטובי: משרד החינוך לא.

<לבנה שטובי: לא בתכנית הזו.

אברהם נגוסה: אבל יש תכנית אחרת שמשרד החינוך מממן?

<תמי צלינקר: הרבה שעות.

<תמי צלינקר: יש לנו תלמידים עולים מאתיופיה בבתי הספר.

<תמי צלינקר: אני מייצגת עכשיו את החמ"ד אז אני אגיד לך את המספרים של החמ"ד.

<תמי צלינקר: בגני הילדים אין לנו ילדים מאתיופיה.

<תמי צלינקר: הזוגות התבגרו והילדים עכשיו עולים בסולם של הגילאים.

<תמי צלינקר: יש לנו 29 ילדים ביסודי ועוד 36 ילדים בעל יסודי.

<תמי צלינקר: בסך הכול 65 ילדים בממלכתי דתי כאשר אנחנו נותנים 70 שעות לילדים האלה.

<תמי צלינקר: בנוסף אנחנו נותנים משרת גישור של ארבעה ימים בבית ספר שיש בו 17 ילדים עולים.

אברהם נגוסה: את מתכוונת לשעות - - - ?

<תמי צלינקר: שעות לתלמידים עולים.

אברהם נגוסה: מה קורה לילד שנולד פה בארץ, הוא לא עולה חדש והוא מתקשה?

<תמי צלינקר: הוא מקבל.

<תמי צלינקר: היום מערכת החינוך היא ברפורמה של אופק חדש, כל הילדים - - -

אברהם נגוסה: הוא מקבל, או אומרים ש'אין לך זכות בגלל ש - - -

<תמי צלינקר: אין ילד שלא מקבל מענה במערכת החינוך, אין תופעה כזאת.

<תמי צלינקר: היום עם הרפורמה, כשיש לנו כל כך הרבה שעות פרטניות, כל ילד ממוקד ואנחנו יודעים בדיוק מה המצב שלו בשפה, מתמטיקה ואנגלית וכל ילד מקבל את החליפה המתאימה לו באמצעות התגבורים.

<תמי צלינקר: וזה לא משנה אם הוא עולה חדש?

<תמי צלינקר: זה לא משנה.

<ליאת שוחט: זה חשוב שאם הוא מגיע ממשפחה של עולים ויש לו בעיה של שפה והוא כבר לא נחשב כעולה כי הוא גדל פה בארץ - - -

<תמי צלינקר: נכון, אז אנחנו תופרים מעטפת לכל ילד.

אברהם נגוסה: אז אין לכם בעיות של תקציב.

<ליאת שוחט: תשאל את הצוות שלי.

אברהם נגוסה: סליחה שאני שואל את זה באמצע, כי גם יש פרוטוקול, אז צריך להגדיר את זה.

אברהם נגוסה: זו ישיבת ועדת עלייה וקליטה פה, בשיתוף פעולה עם העירייה כמובן, אנחנו עושים את זה, חברים אחרים לא הגיעו היום כי פשוט לא יכלו, הם התנצלו, אנחנו מקיימים פה את הדיון והדיון פה מתחלק לשניים, לשמוע ולהתעדכן ולשאול גם שאלות ולקבל את ההסברים והחלק השני סיור.

אברהם נגוסה: לכן אני שואל באמצע, כי גם באנו להבין טוב וגם אם יש משהו שאנחנו יכולים לקחת לכנסת ולעזור.

אברהם נגוסה: לכן אני שואל, לפני ארבעה חודשים ממשלת ישראל אישרה שלוש תכניות, אושרו שמונה תכניות, אבל לפני ארבעה חודשים שלוש תכניות, בתחום החינוך, רווחה ובריאות.

אברהם נגוסה: שלוש התכניות האלה אושרו על ידי הממשלה עם תקציבים.

<תמי צלינקר: אתה מדבר על 'דרך חדשה'?

אברהם נגוסה: אני לא יודע, התכנית החדשה, אני לא מכיר את השם 'דרך חדשה'.

אברהם נגוסה: מה שכתוב בהחלטת הממשלה, תכנית הממשלה לשילובם המיטבי של יוצאי אתיופיה, זה השם שאני מכיר בכל הפרוטוקולים ובכל ההחלטות.

אברהם נגוסה: חיפשתם קצר, 'דרך חדשה', שיהיה דרך, אבל השם הפורמלי זה מה שכתוב בפרוטוקולים בכל ההחלטות.

אברהם נגוסה: עכשיו אני רוצה לדעת אם מיישמים את התכנית הזאת בשטח עם התקציב - - -

<קריאה: לא שמענו עליה, אין לנו מושג.

אברהם נגוסה: בגלל זה אני שואל באמצע, אני שואל אתכם, אני רוצה לדעת שאם התכנית - - - אני צריך לעשות את זה ברור, משרד החינוך הוא אחריי במה שקשור לתכנית החינוך.

אברהם נגוסה: בנוסף לתקציבים רגילים, כמו כל אזרחי המדינה שמקבלים יוצאי אתיופיה, יש פה תוספת במיוחד לילדים שאמרתי לך, שנולדו פה ושאומרים להם 'סליחה, אתם עברתם 15 שנה, אתם לא תקבלו את הזכויות'.

אברהם נגוסה: בשביל זה הממשלה קיבלה החלטה ונתנה לא כסף קטן ולכן אני רוצה לדעת ולהבין אם אתם מיישמים את זה או לא.

אברהם נגוסה: משרד החינוך, אני אומר אתם, ורווחה ובריאות.

אברהם נגוסה: לכן אני רוצה שבדיווח שלכם תתייחסו גם לזה.

<תמי צלינקר: לגבי התכנית לשילוב מיטבי, התקציב הזה עובר דרך אגפי הגיל, התקציב טרם הועבר.

<תמי צלינקר: התקציבים של אגף קליטת עלייה במשרד החינוך מועברים כסדר.

<תמי צלינקר: כל השעות שדיברתי הועברו על ידי אגף קליטת תלמידים עולים.

<תמי צלינקר: אני רוצה רק לספר לך על עוד תכנית נוספת שאנחנו מכניסים לבית ספר עתיר ביוצאי העדה, המודל המשולב.

<תמי צלינקר: קרן מוריה, אם אתה מכיר את השם הזה - - -

אברהם נגוסה: כן.

<תמי צלינקר: אז אנחנו מכניסים את זה לבית ספר אצלנו ואז גם במסגרת התכנית יש לנו מגשרת ארבעה ימים בשבוע, בנוסף אנחנו מכניסים בת שירות לאומי.

<תמי צלינקר: ואני רוצה רק לספר לך שבשבוע שעבר הייתי באחד התיכונים שלנו כאן ופגשתי שתי בנות שעושות בגרות 5 יחידות לימוד במתמטיקה והן סיפרו לי על חוויות הצלחה אדירות שיש להן, הן מתנדבות בקהילה, יש להן תמונת עתיד ברורה ובהירה והן יודעות בדיוק לאן הן הולכות, מה היעד האקדמי שלהן ואיך הם משתלבות בחיים בחברה הישראלית.

<תמי צלינקר: זה בעצם היעד שלנו לגבי כל התלמידים.

אברהם נגוסה: סיימת?

<ליאת שוחט: רציתי לומר עוד כמה דברים, אבל תן לה לסיים.

<לבנה שטובי: אני רוצה להגיד שבעבר, בחודשי הקיץ, ביולי אוגוסט, היו לנו תקציבים לנושא של קייטנות מכיתה א' עד כיתה ז' וכבר שלוש שנים בערך שאנחנו לא מקבלים תקציבים לנושא הזה.

<לבנה שטובי: אני רואה את הילדים שלא יכולים לשלם את ה-800-900 ₪ לקייטנות והם נשארים בבית ולא מגיעים לשום פעילות של קיץ, בשני חודשי הקיץ.

<לבנה שטובי: חשוב מאוד לתת את הדעת על זה כדי לתת להם שירות בסבסוד, משהו, או תקציב כמו שהיה בעבר, כדי לתת לילדים האלה כן לבוא לפעילות של קיץ ולא להסתובב ברחובות.

<אסתי אשל: אני רוצה להגיד לגבי הפעילות של קיץ, היות שזה גם סוף שנה אז אני בודקת את תקציבי הרווחה.

אברהם נגוסה: מאיזה משרד?

<ליאת שוחט: מנהלת מחלקת הרווחה של העירייה.

<אסתי אשל: אני רוצה קודם כל להוסיף על הדברים של לבנה, אני רוצה להתייחס לפל"א.

<אסתי אשל: אני רוצה להגיד שאת תכנית פל"א מלווה ועדת היגוי, שותפים בה מנהלי בתי הספר, אגף החינוך, מפקחי בתי הספר, ואנחנו יושבים פעמיים בשנה בדרך כלל, עובדים על היעדים, על התכניות ועל ההישגים.

<אסתי אשל: אני רוצה להתייחס לכמה נושאים שלדעתי אין להם מענה.

<אסתי אשל: אחד מהם הוא ילדים עולים שמגיעים עולים חדשים.

<אסתי אשל: אנחנו קיבלנו בינואר שני עולים מאוזבקיסטן, ההקצבה של משרד החינוך היא שש שעות שבועיות.

<אסתי אשל: ילדים שלא יודעים מילה בעברית, לא יכול להיות, מכניסים אותם לבית הספר ל-40 שעות, 35 שעות, עם שש שעות תגבור.

<אסתי אשל: אנחנו לא יודעים מה לעשות עם זה, בית הספר מתגייס, נותן שעות פה ושעות שם, לא רציני.

<אסתי אשל: הם לא עברו אולפן, אין פה אולפן בעיר, אין מענה אחר, זה מה יש.

אברהם נגוסה: איך משרד הקליטה שולח אם אין אולפן?

<קריאה: אנחנו מדברים על הילדים.

<אסתי אשל: כן, אני דיברתי על הילדים, גם ההורים שלהם זה אותו סיפור.

אברהם נגוסה: רגע, מה שקורה זה שלהורים יש אולפנים והילדים מקבלים בבית הספר.

<אסתי אשל: שש שעות שבועיות.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו מדברים גם על עולה שהגיע מצרפת, או מאוקראינה, או מקווקז או מאתיופיה, אם הוא מוגדר כעולה חדש אז מגיע לו שעות עולה.

<תמי צלינקר: כן.

אברהם נגוסה: על זה קודם דיברת.

<תמי צלינקר: נכון, והוא מקבל.

<אסתי אשל: אבל זה שש שעות, זה מה שאני אומרת, זה לא מספיק.

<אסתי אשל: שש שעות בשבוע.

<תמי צלינקר: התקציב הוא דיפרנציאלי והוא פרוגרסיבי, ילד עד שלושה ילדים מקבלים שש שעות בקבוצה באולפן בית ספרי, וזה מתפתח והולך, ארבעה עד תשעה ילדים מקבלים עשר שעות שבועיות וכו'.

<תמי צלינקר: זה התקציב וזה חוזר מנכ"ל.

<תמי צלינקר: אני יכולה להפנות את השאלה הזו הלאה.

<אסתי אשל: לכן אני מעלה את זה פה.

אברהם נגוסה: אבל בבית ספר אין כיתת אולפן?

<אסתי אשל: לא, יש ילד בודד שהגיע, שני ילדים בודדים בשני בתי ספר שנים.

<תמי צלינקר: אז כל אחד מקבל שש שעות בבית הספר שלו ובאולפן הבית ספרי.

<תמי צלינקר: אני יכולה לומר לך שיש לי הרבה תלמידים עולים, מאות תלמידים עולים במחוז ואנחנו מצליחים ללמד אותם עברית ובשלב הזה של השנה הם כבר דוברי עברית.

<תמי צלינקר: אני יכולה לקחת אותך לבתי ספר ולהראות לך שהילדים דוברי עברית, מדברים בשטף.

<תמי צלינקר: כשעובדים כמו שצריך - - -

<אסתי אשל: אני לא רוצה לפגוע במחוז, מה שמעניין אותי זה אור יהודה.

אברהם נגוסה: ביום ראשון סיירנו ברמלה, סיירנו בבית ספר וראינו שנכון, זה מספר ילדים, לא אחד או שניים, ראינו כיתת אולפן, יש שעות שהם לומדים בכיתת אולפן ויש נושאים, מתמטיקה, משלבים אותם בכיתות.

אברהם נגוסה: כך הם נותנים להם עברית.

אברהם נגוסה: אני מבין שפה אין להם חדשים.

<אסתי אשל: לא, יש ילד אחד פה וילד אחד שם ובשש שעות זה קשה מאוד, בית הספר מתארגן, מוסיף שעות, מוסיף - - -

<מאיר יחיאלי: הקליטה כאן מועטה, מספר המשפחות שנקלטות - - -

<אסתי אשל: הוא מועט.

<אסתי אשל: צריך למצוא פתרון דיפרנציאלי.

אברהם נגוסה: אבל אין אפשרות להתחשב במצב הזה במיוחד ולהגדיל להם את השעות?

<מאיר יחיאלי: זה נושא שהוא לא חדש, שנים מדובר על זה.

<מאיר יחיאלי: כשזו קבוצה ברורה שעולים חדשים מגיעים, עולים חדשים שנמצאים בעיר ואפשר לאסוף אותם אז בסדר, אבל בכל מקום בארץ יש מקרים שזה ילד אחד בכל בית ספר שהוא העולה החדש ואלה השעות שנותן משרד החינוך.

<מאיר יחיאלי: אנחנו מתמודדים גם עם מנהל בית הספר וגם עם המורה של הכיתה, שיתייחסו כמה שיותר לאותו ילד או ילדה.

אברהם נגוסה: יכול להיות שבתוך העיר יש עוד בתי ספר שיש עולים ואז אי אפשר לבנות תכנית שתרכז את כל הילדים המפוזרים אחד פה ואחד שם ולעשות להם תכנית, אולי אחרי הצהריים עם אולפן?

אברהם נגוסה: כי הילדים לא ילמדו אם לא.

<אסתי אשל: שעות, מישהו צריך לתת שעות.

אברהם נגוסה: האם ניתן לעשות את זה?

<ליאת שוחט: הלוואי.

<ליאת שוחט: העירייה תיתן את החלק שלה, בשמחה, אבל אני צריכה את המימון הבסיסי.

<כפיר רייך: אם יורשה לי להוסיף.

<כפיר רייך: יש מספר פרויקטים של התנדבות.

<כפיר רייך: אנחנו תמיד חושבים על איך הקהילה, איך מתנדבים יכולים להשתלב במאמץ הקליטה, במאמץ הלמידה וההתערבות של העולים בחברה הישראלית.

<כפיר רייך: רק לצורך דוגמה, יש ביקנעם ונס ציונה מרכז למשפחה שהם מלווים משפחות יוצאי אתיופיה בתחומי השפה, הקניית מיומנויות חברתיות והיכרות עם התרבות הישראלית, בראשון לציון יש קידום ילדים ונוער ממוצא אתיופי.

אברהם נגוסה: בואו נתמקד בשני הילדים האלה.

<כפיר רייך: מה שאני רוצה להגיד זה שלנו יש אפשרות מעבר לתקציב שמועבר באופן קבוע לתמוך בעוד פעילויות, הכשרת מתנדבים, תקציב נוסף, כדי לראות איך הקהילה - - -

<אסתי אשל: איפה בדיוק?

<כפיר רייך: אז אני אומר, אנחנו יכולים לתמוך בעוד פעילות נוספת של מתנדבים שיכולים להיכנס למערך העירוני.

<ליאת שוחט: ואתם מלווים את המתנדבים?

<כפיר רייך: אנחנו מלווים, יש גם רכזת - - -

<ליאת שוחט: אז בבקשה, יש לנו רכזת מתנדבים.

<ליאת שוחט: אבל זה משהו שמשלים, אני צריכה משהו שהוא יותר - - -

<לבנה שטובי: בדיוק, אי אפשר לבנות על מתנדבים בכל דבר, אי אפשר להתנער מאחריות.

<לבנה שטובי: הגיעו ילדים, אי אפשר להכניס ילד לכיתה י', י"א, כשכולם רצים לבגרות והוא לא יודע מילה בעברית ולבקש שמשש שעות או עשר שעות שבועיות שאנחנו נתנדב וניתן הוא ישיג.

<לבנה שטובי: זה תסכול אדיר.

<לבנה שטובי: לא יכול להיות שיש התנערות ואומרים שש שעות זה - - -

<אסתי אשל: סליחה, אני רוצה להדגיש נקודה, משרד הרווחה נותן פיקוח, נותן ייעוצים לגבי איזה תכניות, אבל הקצאת משאבים בכסף הוא לא נותן.

<אסתי אשל: אני צריכה לקחת כוח אדם מתוך כוח האדם הקיים, אני צריכה זה.

<אסתי אשל: אז זה נורא נחמד, שתיתנו הכשרות ואתם נותנים את הביטוחים ואת זה, אבל כוח האדם, מה שצריך, זה מאצלנו ואני מקצה 15% תקן לעניין הזה, שזה כלום, כי אני חייבת, אבל יש לנו עובדת התנדבות עירונית, שבהחלט נחבור אליה, אנחנו חוברים אליה ואנחנו עושים את המאמצים, אבל בוא, שמשרד הרווחה יקצה לנו משאבים.

אברהם נגוסה: אם יש ניסיון והניסיון הצליח, אז אולי תגיד לנו מה עשיתם מבחינת התקציב וכוח אדם, איך עשיתם את זה.

<כפיר רייך: אז אני אומר, השנה הזאת זו שנה חדשה שמעבר לתקציב הרגיל, אנחנו בתור פיקוח, אני מדבר שנייה על תחום ההתנדבות כדי לתת מענה משלים, אנחנו יכולים לתמוך באופן נוסף בעוד פעילויות.

<כפיר רייך: אני אומר, התקציב הזה לא יכול להיות מופנה לתקנים, זה חלק מהתקנות שלנו, אבל אנחנו יכולים לתמוך באופן נוסף, תקציב שלא היה בשנה שעברה, להוסיף ולחבור גם לרכזת ההתנדבות וליצור פעילות שיכולה לתת מענה משלים לבני הנוער האלה.

<אסתי אשל: אני אשמח מאוד לשמוע על תקציבים שעד עכשיו לא שמעתי עליהם.

<תמר חכימי: יש עוד שתי נקודות שאני רוצה להעלות.

<תמר חכימי: הרבה מאוד ילדים, גם יוצאי בוכרה, גם יוצאי העדה, בסוף יום הלימודים, אין להם צהרון, אין להם חוגים ואנחנו לצערי הרב לא מצליחים לגייס תכניות מספקות.

<תמר חכימי: למשל מיל"ת, יש לנו הקצבה מאוד מאוד מוגבלת של מסגרות, בכל העיר יש 4.5 מסגרות ואם היה אפשר כן לדאוג למקום כמו אור יהודה - - -

<ליאת שוחט: תמי, לא כולם יודעים על מיל"ת, תסבירי מה זו המסגרת.

<תמר חכימי: מיל"ת זו מסגרת של משרד החינוך, של יום לימודים ארוך, ארבע פעמים בשבוע, מוסיפים שמונה שעות לתלמידים בכיתה לתגבור, גם של מקצועות היסוד, כולל ארוחת צהריים, גם חוגים, עזרה בשיעורי בית.

<תמר חכימי: אצלנו לצערי אין לי מספיק מסגרות, הילדים מסיימים ב-12:30, אחת, שתיים, הולכים הביתה, חלקם משוטטים וזה חבל.

<תמר חכימי: צריך לדאוג, איך דואגים לאוכלוסייה כזו שהיא רק הגיעה וגם העברית שם לא משהו?

<תמר חכימי: ודבר נוסף, העשרה של חוגים.

<תמר חכימי: שוב, ילדים, בעיקר יוצאי אתיופיה וחלקם יוצאי בוכרה, לא מצליחים להגיע לחוגים עם העלות הכספית הגבוהה.

<תמר חכימי: וגם על זה צריך לחשוב במסגרת העשרה, כי כדי לשלב מיטבי, כמו שאתם אומרים, בין היתר זה להרחיב את עולם - - -

אברהם נגוסה: שוב, אני חוזר על זה, כי התכנית החדשה לשילוב המיטבי, מדובר על תכנית שהיא לא רק ליוצאי אתיופיה, זו תכנית של שילוב של כולם, עם עולים אחרים, ותיקים אחרים, ביחד, ברמה שלהם לתת את זה.

אברהם נגוסה: אני התייחסתי בעניין הכסף, יש חלק מיוצאי אתיופיה וחלק ממשרד החינוך, גם לתלמידים לא יוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: התכנית הזו משולבת.

אברהם נגוסה: התכנית שאת מדברת עליה, זו בדיוק התכנית - - -

<תמר חכימי: נקווה, נחכה לתקציב.

<עופר תודר: ברשותך, כמה הערות בבקשה.

<עופר תודר: קודם כל תודה על הביקור.

אברהם נגוסה: קודם כל אני רוצה להבהיר, אני לא פה מפזר סתם הבטחות, אני מדבר פה לאחר החלטת הממשלה לפני ארבעה חודשים.

אברהם נגוסה: זה שזה לא הגיע לשטח זה כישלון של משרד החינוך.

<ליאת שוחט: גם הרווחה, יש לרווחה גם חלק.

אברהם נגוסה: גם הרווחה וגם הבריאות.

אברהם נגוסה: יכול להיות שזה לא אתם הכתובת, הכתובת יכולה להיות למעלה, אבל אני מדבר עובדתית - - -

<ליאת שוחט: אבל מפה יכולה לצאת קריאה.

אברהם נגוסה: נכון.

אברהם נגוסה: אני מסביר ואני מעדכן אתכם, כי אני רוצה שאתם תדעו מה קיים ותהיה לכם אפשרות לדרוש.

אברהם נגוסה: הממשלה, אני ישבתי שם בהחלטה והכסף עבר למשרד החינוך, למשרד הרווחה ולמשרד הבריאות.

אברהם נגוסה: לכן לא צריכים להיות תירוצים.

אברהם נגוסה: זה תפקידי גם לבוא לשטח ולבחון ולראות אם אכן התכניות האלה יוצאות לפעולה בשטח.

<ליאת שוחט: ב-29.10.2015 דיברו על תחילת ינואר ליישום.

<ליאת שוחט: אני כבר אומרת לך שלשטח, לפחות אלינו, לא הגיע שום דבר.

<ליאת שוחט: זה כמה משרדים, זה חינוך, רווחה ובריאות.

אברהם נגוסה: אז תשאלו, 'אברהם נגוסה היה אצלנו, הוא דיבר על הכסף, איפה הכסף?

אברהם נגוסה: ' תשאלו, שיבואו אליי אחר כך.

<עופר תודר: אברהם, ברשותך.

<עופר תודר: אנחנו חושבים שני דברים.

<עופר תודר: אחת, אנחנו נבדוק מול שלושת המשרדים.

<עופר תודר: קודם כל אנחנו מודים על הביקור ועל שיתוף הפעולה בינינו.

<עופר תודר: באמת, יש אנשים נהדרים כאן ועוזרים לנו ובאמת תודה רבה.

<עופר תודר: הדבר השני, אנחנו נעשה את העבודה גם מול משרד החינוך, גם מול משרד הרווחה וגם מול משרד הבריאות, להבנתנו גם חשוב שאתם כוועדה תבקשו לראות איך ירד הכסף, איך חולקו ה-90 מיליון האלה ואיך חולק הכסף ולוודא שבאמת הכסף הועבר, כי אחרת יש לכסף נטייה להתאדות.

<עופר תודר: עכשיו אני רוצה עוד שלוש נקודות, בבקשה, שלא עלו כאן ולדעתי חשובות גם לנושא יוצאי אתיופיה וגם ליוצאי בוכרה וכו'.

<עופר תודר: נקודה ראשונה זה הנושא של הצבא.

<עופר תודר: להבנתנו יש לנו שתי בעיות קשות.

<עופר תודר: יוצאי בוכרה, חלק גדול מהם, בעיקר הנשים, לא מתגייסות בשל כל מיני היבטים תרבותיים, ליוצאי אתיופיה יש קושי גדול של נשירה במהלך הצבא, אנחנו כעירייה רוצים לקדם שני דברים, האחד, לקדם יותר את הגיוס לצבא, שתיים, לקדם תכניות שקיימות במקומות מסוימים בארץ לליווי של הלוחמים, חיילים, חבר'ה שנמצאים בצבא, כדי שגם הם יישארו ולא ינשרו.

<עופר תודר: זה מפתח להשתלבות בחברה הישראלית ובקטע הזה אם תוכלו גם לעזור לנו, בקטע של תכניות ליווי בצבא.

<עופר תודר: זו נקודה ראשונה.

<עופר תודר: אני ממשיך טיפה הלאה, כי התמקדנו יותר בילדים וזה חשוב וזה נהדר, אבל אנחנו מקימים בשנה הזאת באור יהודה מרכז צעירים.

<עופר תודר: גם בקטע הזה אנחנו מבקשים, אם יש אפשרות לסייע לנו.

<עופר תודר: בעינינו זה חשוב, צעירים זו אוכלוסייה שלא מקבלת מספיק שירות, גם בקטע של אקדמיה, גם בקטע של תעסוקה, כל הדברים האלה.

<עופר תודר: זו נקודה שנייה שחשובה לנו.

<עופר תודר: אני מדבר על הפערים שלנו חסרים, ומאיר, אם אתם יכולים לסייע, כל מי שיכול לסייע אנחנו רוצים.

<עופר תודר: נקודה שלישית, גם בקטע של הרווחה.

<עופר תודר: מתנדבים זה מצוין, מה שחשוב בעיניי ומה שבעיניי חסר כאן זה הנושא של עבודה קהילתית, דווקא בקטע של תקנים, כדי לעשות פרויקטים חברתיים, שהחבר'ה יתחברו לשכונה, זה גם קשור להעצמה.

<עופר תודר: יש הרבה מאוד תכניות כאלה, חשוב לנו שגם אתם תתחברו בקטע של עבודה קהילתית ולא רק מתנדבים.

<עופר תודר: אלה שלוש הנקודות.

אברהם נגוסה: אני לא אמרתי לכם את כל התכניות.

אברהם נגוסה: מה שאתה העלית עכשיו, כל התכניות האלה אושרו.

אברהם נגוסה: אולי אני בקיצור אגיד לכם על התכניות שאושרו.

אברהם נגוסה: אני מכיר את הבעיות, אני בא מהשטח, ועדת השרים שהוקמה בראשות ראש הממשלה, לאחר שלמדנו את הבעיות הקיימות בשטח, אז כמו שאמרתי, בתחום החינוך, רווחה ובריאות כבר אושרו, ובתחום האקדמיה, או בתחום התעסוקה, גם תכנית של משרד הכלכלה אושרה עם תקציב להכשיר תוך ארבע שנים 3,600 עובדים, להכשיר אותם ולשלב אותם בעבודה.

אברהם נגוסה: זו התכנית, בשביל זה אושר להם תקציב.

אברהם נגוסה: דיברת על אקדמאים, כל שנה נציבות המדינה תשלב 50 אקדמאים ו-30 סטודנטים, בסך הכול 80 בשנה לשלב במשרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: אני מדבר על יוצאי אתיופיה בתכנית החדשה, לארבע שנים.

אברהם נגוסה: צבא דיברת, גם הצבא, התכנית שהצבא הגיש גם אושרה.

אברהם נגוסה: בטחון פנים, דיברתם פה גם על העניין של המשטרה והקהילה וכל זה, גם בעניין הזה התכנית אושרה, מה שהמשטרה הגישה, או משרד הביטחון הגיש והתכנית גם אושרה.

אברהם נגוסה: כנ"ל גם בתחום של התבטאויות או אירועים גזעניים, אפליה, גם בעניין הזה יש צוות במשרד המשפטים, בראשות מנכ"לית משרד המשפטים.

אברהם נגוסה: גם בעניין הזה כל משרדי הממשלה מוצגים בתכנית הזאת.

אברהם נגוסה: יש שמונה תכניות שאושרו.

אברהם נגוסה: אלה, חמש התכניות שאושרו זה לפני שלושה שבועות, אין לי טענות, אני בכלל לא מעלה את העניין הזה, כי צריך התארגנות, עוד לא.

אברהם נגוסה: יש לי טענות לגבי התכניות שאושרו לפני ארבעה חודשים, זה כל העניין.

אברהם נגוסה: לכן כל הנושאים שאתה ציינת עכשיו, לכולן יש תכניות עם תקציבים וכל זה.

אברהם נגוסה: אלה, שלושה שבועות, עוד לא, אבל ארבעה חודשים, הם היו צריכים להיות פה, כי מדובר בתקציב של 2016.

<עופר תודר: וגם אלה יהיו ב-2016?

אברהם נגוסה: בוודאי, כולם ב-2016, לארבע שנים.

אברהם נגוסה: זו תכנית של ארבע שנים.

אברהם נגוסה: לעולים אחרים, אני גם רוצה לשמוע, לעולים אחרים יש גם תקציבים, זה במשרד הקליטה.

אברהם נגוסה: בעיקר התכנית החדשה, אנחנו מדברים על אלה שנולדו וגדלו פה ולא הצליחו להשתלב.

אברהם נגוסה: אלה הדברים האלה.

אברהם נגוסה: אבל לעולים חדשים יש את הזכויות כמו כל העולים האחרים שעלו, אם זה מצרפת, מאוקראינה, מארצות הברית וכל זה.

אברהם נגוסה: לכן אם יש בעיה, הגדרת העולה זה 10 שנים ו-15 שנה.

אברהם נגוסה: זה כולנו יודעים.

אברהם נגוסה: חשוב לי לשמוע לי על כל העולים, הבעיות של כל העולים ואז אני הולך ומקיים דיון בכנסת, מזמין את שר הקליטה, מזמין את שר החינוך, מזמין את שר התרבות, וכל הדברים האלה, כל מה שקשור לפי הנושאים.

אברהם נגוסה: בגלל זה אנחנו פה ללמוד.

<ליאת שוחט: טוב, זה עלה בין לבין מכל הגורמים פה, אבל ריכזנו את הצרכים, גם של העולים מאתיופיה וגם של העולים מארצות בוכרה, קווקז, אוזבקיסטן.

<ליאת שוחט: הבעיה העיקרית שלנו ולזה אני באמת מבקשת לגייס את חברי ועדת הקליטה, ואותך בראשותם, זה פתרון לבעיית שכונת המגורים שכוללת בתוכה את איילת השחר, אבל זו מין רצועה שהולכת לאורך כל הדרום של העיר.

<ליאת שוחט: אני מובילה היום מאבק, שהמדינה תיקח אחריות על התושבים האלה במהלך של פינוי בינוי, או במהלך של פיצויים.

<ליאת שוחט: גייסתי לכך גם את מר אביגדור יצחקי ואת רשות מקרקעי ישראל, כי מבחינת כלכלית השטח שמתפנה שם הוא אפשרי.

<ליאת שוחט: אבל כמו שאתה יודע, הבירוקרטיה יכולה למשוך את זה שנים.

<ליאת שוחט: התושבים האלה לא יכולים לחכות, אנחנו נהיה שם בשכונה הזאת ואתה תראה שזה לא ראוי למגורים.

<ליאת שוחט: אף אחד לא היה רוצה לגור במקום כזה ואני אשמח לתמיכה שלכם ברגע שזה יעלה.

אברהם נגוסה: העניין של התחדשות עירונית, זה נכנס פה?

<ליאת שוחט: כן.

<ליאת שוחט: היום מר אביגדור יצחקי הנחה את הצוות שלו בקבינט הדיור לבדוק את ההיתכנות הכלכלית של כל המתחמים האלה וברגע שתהיה לנו תכנית פעולה אנחנו נצטרך לגייס, כי הכסף הזה לא יבוא מהתושבים ולעירייה כמובן שאין.

<ליאת שוחט: זו הממשלה יחד עם רמ"י, כי הקרקעות הם של מדינת ישראל.

<עופר תודר: אני אגיד רק ברשותך וברשותך, ליאת.

<עופר תודר: יש שני מודלים עיקריים בנושא של התחדשות עירונית, יש מודל של תמ"א 38, שזה מודל אחד, ויש את המודל של בינוי פינוי.

<עופר תודר: הבינוי פינוי זה משהו יותר אטרקטיבי ואז היזם מכין תכנית ועם איזה שהוא מכפיל נותנים דירות חדשות לאנשים הקיימים.

<עופר תודר: פה במתחם הזה זו בעיה לעשות בינוי פינוי גם בגלל מגבלות גובה, גם בגלל מגבלות רעש, בגלל זה הסיפור הזה יותר מורכב מאשר בשכונות אחרות בעיר.

<עופר תודר: רק להבין.

<אפי גוטמן: נצטרך, את התושבים האלה, להוציא מתחום ה - - - זאת אומרת אתה צריך לבנות במקום אחר, להעביר לשם ובמקום זה לאשר - - -

<ליאת שוחט: אנחנו מציפים את הנושא הזה.

<ליאת שוחט: ברגע שתהיה לנו תכנית מסודרת אנחנו נצטרך את הגיבוי שלכם, כי שם מרוכזת האוכלוסייה האתיופית וגם האוכלוסייה הקשה.

אברהם נגוסה: כמה אחוז עניין של דיור ציבורי?

אברהם נגוסה: מי שקיבלו מעמידר או - - -

<אפי גוטמן: יש לתת את הנתון מבחינת דיור ציבורי כנתון - - - זו התייחסות - - -

<ליאת שוחט: היום ממה שנשאר בדיור הציבורי.

<ליאת שוחט: יש לנו 43 ממתינים.

אברהם נגוסה: לדיור ציבורי?

<ליאת שוחט: כן.

<ליאת שוחט: זו גם בקשה שביקשנו משר השיכון, שהם הצהירו שהם קונים דירות בערים.

<ליאת שוחט: ביקשנו שייקנו פה כמה דירות, כי באמת התור פה של הממתינים - - -

אברהם נגוסה: אתם מודעים לחוק החדש?

אברהם נגוסה: החלטה של העניין של זכאים להגדיל את הסיוע בשכירות.

<ליאת שוחט: כן, זה התקבל בשבוע שעבר.

<ליאת שוחט: גם האפשרות של רכישת דירה - - -

אברהם נגוסה: נכון, מי שגר בעמידר.

<ליאת שוחט: בדיוק, ויכול לקנות, אז האחוזים גדלו.

<ליאת שוחט: זה יעבור ל - - -

<אפי גוטמן: אני רק רוצה להגיד משהו על המספר הזה, 43, שהוא לא מספר אמיתי.

<אפי גוטמן: בגלל התנאים הקשים של משרד השיכון הרבה אנשים לא נכנסים לקריטריונים האלה.

<אפי גוטמן: אולי צריך להקל קצת את הקריטריונים, כי ברגע שהקריטריונים כאלה נוקשים אתה לא יכול להיכנס לתור הזה, אבל אתה עדיין סובל, אין לך לא דירה, לא סיוע.

אברהם נגוסה: ה-43 אלה עולים חדשים?

<אפי גוטמן: לא מחויב.

אברהם נגוסה: אנחנו בוועדת העלייה והקליטה.

<ליאת שוחט: כן, זה קליטה.

<ליאת שוחט: זה משרד הקליטה.

<ליאת שוחט: זה תיק הקליטה שלנו, זה 43 שבתוך העולים הם הגדירו לך, מקשישים, חד הוריות ודירות נ"ר.

<ליאת שוחט: זה הנתון של משרד הקליטה.

<מאיר יחיאלי: אני שמתי את תמונת המצב, בדיוק כמו שהדגשת, מבחינת הזכויות לפי הקריטריון של משרד העלייה והקליטה, מה שמוגדר עולים, עד 15 שנים בארץ בנושא של דיור ציבורי.

<מאיר יחיאלי: כל כלל העולים, עד 15 שנים בדיור ציבורי, הזכאים, קשיש יחיד, זוג קשיש, חד הוריים ומשפחות עולים בדירות נ"ר למקרה של כיסא גלגלים.

<מאיר יחיאלי: אלה המקרים של הקריטריונים, אלה הנתונים מבחינת הזכאים תושבי המקום שהם מבקשים.

<מאיר יחיאלי: רק בעולים.

<מאיר יחיאלי: מבחינתנו אנחנו יכולים, כמשרד, להציע בכל הארץ כמובן.

<מאיר יחיאלי: זה מה שאנחנו דבר ראשון עושים.

<מאיר יחיאלי: אנחנו לא אומרים אין, אנחנו אומרים שיש פתרונות דיור ציבורי בכל הארץ, בפריפריה, בצפון ובדרום, אבל - - -

<ליאת שוחט: לזכות התושבים שלי אני יכולה להגיד שהם אוהבים לגור פה והם ירצו להישאר פה.

<ליאת שוחט: רק שניתן להם פה.

<ליאת שוחט: עוד צרכים, אנחנו נראה את זה יותר בשטח, זה במסגרת הסיור, זה באמת מרכז קהילתי לעדה האתיופית.

<ליאת שוחט: אנחנו התחלנו לבנות ולהקים, אנחנו צריכים לסיים ואנחנו נשמח לעזרה ולתקציבים או לקישורים שתוכל לתת לנו לגורמים שיוכלו לעזור.

<ליאת שוחט: אני לא אפרט לך, אבל בגדול זה להגדיל את סל השירותים שעיריית אור יהודה נותנת לעולים אצלה בעיר, גם ברמה של שירותים חברתיים, גם ברווחה וגם בחינוך.

<ליאת שוחט: אני אשמח, רק לשמוע ממך היום שיש כל כך הרבה תכניות שאנחנו לא היינו מודעים זה כבר תוצר טוב של קיום הוועדה הזו.

<ליאת שוחט: גם לעולים מבוכרה, אנחנו דיברנו הרבה על העלייה מאתיופיה, אבל גם העולים שיצאו מהגדר של ה-15 שנים עדיין זו קהילה שצריך לשמור את המרקם שלה, את הייחודיות שלה.

<ליאת שוחט: אני לא יודעת אם נחשפת, אבל באור יהודה יש שני מוזיאונים של קהילת עולי בבל וקהילת עולי לוב, שבאמת אלה עליות שנעשו פה בשנות ה-50 וה-60 וכן העירייה והמדינה עזרו להם ליצור מרכזי תרבות חברתיים, לשמור על הייחוד.

<ליאת שוחט: מי שלא זוכר את העבר שלו, איך אמר יגאל אלון?

<ליאת שוחט: אין לו עתיד.

<קריאה: עתידו לוטה בערפל.

<ליאת שוחט: אז אנחנו רוצים שאותה התייחסות שהייתה בעבר לקהילה של העולים תהיה גם היום, קהילת עולי בוכרה וקהילת עולי אתיופיה.

<ליאת שוחט: אנחנו, מבחינת העירייה, ניתן את כל מה שנדרש, אבל אנחנו צריכים עזרה וסיוע מכל משרדי הממשלה ליישם את זה.

<ליאת שוחט: מישהו רוצה להגיד משהו?

<ליאת שוחט: להציג?

<ליאת שוחט: זה הזמן לפני הארוחה שממתינה לנו.

<ליאת שוחט: אבטמו, אתה רוצה?

<ליאת שוחט: בבקשה.

<אייאם אבטמו: שלום, אני אייאם אבטמו, אני נציג של הקהילה בעיר, חלקם פה שמכירים אותי - - -

<ליאת שוחט: הרוב מכירים אותך.

<אייאם אבטמו: כן, הרוב גם.

<אייאם אבטמו: אנחנו בקהילה בשטח באמת יש לנו הרבה בעיות.

<אייאם אבטמו: דברים שלנו, הצרכים שלנו, טופלו - - -

אברהם נגוסה: בוא תעמוד פה, כדי שכולם יראו אותך גם.

<אייאם אבטמו: ב-2014 אנחנו, הנציגים של הקהילה, שלחנו מכתב לשרת הקליטה ובמכתב ציינו את כל הבעיות שיש בחינוך ברווחה, צרכים של הקהילה.

<אייאם אבטמו: בעקבות כך היא שלחה לנו נציגים שלה מהמשרד.

<אייאם אבטמו: יש פה פרוטוקול, הרבה דברים שלא טופלו, וגם הנציגים שבאו דיברו ישירות עם הקהילה.

<אייאם אבטמו: היו בערך 30 ומשהו אנשים, נכחו כולם, משהו פרטי שקרה להם, אם זה ברווחה, אם זה בחינוך, עם הילדים.

<אייאם אבטמו: אפשר לראות את זה.

<אייאם אבטמו: אני פשוט רוצה לקצר, אז לא ניכנס.

אברהם נגוסה: יש גם מכתב שאברטה שלח לי, אני באתי עם המכתב הזה גם.

אברהם נגוסה: מה שאתה אומר, המועדון הקהילתי, לשמור את התרבות, בניית בית כנסת, תקציב מוגדל למוקד קליטה, תחום החינוך הבלתי פורמלי, הן לצעירים והן למבוגרים, חיזוק וגיבוש הקהילה ביישוב.

אברהם נגוסה: אלה הדרישות, אני מקצר את זה.

<אייאם אבטמו: פחות או יותר, כן.

<אייאם אבטמו: בחינוך יש הרבה ילדים שצריכים סיוע, שיעורי עזר, תכניות אחרי בית ספר, מה שהיא קודם ציינה, ויש הרבה ילדים, דיברו על הפעילויות שהם עושים, אבל בשטח יש הרבה ילדים מהקהילה שמסתובבים וגם יש את ההתנגשות עם המשטרה, אם זה בערבי שבת.

<אייאם אבטמו: הרבה דברים שליליים יש.

<אייאם אבטמו: אז אם כבר מדברים על שילוב צריך לעבוד קשה, צריך עוד הרבה תכניות בשביל למנוע את החיכוך של הילדים וגם שהם יעלו בלימודים, הילדים של הקהילה.

<אייאם אבטמו: הייתה גם בעיה של הסעה, ילדים שלמדו מחוץ לעיר.

<אייאם אבטמו: זה לא טופל עדיין, יש ילדים, זה כבר הרבה שנים, יש ילדים שגדלו והתגייסו והם בצבא ויש גיוס מהקהילה ומתגייסים, יכול להיות שיש נשירה, אני לא יודע כמה אחוז נשירה יש מהצבא, אבל עדיין אין תפקידים, יש מתגייסים לוחמים ואין קצינים.

<אייאם אבטמו: צריך לפני הגיוס פעילויות.

<אייאם אבטמו: אני חושב שאין מספיק, דיברנו על זה.

<קריאה: כל זה תלוי בשילוב האמיתי שיהיה.

<אייאם אבטמו: כן.

<אייאם אבטמו: ברווחה, סגרו את התכניות של השמגלוץ', עם מגשרי הדת.

<אייאם אבטמו: מה זה שמגלוץ'?

<אייאם אבטמו: מגשרי הדת, הזקנים שמונעים, היה פרויקט ברמה הארצית שהם עושים סולחה, שלום בית, בשביל לפתור את הסכסוכים במשפחה, את האלימות דרך המסורת.

<אייאם אבטמו: בעיר הזו הצליחו השמגלוץ' למנוע אלימות במשפחה, אבל אני לא יודע מאיזה סיבה, אולי ד"ר אסתי תסביר אחר כך, הם סגרו את זה ויש ביקוש לזה.

<אייאם אבטמו: צריך תקצוב של עובד סוציאלי בשביל שימשיכו לעבוד, כי באמת הם מצילים נפשות, משפחות מקריסה.

<אייאם אבטמו: הם גם מוכנים, רוצים לעבוד וסגרו להם את זה.

<אייאם אבטמו: וגם על זה פנינו באותו זמן והסברנו לנציגים שבאו, אולי יסבירו חלק מה - - - בבריאות, אין מספיק נגישות.

<אייאם אבטמו: אני מדבר איתכם מאנשים מהשטח, שהם באים ואומרים לנו שאין מספיק מתרגמים בקופות חולים פה באור יהודה, אם זה בכללית ואם זה - - - גם מבית הספר מפנים אותם, אולי זה שוני תרבותי, מפנים את הילדים שלהם לכל מיני בדיקות וההורים טוענים שהם לא צריכים.

<אייאם אבטמו: אנחנו אומרים שאולי חסרה נגישות, גישור והסברה.

<אייאם אבטמו: יש ילדים ששלחו אותם לכל מיני בדיקות פסיכיאטריות, בסוף התברר שהילדים האלה נורמלים והם לא צריכים.

<אייאם אבטמו: צריך לטפל בזה.

אברהם נגוסה: אתה מדבר על הפניה לאבחון?

<אייאם אבטמו: כן, על האבחונים.

<גאולה ישראל: בקהילה יש התנגדות לזה באופן כללי, של הורים.

<גאולה ישראל: כן, חושבים שאולי זה חוסר ידע, או סטיגמות.

<גאולה ישראל: נכון, צריך לטפל בזה.

<אייאם אבטמו: אבל יש גם שלא צריכים.

<אייאם אבטמו: אנשי המקצוע, הרופאים, אמרו שהם לא צריכים.

<גאולה ישראל: כן, ויש מצבים שהורים גם לא מפנים.

<גאולה ישראל: מתנגדים.

<אייאם אבטמו: אני יכול להביא בן אדם שהוא - - -

אברהם נגוסה: מי את?

אברהם נגוסה: לפרוטוקול.

<גאולה ישראל: אני עובדת סוציאלית.

אברהם נגוסה: השאלה אם יש פה בעניין של האבחון החוק מחייב שההורים יהיו נוכחים, אז אתם מחייבים אצלכם?

<גאולה ישראל: בטח, נכון.

<גאולה ישראל: אנחנו עושים כל מה שאפשר - - -

אברהם נגוסה: וגם שההורים, אם הם לא מבינים עברית, אז הם חייב להביא מתורגמן.

אברהם נגוסה: גם זה?

<גאולה ישראל: גם עם מתורגמן, יש משהו בתרבות שקשה להבין את זה, אני מנסה להבין את זה, מין איזה שהיא רתיעה מכל הנושא הזה של אבחונים, של ללכת ולבדוק את הילד.

<גאולה ישראל: הם שומעים נוירולוג, כדי לבדוק אם יש קשב וריכוז אפילו, הם ממש מפחדים.

אברהם נגוסה: אני לא הגעתי לזה.

<אייאם אבטמו: לאלה שיש להם כן, אבל אני מדבר על אלה שעשו ו - - -

<גאולה ישראל: אלה שעשו והאבחון אמר שלא?

<גאולה ישראל: זה קורה הרבה פעמים גם בילדים לא רק בני העדה או ילדים עולים, שבאמת אנחנו רואים - - -

<אייאם אבטמו: הרבה עולים אומרים שאין יותר גם הסברה, חסר הסברה וגם בגישור ואין נגישות.

<גאולה ישראל: נכון, אני חושבת שכן צריך לעשות הסברה עם ההורים ועבודה יחד עם ההורים.

<גאולה ישראל: צריך לתת לזה יותר אנשי מקצוע.

<אסתי אשל: אנחנו מקווים שעכשיו, עם העבודה הקהילתית שתתפתח אנחנו נוכל יותר לשים דגש על הדברים שיובאו מהשטח לגבי אבחונים, ההסברה, כדי שלא יראו את זה כמשהו ש - - -

<אפי גוטמן: אבטמו, רק שתדע שהיום חצי מהמדינה, לא עולים וזה, כולם הולכים לאבחונים, לקבל הקלות ולקבל את כל הדברים האלה.

<אפי גוטמן: זה לא דבר שהוא בושה וזה לא דבר פסול.

<אפי גוטמן: צריך אולי באמת מתורגמן כדי לראות ולעשות את זה בצורה כזו שלא ירגישו שהם נפגעים או משהו כזה.

<תמר חכימי: אפי, אני רוצה לציין שבהיוועצויות שלנו, כשמזמינים הורים, תמיד אנחנו בקשר עם הרווחה ומשתדלים שיהיה עובד סוציאלי דובר אמהרית שיסביר להורים, אלא אם כן קורה שאין וגם אז מעלים לרווחה, מבקשים שיהיה שם מישהו שייתן הסברים.

<תמר חכימי: יש פער תרבותי וחוסר אמון וצריך לגשר על זה.

<אסתי אשל: מה שאני רוצה להגיד זה שברמה הפרטנית אם ילד צריך לעבור אבחון אנחנו מדברים המון עם ההורים, מסבירים להם בדיוק את המשמעות, אבל עדיין יש הורים שלא משתכנעים ו - - -

<ליאת שוחט: צריכים לעשות עבודה שם.

<אייאם אבטמו: אני חושב שצריך לעשות פעילות ב - - -

<אסתי אשל: אנחנו עכשיו בונים את העבודה הקהילתית, בהחלט תהיה שם.

<לבנה שטובי: אני רוצה לשאול אותך משהו, יש לכם מועדון של אזרחים ותיקים בשכונה?

<אייאם אבטמו: זה גם קשור לרווחה, זה חסר.

<אייאם אבטמו: הרבה אזרחים ותיקים מהקהילה, הם רוצים שגם נעשה להם פעילויות וחסר.

<אסתי אשל: אנחנו גם על זה במשך השנה - - -

אברהם נגוסה: יש נציג משרד הבריאות פה?

<דנה גורדון שושני: לא, האמת היא שלא הזמנו.

אברהם נגוסה: אם לא הזמנו אין לי טענות.

<מאיר יחיאלי: אם אפשר, אני חייב לציין, אני מברך את הצעד כאן באור יהודה שהוא צעד חדש בנושא של קליטה, או מבחינתי שתהיה מחלקת קליטה עירונית שתתכלל את כל הנושא של הדוגמה הזאת של לתרגם בקופת חולים כשמצד שני אנחנו כמשרד מתקצבים את עמותת 'תן בריאות', שהם יכולים לסייע, גם טלפונית, זה התפקיד שלהם, כדוגמה עמותת 'תן בריאות', שבמיוחד מתייחסת לאוכלוסיית יוצאי אתיופיה.

<מאיר יחיאלי: זה בסך הכול מי שמתכלל, כשמזהים משפחה בנושא של תרגום, זו צעד של גורם קליטה וזה חשוב מאוד.

אברהם נגוסה: אני מכיר את העמותה, אני אגיד לך, מה שהוא אומר ומה שאתה אומר, יש הבדל.

אברהם נגוסה: את העמותה אני מכיר, הפעילות שלה היא יותר להסביר בשפה האמהרית בעיקר לחץ דם, סוכרת, אלה הדברים שהם מסבירים.

אברהם נגוסה: הוא מדבר על נגישות וגם תרגום בקופת חולים.

<קריאה: תרגום, קופת חולים צריכה לדאוג לבן אדם דובר אמהרית.

אברהם נגוסה: עולה חדש מגיע לרופא, הוא אומר לו 'כואב לי פה', הוא לא יכול להסביר בדיוק, אז אם יהיה תרגום אז הוא יכול להסביר.

אברהם נגוסה: על זה אנחנו מדברים.

<קריאה: בקופת חולים כללית יש.

אברהם נגוסה: מי מתכלל את הפעילות הציבורית פה בבריאות במדינת ישראל?

אברהם נגוסה: זה משרד הבריאות, אז משרד הבריאות הוא זה שנותן הוראות לקופות החולים.

אברהם נגוסה: וגם אני אמרתי, מתוך שלוש התכניות שעברו לפני ארבעה חודשים משרד הבריאות קיבלו כסף לא קטן לצורך הזה, לתרגומים ולמגשרים.

אברהם נגוסה: לכן מה שהוא אומר, העמותה, זה בא למלא את החור.

אברהם נגוסה: אני לא יכול ל - - -

<אייאם אבטמו: יש עמותה שנקראת 'תן הבריאות'.

אברהם נגוסה: על זה הוא מדבר.

<אייאם אבטמו: כן, זה חלק מהפעילות שהגישו מקודם כפעילות של המוקד, זה גם היה של 'תן הבריאות'.

אברהם נגוסה: אוקיי, אתם מזמינים אותם במוקד לעשות הסברה, הם באים והם נותנים הסברה.

אברהם נגוסה: הם לא יכולים להחליף את משרד הבריאות, הם לא יכולים להחליף את קופות החולים, לכן אנחנו מדברים על קופות החולים, צריכים להעמיד מתורגמנים בקופות החולים.

<מריו מלקה: אני יכול להתייחס לנקודה הזאת ספציפית, ברשותך, אדוני היו"ר?

<מריו מלקה: זה טוב שיש מתרגם, זה טוב שיש מגשר, זה טוב שיש מישהו שעושה את הפערים התרבותיים.

<מריו מלקה: לדעתי צריכה להיות בכל משרד או ממסד ממשלתי שיהיה עובד אתיופי שפעם אחת ייתן טיפול הולם ושוטף, ופעם שנייה, גם יכול לעבוד כמישהו שמקבל את הפניות בנוסף למתרגמים ולמגשרים.

אברהם נגוסה: אני דווקא בעניין הזה לא מדבר רק על יוצאי אתיופיה, אני מדבר על כל העולים.

אברהם נגוסה: גם בוועדה בכנסת דיברנו, נציגי משרד הבריאות, נציגי קופות החולים היו, דיברנו כמה פעמים, קיבלנו החלטות וגם כתבנו מכתב לאחר החלטות לשר הבריאות.

<דנה גורדון שושני: גם היה חוזר מנכ"ל מ-2011.

אברהם נגוסה: נכון, יש חוזר מנכ"ל מ-2011 שיצא שמחייב מתורגמים בשפות שונות, ברוסית, באמהרית, באנגלית.

<קריאה: בהסתדרות יש את זה.

<קריאה: בכללית יש.

אברהם נגוסה: כן, יש את זה בכל הקופות.

אברהם נגוסה: לכן אני אומר פה בעניין הזה, שמקבלים החלטות, מוציאים חוזר ולא מבצעים את זה.

אברהם נגוסה: זה מה שמדאיג אותנו, על זה אני מדבר.

אברהם נגוסה: גם לא לצרפת, גם לא לבוכרים, לכולם.

<אייאם אבטמו: הנושא הזה של מרכז מורשת, כמו שציינו במכתב, באמת יש בית כנסת זמני אחד לכל הקהילה.

<אייאם אבטמו: בית כנסת זמני אחד לכל הקהילה, לא בחגים, לפעמים בשבתות גם אין מקום שם, הרב יכול להעיד.

<אייאם אבטמו: כקהילה יש לנו את המנהגים שלנו, המסורת שלנו, ואין איפה לקיים אותם.

<אייאם אבטמו: היה לנו עד לא מזמן סככה, עכשיו יש - - - אדוני, היית שם.

<ליאת שוחט: אנחנו נלך לשם עוד מעט.

<ליאת שוחט: אני רוצה שיראו.

<אייאם אבטמו: כן, חשוב מאוד להבין את הצרכים.

אברהם נגוסה: כן, פה כתוב גם, השאלה הזו, אני חושב שראש העיר - - -

<ליאת שוחט: על המרכז הקהילתי?

אברהם נגוסה: על המרכז הקהילתי ועל בית הכנסת.

אברהם נגוסה: אפשר לעשות מבנה אחד לשניהם.

<ליאת שוחט: זה נכון, אבל כרגע כדי לענות על צורך, כי שמונה שנים לא התייחסו לקהילה וכדי לענות על הצורך המיידי, אז כן שיפצנו והשקענו במרכז הקהילתי הזמני, נקרא לזה, כי בעתיד, וגם הכנתי אותם, התכנית זה שעובר שם כביש.

<ליאת שוחט: זה זמני לכל דבר.

<ליאת שוחט: אני אשמח למקום של קבע, גם לגבי בית כנסת וגם - - - הצגתי את זה בפני נציגי הקהילה.

<ליאת שוחט: כל הנושא של הקצאת שטחים או הקצאת מבנים, אנחנו מוקפאים על ידי משרד הפנים בגלל שאנחנו צריכים להגיש פרוגרמה על שטחי ציבור.

<ליאת שוחט: אני מקווה שתוך כמה חודשים נגיש את הפרוגרמה של כל העיר וברגע שנוכל לחזור לתהליך של הקצאה אנחנו נחזור והם יהיו בראש סדר העדיפויות.

<ליאת שוחט: כמובן שמעבר להקצאה צריך תקציבים לבנייה ולמימון של זה.

<ליאת שוחט: אז פה הכדור יחזור אליכם לסיוע ולעזרה.

<ליאת שוחט: דרך אגב, ההקצאה היא לא רק לגבי האוכלוסייה האתיופית, גם לגבי קהילת עולי בוכרה, להקצאת שטח לבניית מרכז מורשת, בדומה ללוב ולעירק שיש לנו.

<ליאת שוחט: בחזון שלנו העיר שלנו היא עיר קולטת עלייה והיא תהיה מרכז לכל הקהילות שעלו.

אברהם נגוסה: אני חושב שהקצאת הקרקע היא המפתח.

אברהם נגוסה: ברגע שיש קרקע אז אפשר לפנות למשרד הדתות, אפשר לפנות למשרד השיכון, למשרד התרבות ואז אפשר להגיע - - -

<ליאת שוחט: ואז נאגם משאבים.

אברהם נגוסה: כן, ואז לעבוד ביחד.

<ליאת שוחט: אז מה שביקשתי זה קצת סבלנות.

<ליאת שוחט: אני ארבעה חודשים בתפקיד - - -

<קריאה: רומא לא נבנתה ביום אחד.

אברהם נגוסה: כמובן.

אברהם נגוסה: אנחנו רק רוצים להבין את הכיוון.

<ליאת שוחט: הכיוון ברור ולא השתנה.

<ליאת שוחט: ברגע שהצהרנו וחיבקנו את הקהילה זה לא השתנה.

<ליאת שוחט: צריך סבלנות, זה המפתח.

<אייל אברטה: אני רק רוצה לברך אותך, ד"ר אברהם נגוסה, שבאת לבקר אותנו.

<אייל אברטה: אני רוצה כמה דברים שתעזור לנו, בניית בית כנסת, מועדון קהילתי, קליטת התקציב.

<אייל אברטה: זה אני מבקש.

<אייל אברטה: אם יש לנו תקציב, מה שהוא אמר, אבטמו, כולנו ביחד נהיה ילדים, מבוגרים, הכול.

<אייל אברטה: תודה לראש העירייה שוחט, היא רוצה לעזור לנו, מכל הלב.

<אייל אברטה: באמת, היא איתנו כל הזמן, אני מברך אותה, אבל צריך עזרה, צריך תקציבים.

<אייל אברטה: אני מבקש אותך בזה.

אברהם נגוסה: בואו נשאל את הבן אדם שאחראי על הנושא הזה, אברהם אבנטה, מנהל מוקד קליטה ארצי במשרד הקליטה.

אברהם נגוסה: תעדכן אותנו קודם כל מה מעמדם של מוקדי הקליטה עכשיו, כולל העובדים, ודבר שני, מה התקציב, איך אתם מתקצבים את מוקדי הקליטה ונשמח לשמוע מה גורלו של אותו הסכם שחתום בין האוצר להסתדרות בעניין של שילובם של עובדי מוקדי הקליטה ברשות המקומית.

<אלמו אבנט: לגבי ההסכם, יש הסכם, כמו שאתה יודע, גם הייתה מה שנקרא ברקע, זה מתגלגל.

<אלמו אבנט: השנה הזאת מוגדרת כשנת מעבר, מה שנקרא כל התהליך של ההעברה של העובדים לרשויות המקומיות, כנראה שזה יהיה בשנת 2016.

<אלמו אבנט: העובדים, יש צוות מקצועי שיושב ודן על הנושא הזה, כל התהליך הזה.

<ליאת שוחט: מה ההשלכות של המעבר של העובדים לעירייה?

<אלמו אבנט: שוב פעם, באמת אני אומר לכם את זה, אני לא כל כך מצוי בתוך התהליך הזה.

<אלמו אבנט: אם תרצו אני אוכל לבדוק ולתת לכם תשובה, אבל אני יודע שיש תהליך.

<ליאת שוחט: אז אני אשמח לבדיקה.

<עופר תודר: אני אומר לך מה הדילמה שלנו, גם בעניין של האמירה החוקית, כן הסכם עם ההסתדרות או לא.

<עופר תודר: ככל שאני מבין לפחות, מוקדי הקליטה עושים באמת עבודה מאוד חשובה, יחד עם זאת כל פעם יש המשך לעוד חצי שנה.

<עופר תודר: כלומר בעצם אנחנו לא באמת יודעים מה קורה בטווח הארוך.

<עופר תודר: אז אל"ף, לעובדים זה כמובן מאוד לא נוח, אתה יודע, שכל פעם הם חותמים על הסכם חידוש לעוד חצי שנה, זה כמובן מטריד, במובן השני חייבים להגיד שזה גם מפריע מבחינת אתה רוצה לבנות תכנית ארוכת טווח, לשלוש שנים, ואתה לא יודע להגיד מה קורה עוד חצי שנה.

<עופר תודר: הסיטואציה כאן לא נוחה.

<אלמו אבנט: שוב פעם אני אומר, לגבי התהליך של כל העברת האחריות, זה בתהליך.

<אלמו אבנט: שוב פעם, אני לא מצוי בתוך זה, אני לא אתן לכם מידע שהוא לא, אני מוכן לבדוק ולתת לכם.

<אלמו אבנט: לגבי החלוקה של תקציב של המוקדים, זה הולך כמובן לפי גודל האוכלוסייה וכמה פרמטרים.

<אלמו אבנט: היישוב הזה מקבל באופן ממוצע חצי מיליון שקל כולל כוח אדם, אדוני היושב ראש, וזה כל פעם משתנה.

<אלמו אבנט: מתוך זה, התקציב הזה, חלקו הולך לכוח אדם, חלקו לפעילות.

<אלמו אבנט: לגבי הפעילות בתוך היישוב, המשרד כמעט שלא מתערב, הרשות היא זו שמאתרת את הצרכים, היא זו שמגישה.

<אלמו אבנט: יש תמיכה, לפי זה אנחנו מאשרים.

אברהם נגוסה: יש מצ'ינג?

<אלמו אבנט: לא, פה ביישוב הזה המשרד מממן 100%, לגמרי.

אברהם נגוסה: משרד הקליטה מממן, אין מצ'ינג.

<אלמו אבנט: אין מצ'ינג.

<אלמו אבנט: ביישובים חדשים שהצטרפו בשנת 2014 אז יש השתתפות של 50%.

<אלמו אבנט: דבר נוסף, שוב פעם אני חוזר למשהו שהוא שלי, לגבי העובדים, אנחנו מדברים על עובדים שהם כבר הרבה זמן בתוך הרשות, סך הכול הם נותנים שירות לקהילה בתוך המקום, חלקה של הרשות צריך לבוא לידי ביטוי, זה צריך להיות משותף, מה שנקרא.

<אלמו אבנט: אבל ההסכם שדיברת עליו, זה מתגלגל, אני מניח שכשתהיה החלטה אתם תדעו מזה ואני מוכן לבדוק ולתת להם אינפורמציה.

<אלמו אבנט: אני פשוט לא מצוי בתוך התהליך.

<ליאת שוחט: בסדר.

<קריאה: לדעתי עוד אין החלטה מה קורה עם זה.

אברהם נגוסה: לפי הבקשה שלהם, יש סיכוי להגדיל את התקציב?

אברהם נגוסה: מה שהם מבקשים להגדיל - - -

<ליאת שוחט: תקציב לפעילות.

<אלמו אבנט: אני שוב פעם אומר, יש לנו מבחנים שאנחנו מפרסמים כל תחילת שנה.

<אלמו אבנט: התקציב מחולק באופן כזה, גודל האוכלוסייה - - -

<ליאת שוחט: באמצעות קולות קוראים?

<אלמו אבנט: כן, גודל האוכלוסייה זה בעצם המפתח.

<אלמו אבנט: אנחנו מדברים פה על גג, כולל נולדים, אדוני היושב ראש, זה 1,600 ומשהו.

<אלמו אבנט: גם נותנים להם שירות ל - - - גם - - -

<ליאת שוחט: 1,900 יש לנו.

אברהם נגוסה: ומגישים בקשות?

<אלמו אבנט: בכל מקרה זה התהליך של הגשת הבקשות.

<אלמו אבנט: אנחנו בוחנים לפי התבחינים, לפי הקריטריונים, ולפי זה אנחנו מחלקים את זה.

<אלמו אבנט: יישוב שיחסית האוכלוסייה היא קטנה יקבל בהתאם.

<אלמו אבנט: בנוסף לזה יש גם תוספות תקציביות שאנחנו נותנים מדי פעם בנושא של הכשרות מקצועיות.

<אלמו אבנט: סך הכול אני חושב ש - - -

<מריו מלקה: סליחה שאני שוב פעם מתפרץ, כי זה חשוב לי.

<מריו מלקה: הנושא של הכשרות מקצועיות, של תעסוקה.

<מריו מלקה: מקודם דיברתי, אז ככה קצת פספסנו את הנקודה הזאת.

<מריו מלקה: הכשרה מקצועית צריכה להיות הכשרה אפקטיבית, הכשרה שיכולה לתת מענה לשדרוג הקהילה הן מבחינה כלכלית והן מבחינה - - - כשאנחנו באים לעשות הכשרה מקצועית, שמוגדר לנו זמן של חצי שנה או שמונה חודשים, לא תמיד קל לעשות הכשרה אפקטיבית ויעילה.

<מריו מלקה: אני לא יכול לעשות כל פעם הכשרות, מה שנקרא לעשות, אלא לעשות - - - לכן אני מבקש פה בוועדה, יש שתי תכניות, גם מה שהגשתי אותן, של הכשרה מקצועית.

<מריו מלקה: היות שאנחנו נמצאים בקטע של תקציב השנה לא נוכל לעשות בחצי שנה הכשרה טובה, לכן יש פה מקום לתת מספיק זמן.

<מריו מלקה: אל תשכחו, יש פה שתי בעיות.

<מריו מלקה: בעיה ראשונה זו הבעיה של השפה.

<מריו מלקה: לכן גם אם בממוצע זה עשרה חודשים, יש לתת טווח זמן כי תהליך הלמידה לוקח יותר זמן.

<מריו מלקה: לכן בנושא הזה, בהכשרות מקצועיות לתת יותר זמן, לא לחצי שנה.

<ליאת שוחט: אנחנו רוצים לסיים.

<אסתי אשל: אני חייבת להגיד, היות שזו ועדה לקליטת עלייה בכנסת, חשוב מאוד, יש לנו את משרד הקליטה, הוא באמת נותן תקציבים, כמו שהוא אומר, לגבי עולים חדשים.

<אסתי אשל: הוא הגדיר 15 שנה, זה בסדר, אבל אותם עולים, כמו שאתה אמרת וכאן זה התבטא בכל הישיבה, אותם עולים צריכים אחרי זה המשך תמיכה, הם עדיין נשארים במרחק אחורנית והם חייבים המשך תמיכה ואז התקציבים נעלמים ממשרד הקליטה ואף משרד לא לוקח אחריות על זה.

<אסתי אשל: לכן חייבים שהתקציבים האלה יעברו במקביל למשרד החינוך, למשרד הרווחה, לתת מענה.

<אסתי אשל: כי אם מוקד קליטה עכשיו עומד להיסגר וכל פעם אומרים לנו 'הוא נסגר, הוא נסגר', מה נעשה איתם?

<אסתי אשל: מי ישלם להם את המשכורות?

<אסתי אשל: חייב שיהיה מוקד קליטה פה בעיר.

<אסתי אשל: לכן אני חושבת, כוועדה, צריך לדאוג, אם מוקד הקליטה ייסגר ומשרד הקליטה לא יממן אותו, מישהו אחר יצטרך לממן אותו, לא העירייה.

<אפי גוטמן: האדון אמר עוד דבר אחד, שמתקצבים לפי גודל אוכלוסייה.

<אפי גוטמן: צריכים להתחשב בעוד דבר, שאור יהודה קולטת עלייה מאוד גדולה ומאוד מגוונת, לכן התקציבים צריכים להיות לא לפי גודל אוכלוסייה, אלא יותר פרטני.

<ליאת שוחט: שגם המצב הסוציו אקונומי יילקח בחשבון.

<איציק דדוש: אני רוצה בנושא שאמר גוטמן, הייתה לי פגישה בלשכה של שר הקליטה השבוע והם באמת מדברים, הם אומרים 'תשמע, יש באשדוד 10,000 עולים, באור יהודה אין הרבה' וכשגוטמן, סגן ראש העיר, מדבר על פֶּר אדם, זה נכון מאוד ולזה אין התייחסות.

<ליאת שוחט: אתה רוצה לסכם?

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: רציתי לשאול עוד שאלות, חסרה לי אינפורמציה ברורה, אני חוזר למשרד החינוך, בעניין של הפעילות אחרי הצהריים.

<קריאה: הנה זה כאן, זה אנחנו.

<ליאת שוחט: זה בחינוך הבלתי פורמלי.

אברהם נגוסה: שלכם כן.

אברהם נגוסה: אתם מטעם משרד החינוך?

<קריאה: לא.

אברהם נגוסה: לכן אני רוצה ממשרד החינוך, אני אגיד לך, אני אמקד את השאלה שלי בתחום הזה.

אברהם נגוסה: החינוך הבלתי פורמלי הוא חשוב וקריטי לעולים חדשים, חלק אמרנו גם בעניין האולפן, עולים שמגיעים או הגיעו בזמן האחרון וגם לעולים ותיקים, בעיקר בקרב הנוער אחרי הצהריים.

אברהם נגוסה: אני שוב אומר, גם על התכנית החדשה, גם לזה היא התייחסה, לשלב 4,000 צעירים או נוער לתנועות הנוער הקיימות.

אברהם נגוסה: אז זה חלק, זה ארצי.

אברהם נגוסה: אז אני אומר שאולי תהיה לנו באמת פעילות של משרד החינוך בשיתוף פעולה עם העירייה בעניין החינוך הלא פורמלי.

<תמי צלינקר: אני מאמינה שכאשר התכנית החדשה תגיע - - -

אברהם נגוסה: לא, עכשיו.

אברהם נגוסה: מה יש עכשיו ב - - -

<קריאה: עכשיו אין כלום.

<תמי צלינקר: כרגע אנחנו בחינוך הפורמלי, אנחנו בשעות הבוקר, אנחנו מעבירים תקציב בסדר, עושים בדיוק לפי כל החוזרים כמו שצריך.

אברהם נגוסה: נוער בכיתה י', או בכיתה ט', מגיע, מסיים את הלימודים שלו, חוזר, מגיע לבית שלו ואחרי הצהריים, אין שום תכנית?

אברהם נגוסה: או מרכז למידה או?

<תמי צלינקר: יש מרכזי למידה בתוך בתי הספר, פל"א בתוך בתי הספר.

<לבנה שטובי: אם אתה מדבר על פל"א, פל"א זה מטעם מתנ"ס אור יהודה בשיתוף העירייה.

<לבנה שטובי: אנחנו עושים בבתי ספר מ-ז ' עד י"ב הכשרה לימודית במקצועות אנגלית, שפה.

אברהם נגוסה: כל מי שרוצה יכול להתקבל?

<לבנה שטובי: לא כל מי שרוצה, לא.

<לבנה שטובי: בקטגוריה שמשרד הקליטה מאשר אותה - - -

אברהם נגוסה: איפה שיש צורך?

<לבנה שטובי: לא, לא איפה שיש צורך.

אברהם נגוסה: מה הקריטריון שלכם לקבל ולבחור?

<לבנה שטובי: מכיוון של בוכרה ואוזבקיסטן זה מ-1990, ההורים שלהם עולים חדשים, האתיופים כמובן כולם.

אברהם נגוסה: 122 שראינו זה ככה?

<לבנה שטובי: כן.

אברהם נגוסה: ו-155 זה יוצאי אתיופיה?

<לבנה שטובי: נכון.

אברהם נגוסה: אז הקריטריון שלהם זה שנת עלייה?

<לבנה שטובי: שנת עלייה, כן.

<לבנה שטובי: של ההורים.

<לבנה שטובי: מדובר על ז' עד י"ב.

<לבנה שטובי: אני לא מדברת על יסודי.

<לבנה שטובי: בעבר התחלנו ביסודי, שזה עזר מאוד כשהגיעו לכיתה ז'.

<לבנה שטובי: זה היה שוני גם בשפה וגם בלמידה במתמטיקה ואנגלית.

<לבנה שטובי: היום אני מתחילה רק מ-ז' עד י"ב.

<מאיר יחיאלי: זה המנדט של המשרד.

אברהם נגוסה: הנוער, שאו ההורים שלו נולדו פה או הוא נולד פה, אז לא מגיע.

<לבנה שטובי: לא נקלטים.

אברהם נגוסה: למה?

אברהם נגוסה: זה בגלל בעיה של תקציב או מה?

<לבנה שטובי: מה שמשרד הקליטה מאשר.

אברהם נגוסה: עזבו את משרד הקליטה, אני שואל על משרד החינוך.

<תמר חכימי: לא, אין במשרד החינוך לחינוך הבלתי פורמלי משהו ייעודי לאוכלוסייה יוצאת אתיופיה בכלל.

<לבנה שטובי: אתה מדבר באופן כללי?

אברהם נגוסה: אני מדבר כללית.

<לבנה שטובי: יש.

<לבנה שטובי: יש מחלקת הנוער בתוך מתנ"ס אור יהודה, יש לנו רכז בשם יאסר שהוא מוציא קבוצות של פעילות לשטח, בתוך השכונה של איילת השחר אנחנו מכניסים עכשיו את המגשר של פל"א, לעבוד בחצי משרה שם, מארבע עד עשר בלילה, בתוך המקלט.

<לבנה שטובי: אנחנו נכניס שם מחשבים, פעילות אחרת.

<לבנה שטובי: זה מיועד לכל ילדי אור יהודה אחר הצהריים.

<לבנה שטובי: נוער בלבד, מ-ז' עד י"ב.

<לבנה שטובי: יש עוד כמה מוקדים, יש לנו יוניסטרים, יש לנו מרכז מאוד גדול בתחום הנוער שנותן פעילות בכל אור יהודה ויש מוקדים מסוימים כשיוצאים לשטח ונותנים.

<לבנה שטובי: חוץ מזה שיש לנו גם פעילות בצופים, מכבי, בני עקיבא ועוד דברים אחרים.

<תמר חכימי: לבנה, הרחבה זה לא כל יום, בגלל מגבלות תקציב, זה רק כרגע פעמיים בשבוע בלבד ולילדים.

<תמר חכימי: רק מ-ז' עד י"ב.

<תמר חכימי: עד כיתה ז' אין לנו מענה וגם אין מענה כל יום.

אברהם נגוסה: עד כיתה ז' אין.

<תמר חכימי: אין מענה בחינוך הבלתי פורמלי.

אברהם נגוסה: אז לילדים אין להם אחרי הצהריים?

<תמר חכימי: לא, משוטטים.

<תמר חכימי: מי שאין לו כסף ללכת לחוגים.

<עופר תודר: מה שנאמר קודם, שאנחנו זקוקים לעוד תקציבים בנושא הזה, סיוע בשעות הפנאי.

<תמר חכימי: יש לנו מועדוניות, אבל 75 ילדים בסך הכול.

<תמר חכימי: לכל העיר.

<גאולה ישראל: ומועדונית לשילוב ואינטגרציה של עולים עם ותיקים זו פשוט מסגרת מצוינת, הם פשוט משתלבים מצוין, גם הוותיקים.

<גאולה ישראל: הם עושים חצי ותיקים, חצי עולים וזה פשוט מדהים לראות את ההשתלבות איתם.

<תמר חכימי: נכון, 15 ילדים במועדונית, אבל - - -

אברהם נגוסה: יש עוד מישהו שרוצה לשאול או להגיד משהו?

אברהם נגוסה: כן, כבוד הרב.

<ליאת שוחט: הרב נדב, רב הקהילה.

<נדב מדהני: שלום לכולם.

<נדב מדהני: אני מברך על היום הזה, ההתכנסות.

<נדב מדהני: אנחנו זוכים לראות את פרנסי המדינה וגם פרנסי העיר ובפורום כזה אני חושב שלראשונה ייאמר, ראש העיר, באמת - - - הבנייה התורנית היא בזכות כל המשתתפים ביום הזה.

<נדב מדהני: אני הקשבתי, הגעתי קצת באיחור, אבל הדברים העיקריים הספקתי לשמוע.

<נדב מדהני: כאן אנשים דיברו בענייני החינוך.

<נדב מדהני: לחינוך יש סוגים, בסוגים יש סוגים חיוניים ויש סוגים שאפשר לקחת אותם בזכויות, כאן אני מדבר במעגל עם ישראל, במעגל הבית היהודי אני מדבר, זה בית יהודי כולם.

<נדב מדהני: במקרה כזה שיכול לסייע לענייני חינוך גם צריך לתת גיבוי לחינוך הרוחני.

<נדב מדהני: זה יש לו שני יתרונות, האחד, אנחנו כעם ישראל זה מחבר אותנו לקדוש ברוך הוא, לבורא עולם, לתורת האמת, כי בלעדיו אנחנו לא נקראים יהודים, שנית, זה יפחית את הפער בין המתהוללים בשטח לבין השוטרים, כמו ששמעתי, זה יהווה יחס מכובד.

<נדב מדהני: הרי גם השוטרים, זה התפקיד שלהם, זה חוק המדינה, חייבים לפעול בהתאם.

<נדב מדהני: אילו היו נאלצים אז לא היו פועלים בצורה כזאת.

<נדב מדהני: שנית, בקרב עם ישראל, אילו היה יותר גיבוי לחינוך הרוחני לא היו מגיעים גם לשלב כזה, הילדים.

<נדב מדהני: אני מבדיל אם זה הבנות ואם זה הבנים, איפה הולך יותר, איפה בולט יותר הפער, החיכוך המחריף הזה.

<נדב מדהני: לא בחינוך הרוחני, אלא בחינוך החופשי.

<נדב מדהני: יש פה חיסרון.

<נדב מדהני: לכן אני חושב שצריך לתת גיבוי קצת, מרכז רוחני, לקיים בו שיעורים, לקיים בו הלכות, זאת אומרת לתת עדיפות לדבר שיכול לעזור במציאות, שיכול להחזיר אותנו למעגל עם ישראל.

<נדב מדהני: הדבר הזה הוא נושא, כשרואים בהשוואה איפה יש יותר יחס שלילי, איפה יש יותר יחס מכובד וחיובי, זה הבדל שמים וארץ אצל אלה שהתחנכו בבית ספר דתי ואצל אלה שהתחנכו בבית ספר לא דתי.

<נדב מדהני: יש הבדל עצום מאוד, עצום, אני רואה.

<נדב מדהני: זו שנה שמינית שלי פה ואני מבדיל מהקטן עד הגדול, זה שמים וארץ ההבדל.

<נדב מדהני: יש בזה יתרון חשוב מאוד, לתת גיבוי לצד החינוך הרוחני.

<נדב מדהני: אני חייב לציין שפה באור יהודה יש חיסרון של בתי ספר דתיים.

<נדב מדהני: הרבה אמהות פונות בתור מנהיג רוחני שהילדה שלה הייתה רוצה שתהיה צנועה, שהילדה שלה, הייתה רוצה שתהיה מוגבלת, שתכבד את ההלכה, שתשמור שבת, אבל לזה צריך להיות מקור.

<ליאת שוחט: זה דבר שיש עודף - - -

<נדב מדהני: גם בית ספר זה חיוני למקום.

<נדב מדהני: צריך להיות בהתאם, כדי שתהיה לילד בחירה.

<נדב מדהני: אם הוא רוצה להתחזק, אז ילמד בבית ספר דתי, אם לא רוצה להתחזק אז יש לו יד חופשייה, למרות שלא היה צריך להיות כך.

<נדב מדהני: פה חסרה בחירה בדבר הזה.

<נדב מדהני: חשוב לקחת לתשומת לב את הצד הזה.

<נדב מדהני: יש כאלה הרבה שירותים, אבל מוגבלים במקומות האלה, בבית ספר כזה.

<נדב מדהני: כרגע עניין המרכז הרוחני, שדיברנו.

<נדב מדהני: אני מבקש שזה לא יהיה תלוי במועדון.

<נדב מדהני: אם בית הכנסת יהיה תלוי במועדון אז אין כל כך דחף לזה, אבל אם המועדון יהיה תלוי בבית הכנסת אולי זה יותר יזרז אפילו.

<נדב מדהני: בית כנסת זה חיוני בכל עיר, אז גם בית הכנסת יכול ליצור את העניין של המועדון.

אברהם נגוסה: אני יכול לשאול, מבחינה טכנית ומעשית, אם בונים קומה אחת למעלה לבית כנסת וקומה למטה זה יהיה מקום, מועדון?

<קריאה: כן, סעודה שלישית.

אברהם נגוסה: כן, גם לסעודה שלישית וגם למסיבות, ברית, בר מצוות.

אברהם נגוסה: האם יש מניעה הלכתית בנושא הזה או לא?

<נדב מדהני: מקובל.

אברהם נגוסה: מקובל, אז אין בעיה.

<נדב מדהני: אנחנו כיום כשספר תורה עומד פה אנחנו - - -

<ליאת שוחט: אנחנו באים לראות עכשיו.

אברהם נגוסה: בסדר גמור.

<ליאת שוחט: אבל אני רוצה להתייחס לדברים של הרב.

<ליאת שוחט: הבעיה האחרונה שיש לי פה זה מסגרות לחינוך הדתי.

<ליאת שוחט: יש פה גם בתי ספר יסודיים ממלכתי דתי ויש גם חרדים ויש גם תיכון לבנים ותיכון לבנות.

<ליאת שוחט: אי אפשר לכל פלג ולכל זרם ביהדות לפתוח פה בית ספר כשאין ביקוש.

<ליאת שוחט: זה עוד עבודה קהילתית שצריך לעשות.

<ליאת שוחט: אם הקהילה תבחר, תכיר, תהיה פתוחה לזרמים שפועלים פה אין שום סיבה שלא ישתלבו.

<ליאת שוחט: אני יותר מרוצה שפחות ופחות ייצאו ללמוד מחוץ לעיר ויישארו ללמוד פה במסגרות שלנו.

<ליאת שוחט: זו עבודה שצריכה להיות משותפת, לכם כקהילה ולמחלקת החינוך והרווחה, להשאיר את התלמידים יוצאי אתיופיה בעיר ללימודים.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

<משיח דוידוב: כבוד יושב ראש ועדת הקליטה.

<משיח דוידוב: קודם כל ברוך הבא, שהגעת לאור יהודה.

<משיח דוידוב: העיר הזאת קולטת כבר במשך 40 שנה עולים, בשנת 98' עד 2003 הייתי חבר עירייה, החלטנו לפתוח מחלקה של קליטה.

<משיח דוידוב: אחרי שעזבתי את העירייה לעבודה קהילתית ראיתי איך המחלקה נמחקה.

<משיח דוידוב: אנחנו מדינה שקולטת עולים, למה אנחנו צריכים לחכות עד שתגיע עלייה ואחר כך לפתוח מחלקה?

<משיח דוידוב: למה לא לתקצב קודם כל מתורגמנים, כמו בוכרים, שיהיו במחלקת הרווחה ויעבדו?

<משיח דוידוב: לא יקרה כלום אם יהיו שתי משרות שאנחנו ניתן.

<משיח דוידוב: למה לא לשלוח למחלקה ישירות התקציבים שאתם מעבירים?

<משיח דוידוב: יש פה משחק שבין - - -

<ליאת שוחט: לעיריות.

<משיח דוידוב: כן, אתם שולחים לעירייה, מחלקה, המחלקה הזאת זה לדעת מה התפקיד שלה ומה התקציב שלה, לפי זה היא נותנת לעולים מענה.

<משיח דוידוב: אחר כך מה קורה?

<משיח דוידוב: אנחנו - - - לרווחה, הרווחה גם אחראית כאילו גם על עניין של עולים, זה קצת לא מסתדר, אני חושב.

<משיח דוידוב: לפי הניסיון שלי, 25 שנה שאני פועל, אני ראיתי דברים שאם כל מחלקה תהיה נפרדת יהיה טיפול אחר לגמרי, יהיה מענה לכל אחד.

<משיח דוידוב: לא ייתכן שבן אדם יבוא והוא צריך לבוא ולהביא איתו מתורגמן ביחד שיסביר לו מה הוא רוצה.

<משיח דוידוב: אנחנו כבר עיר מעל 60 שנה, מה, שתי משרות זה מה שיקבע למדינה את הבעיות של עולים?

<משיח דוידוב: אני חושב, כבודו יכול לחשוב על זה, לדאוג לתקציבים, שיקימו את המחלקה, שתהיה מחלקה לעולים גם בעיריית אור יהודה, שיהיה ראש מחלקה שינהל את זה, שיהיה שם מזכיר או מזכירה, לא משנה, שעולים יכולים לפנות ולקבל מענה.

<משיח דוידוב: במקום שלי, שאני רוצה להתנדב, כבר 25 שנה בעמותה, באים כל מיני שכבות של אנשים, מה שאני יודע, מידע שלי, אני עוזר להם, אני מתרגם, אני שולח, אני עושה, אני מתקשר, אני מגשר.

<משיח דוידוב: אבל הדברים, דברים רציניים שאנחנו באמת מדינה של קליטה, אני חושב, מבקש ממך - - - שבעיר הזאת תהיה מחלקת קליטה.

<משיח דוידוב: תודה רבה.

<ליאת שוחט: אני לא יודעת אם הוא הכתובת לזה, אני רוצה רק להסביר שכל מה שהוא אמר יכול ומתאים למה שהיה פה לפני שאני נכנסתי לתפקיד.

<ליאת שוחט: בתקציב של 2016, ואת זה אתה יודע, תקצבנו עובד שכונתי לקהילה הבוכרית, בנוסף למוקד הקליטה שמטפל בקהילה האתיופית וגאולה תהיה ממונה על פעילות של קהילה וקליטה בעיר.

<ליאת שוחט: אני אשמח לכל תקציב נוסף מהמדינה, אבל העירייה עשתה מאמץ - - -

<משיח דוידוב: זו הכוונה שלי.

<ליאת שוחט: אז הקריאה שלך זה למדינה.

<ליאת שוחט: העירייה עשתה מאמץ לענות על הצורך.

<משיח דוידוב: - - - המחלקה נסגרה אחרי שאני יצאתי.

<משיח דוידוב: לא יודע, אני לא רוצה להגיד, להאשים אף אחד.

<קריאה: דוידוב, זה יהיה בסדר.

<קריאה: אבל מאורגן, יהיה מקצועי.

אברהם נגוסה: אני יכול לענות או ביחד?

<מאיר יחיאלי: אני רציתי לענות לכבוד ראש העיר, להחזיר לה את הכדור בנושא של עידוד עלייה.

<מאיר יחיאלי: עם נושא של עידוד עלייה, תיכנסו לזה כמו כל עיר שנכנסת לנושא, המשרד מתקצב גם בנושא של סיוע של מלווה, פרויקטור, וזה כבר מודל שקיים בהרבה רשויות.

<קריאה: איפה בדיוק?

<מאיר יחיאלי: ברמלה, אריאל, פתח תקווה, תל אביב.

<קריאה: אז למה לא פה?

<מאיר יחיאלי: בבקשה.

<ליאת שוחט: בבקשה, יש ראש עיר חדשה, היא תקבל הכול.

<מאיר יחיאלי: זה קיים בתקציבים.

<מאיר יחיאלי: זו ועדת עלייה בכנסת, לכן צריך להתייחס לעידוד עלייה - - -

<עופר תודר: מה שהיה זה מאוד נחמד, אבל איך אנחנו מתקדמים מהיום?

<עופר תודר: בהנחה שלא מילאו את הקול קורא, לא משנה למה - - -

<ליאת שוחט: זה מתחייבים לקלוט עולים.

<מאיר יחיאלי: אנחנו נשב ביחד, גם אם זה לשנה הבאה.

<ליאת שוחט: אז מפה תצא פגישת עבודה מסודרת איתכם ונתקדם.

אברהם נגוסה: אני אתייחס לשאלתך בעניין העברת תקציבים.

אברהם נגוסה: לפי החוק במדינת ישראל הרשויות המקומיות הן חלק ממשרדי הממשלה, חלק מהשלטון המרכזי, ולכן הכסף עובר בצינורות המקובלים ולפי חוק התקציבים ולכן אני לא יכול לדרוש משר האוצר לעקוף את משרד הפנים ולהעביר ישר לעיריית אור יהודה, או לעקוף את שר הקליטה או משרד הקליטה, או משרד הרווחה או משרד החינוך.

אברהם נגוסה: זה לא יקרה.

אברהם נגוסה: אז מה שיש, כמובן שיש את הצינורות, יש את המשרדים, לפי הבקשות של ראשי ערים או מחלקת הכספים של העירייה, מרכזים את התכניות, את הצרכים, ואז פונים, אם זה למשרד הפנים, אם זה למשרד הקליטה, אם זה למשרד החינוך.

אברהם נגוסה: יש בעירייה מחלקת חינוך או מחלקת רווחה וככה זה הולך.

אברהם נגוסה: לכן מה שאני אמרתי, גם על התכניות, התכנית החדשה לשילוב יוצאי אתיופיה, אני לא מדבר על העולים החדשים, על הוותיקים.

אברהם נגוסה: כדי לשלב את הקהילה, כדוגמה אני אומר את זה, כל משרד מעביר ישר לעירייה, לא העירייה יכולה לקבל באופן ישיר מהאוצר.

אברהם נגוסה: כל תקציב כבר צבוע.

אברהם נגוסה: זה לחינוך פורמלי, סכום כזה לבלתי פורמלי, סכום כזה לדיור, כל מיני.

אברהם נגוסה: לפי זה אתם יכולים ללכת ולבקש, לפנות, וזה מה שצריך להיות.

אברהם נגוסה: אני יכול לבקש או לפנות לשר החינוך, לשרים, בכתב, שאני ראיתי בעיות כאלה וכאלה ואני מבקש להפנות תקציבים על מנת לפתור את הבעיות האלה.

אברהם נגוסה: זה מה שאני יכול לעשות.

אברהם נגוסה: ישר להעביר למחלקת רווחה, אני לא יכול לתת הוראה כזאת.

<משיח דוידוב: אני כנראה לא הסברתי את עצמי נכון.

<משיח דוידוב: לא התכוונתי ישירות, הכוונה - - -

אברהם נגוסה: חשבתי ששאלת אותי למה לא מעבירים למחלקות?

<משיח דוידוב: לא, כנראה לא הסברתי את עצמי נכון.

<משיח דוידוב: הכוונה, אנחנו מדינה של עולים, מקבלים עולים, למה שלא תהיה באופן קבוע מחלקת קליטה בעיר?

<קריאה: אין לנו פה מחלקה כזאת.

<משיח דוידוב: עכשיו אין, בזמנו היה.

אברהם נגוסה: זה שאין באור יהודה זה לא אומר שאין, ברשויות המקומיות יש מחלקת רשות הקליטה, זה נקרא, ברשויות מקומיות שונות.

אברהם נגוסה: רשות הקליטה היא חלק מהעירייה ולכן יש לה את ההתקשרות מול משרד הקליטה.

אברהם נגוסה: גם במשרדים אחרים.

אברהם נגוסה: אבל שאין באור יהודה, אז תחשבו להקים אותה, צריך להקים.

<משיח דוידוב: היה.

<משיח דוידוב: זה מה שאני אמרתי, שהיה.

<משיח דוידוב: בתקופה שאני הייתי היה.

אברהם נגוסה: בסדר, אז צריכים לעשות אותה.

אברהם נגוסה: יש רשות קליטה בכל הרשויות המקומיות.

<ליאת שוחט: טוב, תודה רבה.

אברהם נגוסה: אז אני באמת רוצה לסכם.

אברהם נגוסה: קודם כל אנחנו, ועדת העלייה והקליטה, מאוד מברכים על היום הזה, ותודה לגב' ליאת שוחט, ראש העיר פה, אנחנו מאוד מודים לך וגם לצוות שלך, לכל עובדי העירייה, וגם לנציגי משרדי הממשלה שהגעתם לפה.

אברהם נגוסה: אני חושב שקיימנו דיון חשוב, גם ברמת העברת אינפורמציה וגם ללמוד את המציאות בשטח.

אברהם נגוסה: אני רוצה לסכם את הנקודות שלמדנו פה וגם מה שאנחנו יכולים לקחת לכנסת.

אברהם נגוסה: חברי הוועדה שלא יכלו להגיע לפה, הם יקראו את הפרוטוקול של הדיון, הפרוטוקול מופץ לכולם וכולם יקראו את זה.

אברהם נגוסה: אם אנחנו מביאים את הנושא של אור יהודה לדיונים השונים הם יבינו את זה מהפרוטוקול, לכן אל תחשבו שהם לא יהיו מעודכנים.

אברהם נגוסה: אנחנו התרשמנו מהעבודה שאתם עושים, גב' ליאת, למרות שאת נמצאת פה זמן קצר, באמת העבודה שאתם עושים, אנחנו מתרשמים.

אברהם נגוסה: אנחנו גם מבינים את המוגבלות שיש, בעיקר בתקציב, אנחנו רואים את זה בתחום החינוך, יש מה לעשות, בעיקר עד כיתה ט' שאין פתרון לחינוך הבלתי פורמלי.

אברהם נגוסה: לזה אנחנו נפנה בכתב לשר החינוך ונבקש שיתייחס בנושא הזה.

אברהם נגוסה: קישורים לכל השרים, גם לשר הקליטה, לפי הבקשה פה להגדיל את התקציב של מוקד קליטה והחשיבות של מוקד קליטה וגם בעניין שעות העולה, למרות שזה נוגע למשרד החינוך אני חושב שיש לו חלק, בגלל משרד הקליטה, בגלל העולים.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו גם נפנה למצוא פתרון לבודדים שנמצאים בכל מיני בתי ספר, איזה שהיא תכנית לרכז אחר הצהריים פה בעירייה, או במקום שלכם נוח.

אברהם נגוסה: בזה אנחנו נפנה לשני השרים האלה.

אברהם נגוסה: בתחום הרווחה אני הבנתי שתכניות נסגרו פה, בעיקר תכניות לקשישים.

אברהם נגוסה: זה מה שאני שמעתי.

אברהם נגוסה: לכן מאוד חשוב שתכניות לקשישים ונוער וחד הוריות, נכים, אלה אוכלוסיות שצריך לחזק אותן, לעזור להן.

אברהם נגוסה: אני אומר שאנחנו נפנה לשר הרווחה בנושא הזה בכתב.

אברהם נגוסה: גם העניין של המגשרים המסורתיים, זה מאוד מאוד - - -

<ליאת שוחט: על זה יש לי מה להגיד, אבל זה אולי לא המקום.

אברהם נגוסה: אני יודע איפה המקום, אני אפנה, זה במשרד הרווחה, יש מחלקה לזה.

אברהם נגוסה: אני אפנה את זה.

אברהם נגוסה: אנחנו נפנה בכתב.

<ליאת שוחט: הייתי מבקשת קודם לשוחח איתי לפני.

אברהם נגוסה: בסדר, אני רק מסכם.

<ליאת שוחט: אני לא רוצה לפתוח את זה, אבל זה - - -

אברהם נגוסה: בסדר, אני אשמח לקבל אינפורמציה או פידבק לפני שאני כותב.

אברהם נגוסה: בתחום הבריאות יש בעיה, אנחנו נכתוב מכתב לשר הבריאות, שיהיו מתורגמנים בקופות החולים.

אברהם נגוסה: נושא מאוד חשוב, הסברה בשפות של העולים החדשים, אם זה עולים מכל הארצות.

<קריאה: זה לא רק עולים חדשים, יש עולים שהם הרבה שנים פה.

אברהם נגוסה: בוודאי, אני פשוט לא רוצה לחזור על אותה תכנית, התכנית הזאת מתייחסת ליוצאי אתיופיה, אבל אני מסכם את זה על הצרכים של העולים בכלל.

אברהם נגוסה: בעניין של משרד השיכון, אנחנו נפנה לשר השיכון בעניין דיור ציבורי.

אברהם נגוסה: אני חושב שיש לחזק את - - -

<אפי גוטמן: רכישת הדירות של עמידר או - - -

אברהם נגוסה: ההתחדשות העירונית או בעניין ה - - -

<אפי גוטמן: רק הדירות של עמידר, שירכשו פה, כי - - -

אברהם נגוסה: אני כמובן אומר לכם שאנחנו נפנה במה שקשור לעולים חדשים, אני לא יכול לפנות בנושאים אחרים.

אברהם נגוסה: אנחנו נפנה בתחום העולים.

<אפי גוטמן: זה ברור.

<אפי גוטמן: מה קורה?

<אפי גוטמן: כשמקצים פה דירות אז דירה אחת הולכת למשרד הקליטה ודירה אחת למשרד השיכון.

<אפי גוטמן: ככל שתגדיל פה את ההיצע של יחידות הדיור התור הזה ייגמר יותר מהר.

<אפי גוטמן: זה חייב לעבוד בשני מישורים, לא רק בגלל קליטה, אלא גם בגלל משרד השיכון.

אברהם נגוסה: אנחנו מברכים על הכוונה והתכנית ושאתם הולכים בכיוון החיובי בעניין של בנייה של מרכז וגם בית כנסת ליוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: התרשמנו מזה וזה רשום בפרוטוקול.

אברהם נגוסה: בעוד כמה חודשים אנחנו נשאל אתכם לאן הגעתם.

<משיח דוידוב: פספסתי נקודה אחת, ברשותך.

אברהם נגוסה: אבל בקיצור.

<משיח דוידוב: לפי האחוזים כבודו ראה כמה אוכלוסייה בוכרית יש, מתוכם יש הרבה קשישים, אין להם מועדון לקשישים גברים.

אברהם נגוסה: אני עכשיו דיברתי על זה, אני אפנה לשר הרווחה, לכולם, לכל הקשישים, אבל לעולים חדשים.

אברהם נגוסה: אבל אני חושב שזה יהיה לכולם, לדעתי.

אברהם נגוסה: זה חשוב מאוד, הם לא צריכים בספסלים ולהעביר את זמנם, צריך להיות מועדון.

<לבנה שטובי: זה חשוב מאוד.

<לבנה שטובי: האזרחים הוותיקים חשובים מאוד.

אברהם נגוסה: אנחנו נפנה לשר הרווחה בנושא הזה.

אברהם נגוסה: אני רוצה להודות עוד פעם, להודות לכולם שבאתם.

אברהם נגוסה: את החלק הראשון אנחנו מסיימים ואנחנו נמשיך לחלק השני, זה הסיור.

אברהם נגוסה: (בסיור)

<ליאת שוחט: יש הרבה עבודה, אין ספק, באתם בשלב של ההתחלה.

<ליאת שוחט: הריצוף, אנחנו מדברים עוד על לעשות שירותים נגישים, מטבחון קטן, כל מה שיאפשר להם לקיים את הצרכים שלהם ואת המנהגים שלהם במקום.

<אייאם אבטמו: המקום הזה, לפני כן היה הסככה הזו.

<ליאת שוחט: '

<ליאת שוחט: לפני כן' זה אומר לפני הבחירות ואחרי הבחירות.

<אייאם אבטמו: כן, עד לא מזמן הייתה הסככה הזו, זה החלק הזה, ולא היה אור ולא הייתה שום תשתית לגמרי.

<אייאם אבטמו: הכי חשוב, המקום הזה מאוד מאוד מאוד שימושי, משמעותי לקהילה.

<אייאם אבטמו: כל השנים האלה אנחנו זועקים ואף אחד לא - - - עכשיו, עם הכסף של העמותה של הקהילה וגם הרבה עזרה מהעירייה, כי אנחנו השתתפנו בחלק הזה והתשתיות, העזרה מעירייה, יש קצת - - - אבל כמו שאמרת, יש המון עבודה.

<אייאם אבטמו: אתם רואים.

<קריאה: אפשר לפרוטוקול להגיד איפה אנחנו נמצאים?

<אייאם אבטמו: אנחנו נמצאים ב - - -

אברהם נגוסה: במרכז התכנסות של הקהילה.

<אייאם אבטמו: סמוך לאיילת השחר.

אברהם נגוסה: לאירועים תרבותיים, מסורתיים, מנהגים של הקהילה.

אברהם נגוסה: מה עכשיו חסר לכם פה?

<אייאם אבטמו: מה לא חסר?

אברהם נגוסה: לא, המבנה וכל זה, מה?

<אייאם אבטמו: חסר עוד תשתיות.

<אייאם אבטמו: אין תשתית, אנחנו מדברים על משהו זמני מאוד.

אברהם נגוסה: אין מים?

<אייאם אבטמו: אין מים.

<אייאם אבטמו: חסר, זה המון עבודה.

<אייאם אבטמו: אין מטבח, ובהשכרה, משתמשים במקום אחר, זה דבר ש - - - למשל גידור וחשמל, מים, כל התשתית אין, זו רק ההתחלה פה.

<אייאם אבטמו: אבל חשוב לציין שלפני כמה חודשים היה יותר גרוע.

אברהם נגוסה: שירותים?

<אייאם אבטמו: שירותים יש, אבל זה עוד לא גמור.

<אייאם אבטמו: יש פה בתוך המקלט, אבל זה עוד לא גמור.

<ליאת שוחט: - - - זו גם העדפה שלי זה שמישהו יחזיק את המקלט, יתחזק אותו, ישמור עליו ושנצטרך בשעת חירום נוכל להשתמש בו.

אברהם נגוסה: העץ זה בסדר?

<ליאת שוחט: כן, לא נוגעים בטבע.

<אייאם אבטמו: כמו שאתם רואים, יש המון עבודה.

<ליאת שוחט: שר השיכון היה, הוא יודע, הזמנתי את שר האוצר ועכשיו הזמנו אותך.

<עופר תודר: אגב, גם יוצאי אתיופיה, יש כאן ריכוז גבוה יחסית בשכונה הזאת.

<ליאת שוחט: זו פעילות שעושים לנוער במקלט, פה זה אחד המועדונים, זה נקרא מועדון השחר.

אברהם נגוסה: אבל ל-70 ומשהו ילדים.

<ליאת שוחט: לא, לא המועדוניות.

<ליאת שוחט: יש לנו גם - - -

אברהם נגוסה: זה בית כנסת.

<אייל אברטה: יש לוח מלמטה, זה אדמה, יורד למטה.

<קריאה: מתי זה קרה?

<קריאה: זה ישן או שזה בזמן האחרון?

<אייל אברטה: עכשיו בקרוב.

<קריאה: זה היה הרבה זמן.

אברהם נגוסה: החיבור פה.

אברהם נגוסה: יכול להיות פה שאתם תזוזו לפה וזה יזוז לפה.

<קריאה: זה איך שיקראו על קריעת ים סוף.

<ליאת שוחט: כמה מתפללים יש פה?

<נדב מדהני: תלוי, בשבת?

<ליאת שוחט: בשיא.

<נדב מדהני: בשיא 300.

<נדב מדהני: בלי הנשים.

<קריאה: אבל אתם פותחים כמה פעמים באותו יום, נניח מתחילים בחמש ואחר כך בשבע, או משהו כזה?

<נדב מדהני: לא, כולם - - - יש מניין אחד.

<קריאה: ואם תעשו שני מניינים זה לא פותר את הבעיה בינתיים?

<נדב מדהני: לא כל כך, לא פותר, כי יש קידוש בשבת, כולם - - -

<ליאת שוחט: ביחד רוצים.

<ליאת שוחט: זה בסדר, זה מגיע להם.

<נדב מדהני: זה קהילה, זה גיבוש.

<נדב מדהני: יש קהילה קדושה מאוד שאוהבת להתפלל ובאמת אפשר לברך ולשבח, זה פעיל גם במשך השבוע, לא רק בשבתות.

<נדב מדהני: יש הדרכות פה, יש תלמידים.

<נדב מדהני: יש חתנים.

<ליאת שוחט: יופי.

<ליאת שוחט: רק שמחות.

<נדב מדהני: יש פה ילדים צעירים, יש הכול.

<נדב מדהני: רק פשוט אנחנו צריכים - - -

<קריאה: כשנמצאים, זה בית הכנסת היחידי שיש לנו, זה לא מספיק לכל הקהילה.

אברהם נגוסה: אז איך?

אברהם נגוסה: עומדים בחוץ?

<קריאה: כן.

<נדב מדהני: בחגים אנחנו פותחים יריעות בחוץ, יש לנו רשת תלויה פה, פותחים רשת מבחוץ, מהגדר - - -

<קריאה: זה בחגים של הקיץ.

<נדב מדהני: בכיפור, ראש השנה, סוכה גדולה בונים פה.

<נדב מדהני: (המשך הסיור)

<קריאה: פה יושב רכז נוער, רכז תעסוקה.

<קריאה: (המשך הסיור)

<בר יוחא חיסקאייב: פה יש לנו 60 מקומות, מכניסים כיסאות.

<קריאה: ויהיו פה עוד 150.

<קריאה: לא, ביחד.

<קריאה: זה אני רוצה להעביר.

<קריאה: אבל זה יגדל.

אברהם נגוסה: להוריד את הקיר הזה ולהזיז אותו?

<קריאה: כן.

<אפי גוטמן: זה בית כנסת סמרקנד לעולי בוכרה.

<בר יוחא חיסקאייב: פה אנחנו מתפללים, כל האנשים שעלו בשנת 90' וברוך ה' מתקדמים, יש לנו שיעורים, יש לנו תהילים לילדים, יש לנו פעם בשבוע שיעור לנשים, לימוד בר מצווה זה תמיד עושים.

אברהם נגוסה: אז כל הזמן יש פעילות.

<בר יוחא חיסקאייב: כל הזמן יש פעילות.

<קריאה: אין מקום אחר, רק בבית כנסת.

<בר יוחא חיסקאייב: כל הזמן יש פעילות.

<בר יוחא חיסקאייב: אנשים באים, שרוצים לעשות השכרה, הם באים בזמן התפילה, מזונות, כל מיני דברים, באים אורחים.

<בר יוחא חיסקאייב: כבר קשה להיות במקום קטן.

<קריאה: הקהילה הבוכרית הכי גדולה.

<בר יוחא חיסקאייב: האמת אני התחלתי כבר מאוד קשה, גם כספית, ופה - - - מאוד קשה.

<בר יוחא חיסקאייב: האנשים הבוכרים שלנו תורמים בעניין העליות, משתדלים לעשות הכול משלנו, אבל זה לא מספיק, מאוד קשה.

<בר יוחא חיסקאייב: עכשיו התחלתי - - -

אברהם נגוסה: בשיפוץ עכשיו העירייה עוזרת?

<בר יוחא חיסקאייב: לא, זה מבית כנסת, אבל אין לי כסף מספיק.

אברהם נגוסה: יש פה סגן ראש העיר.

<אפי גוטמן: הגשת בקשה?

<בר יוחא חיסקאייב: עוד לא הגשתי בקשה.

<בר יוחא חיסקאייב: בעזרת ה' אני גם חושב על זה.

<אפי גוטמן: זה מזכיר לי את ההוא שאומר 'אני לא זוכה בלוטו', אומרים לו 'שלחת?'

אברהם נגוסה: זה העניין.

אברהם נגוסה: הנה, עכשיו הבנת את המסר.

<בר יוחא חיסקאייב: כן, בעזרת ה', אני רוצה לבקש את העזרה.

אברהם נגוסה: בכמה זמן אתם תכננתם לסיים את השיפוץ?

<בר יוחא חיסקאייב: רק התחלנו.

<בר יוחא חיסקאייב: לפני יום-יומיים התחלנו, זה הכול תלוי בכסף.

<בר יוחא חיסקאייב: אם יש ברוך ה', בעזרת ה', יכולים לגמור מהר.

<בר יוחא חיסקאייב: חצי אנחנו מכניסים לבית הכנסת, חצי לעזרת נשים.

<בר יוחא חיסקאייב: רק בקשה, אם בעזרת ה' - - -

<קריאה: אם בעזרת ה' תהיה קצת עזרה עד פסח זה יהיה מוכן.

<בר יוחא חיסקאייב: אנחנו משתדלים.

אברהם נגוסה: סגן ראש העיר אמר שלא ביקשתם.

<אפי גוטמן: אני אמרתי, קודם כל תבקשו, נראה אם אפשר וכמה ואיך.

<אפי גוטמן: זה לא הבטחה.

<בר יוחא חיסקאייב: לא, זה בסדר גמור.

<אפי גוטמן: זה הבטחה לשמוע ולנסות לעזור.

<אפי גוטמן: יש תקציבים, עובדים בצורה מסודרת.

אברהם נגוסה: כן, בסדר גמור.

<בר יוחא חיסקאייב: אנחנו שמנו כיסאות פה, ישר באים ומכניסים כיסאות, כי אין ברירה.

<בר יוחא חיסקאייב: עכשיו מתקדמים, יש לנו חגים, יש לנו ראש חודש, בכיפור ובפסח.

<קריאה: צריך לעשות פה גם אולם.

<בר יוחא חיסקאייב: לא אולם, זה לוקח חצי.

<בר יוחא חיסקאייב: חצי עזרת נשים, למי שיש אזכרה, הוא נכנס ועושה אזכרה.

<קריאה: מי שיש ברית, מי שיש עלייה לתורה.

<בר יוחא חיסקאייב: כי אני גם המוהל שלהם.

אברהם נגוסה: יופי.

אברהם נגוסה: מה זה?

<בר יוחא חיסקאייב: זה כבר בחוץ, סגרנו.

<אפי גוטמן: טוב, שמחנו לבקר.

<בר יוחא חיסקאייב: תודה רבה לכם.

<בר יוחא חיסקאייב: זה שירותים, יש מחסן.

אברהם נגוסה: תודה רבה.