ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 207, 2016-06-14 13:15

ניסן סלומינסקי: צהריים טובים, אני מקבל בברכה את חבריי חברי הכנסת, את מציע ההצעה, את אנשי הממלכה, את חברי העמותות והמצטרפים אלינו.

ניסן סלומינסקי: כולכם ברוכים הבאים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו עוסקים בהצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – חובת ייצוג הולם לאנשים עם מוגבלות), התשע"ה-2015.

ניסן סלומינסקי: זו כבר לא ישיבה ראשונה.

ניסן סלומינסקי: אני מקווה שיהיה לאל ידינו לסיים בישיבה הזו, כי הנושא הזה הוא נושא חשוב מאוד.

ניסן סלומינסקי: כבר אמרתי פעם שאנשים בעלי מוגבלויות זה חלק אינטגרלי מהחברה, זה עצם מעצמותנו, בשר מבשרנו.

ניסן סלומינסקי: אם הקדוש ברוך הוא ברא כך שיש להם קשיים מסוימים, אנחנו צריכים לעשות כל מה שאנחנו יכולים כדי להיות שותפים ולשפר את התנאים שלהם.

ניסן סלומינסקי: אנחנו צריכים לתת לזה עדיפות, רק כדי לאזן את הסיכויים שלהם אל מול אנשים רגילים.

ניסן סלומינסקי: גם זה לא מספיק.

אורי מקלב: הבעיה אחרת, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: הרגילים הם גם בעלי מוגבלויות.

אורי מקלב: אנחנו לא מפנימים שאנחנו בעלי מוגבלויות.

אורי מקלב: אנחנו מוגבלים.

אורי מקלב: מה, אנחנו כל יכולים?

אורי מקלב: יש כאלה שמוגבלים בזה, יש כאלה שמוגבלים בזה.

אורי מקלב: כולנו בעלי מוגבלויות.

ניסן סלומינסקי: לפי דבריך, לא צריך לתת לאף אחד עדיפות.

אורי מקלב: אני רק העצמתי את מה שאתה אומר, שאנחנו רואים אותם כשווים בני שווים.

אורי מקלב: אם אנחנו נפנים שגם אנחנו בעלי מוגבלויות, אנחנו נראה את כולם כשווים.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהקדוש ברוך הוא ברא את העולם איך שהוא ברא, אין לנו יכולת על זה.

ניסן סלומינסקי: התפקיד שלנו הוא להשלים את החסר, לעזור לקדוש ברוך להגיע לשלמות.

ניסן סלומינסקי: אנחנו צריכים כמה שאנחנו יכולים לעזור, כדי לשפר את המעמד, כדי לתת להם יותר יכולות.

ניסן סלומינסקי: גם אחרי העדפות הם עדיין, לצערי, לא יגיעו למצב של כל אדם רגיל, ולכן אני חושב שזו חובה מוסרית שלנו ממדרגה ראשונה לעזור כמה שאנחנו יכולים, אם זה בלתת עדיפויות בכל תחום שאפשר.

ניסן סלומינסקי: עשינו הרבה עבודה בתחומים אחרים.

ניסן סלומינסקי: פה אנחנו נמצאים.

<נעמה מנחמי: הייתה הרבה עבודה מאז הישיבה האחרונה.

<נעמה מנחמי: משרד האוצר יחד עם משרד המשפטים ומשרד הכלכלה העביר לנו נוסח.

ניסן סלומינסקי: אנחנו בישיבה האחרונה נתקלנו בנושאים שונים, שאלנו שאלות, התחבטנו והתלבטנו עד היכן ולאיזה כיוונים אנחנו רוצים שהעדיפויות האלו ילכו.

ניסן סלומינסקי: ככל שהרחבנו ובאמת רצינו, ראינו שאנחנו יותר ויותר מסתבכים ומתרחקים.

ניסן סלומינסקי: אמרנו שנקבל מכם הצעה מסודרת למה אתם מתכוונים ושאם זה ייראה בעינינו, נאשר את זה.

ניסן סלומינסקי: אם אחר כך יקום שוב שמולי או חבר כנסת אחר וירצה לשדרג גם את ההצעה הזאת - בכבוד, כי אחרת נימשך, נימשך ולא נגמור עם זה.

ניסן סלומינסקי: בואו תסבירו לנו מה אתם מציעים.

<נעמה מנחמי: הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון), התשע"ו-2016 הוספת סעיף 2ג.

<נעמה מנחמי: 1.

<נעמה מנחמי: בחוק עסקאות גופים ציבוריים, התשל"-1976, אחרי סעיף 2ב יבוא: "ייצוג הולם 2ג.

<נעמה מנחמי: לא יתקשר גוף ציבורי עם ספק בעסקה למכירת לאנשים עם נכס או למתן שירות לגוף הציבורי אלא אם כן מוגבלות – תנאי נוכח מי שמייצג את הגוף הציבורי באותה עסקה, לעסקה עם גוף על פי תצהיר בכתב מאת אותו ספק, כי מתקיים ציבורי אחד מאלה: הוראת סעיף 9 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח-1998 (להלן – חוק השוויון) לא חלה עליו; הוראת סעיף 9 לחוק השוויון חלה עליו והוא מקיים אותה, ואם הוא מעסיק לפחות 100 עובדים והגוף הציבורי יתקשר עימו, הוא מתחייב לפנות למנהל הכללי של משרד הכלכלה והתעשייה או לעובד המשרד שהוא הסמיך לעניין זה במטרה לקדם העסקת אנשים עם מוגבלות.

<נעמה מנחמי: "

<ירון גולן: בעקבות הישיבה האחרונה התכנסו נציגי הממשלה, שזה משרד המשפטים, משרד הכלכלה, המטה לשילוב אנשים עם מוגבלות ונציגי משרד האוצר, כדי לנסות לייצר נוסח שהולם את מה שהוועדה ביקשה מאיתנו.

<ירון גולן: התקיימו כמה ישיבות.

<ירון גולן: ניסו למצוא איזון בין שתי מטרות: מצד אחד, לקדם העסקה של אנשים עם מוגבלות, ומצד שני, לא לפגוע או כמה שפחות לפגוע ברכש הממשלתי.

<ירון גולן: בעקבות הדיונים ההסכמה שעלתה הייתה שנכון יותר לתקן את חוק עסקאות גופים ציבוריים, לא את חוק חובת המכרזים, ולחייב ספק שיזכה במכרז או שהמדינה תתקשר איתו בפטור לשני דברים: אל"ף, שהוא עומד בהוראת סעיף 9 לחוק, שהבנו היום שיש בעיה עם עמידה של ספקים בקיום הסעיף הזה, ובי"ת, התחייבות שלו לפנות למשרד הכלכלה על מנת שביחד ייצרו תהליך של קליטת אנשים עם מוגבלות בתוך אותו מקום עבודה.

<דן אורן: אם הוא מעסיק פחות מ-100.

<ירון גולן: כן.

ניסן סלומינסקי: מה החוק אומר?

<ירון גולן: חוק עסקאות גופים ציבוריים קובע כל מיני הוראות.

<ירון גולן: סעיף 2 קובע הוראות לגבי תצהירים שצריך להגיש ספק.

ניסן סלומינסקי: לפני התצהירים, האם החוק קובע שאדם שיש לו עסק צריך להעסיק אנשים, לא צריך?

<ירון גולן: סעיף 9(א) לחוק השוויון אומר: "ראה מעסיק כי בקרב עובדיו אין ביטוי הולם, בנסיבות העניין, לייצוגם של אנשים עם מוגבלות, יפעל לקידום הייצוג ההולם, לרבות ביצוע התאמות.

<ירון גולן: "

ניסן סלומינסקי: מה זה "הולם"?

<ירון גולן: אין הגדרה בחוק למה זה הולם, יש הגדרה למעסיק.

<ירון גולן: מעסיק הוא מעסיק שמעסיק לפחות 25 עובדים.

<דן אורן: למען הדיוק, מעסיק הוא מעביד שמעסיק יותר מ-25 עובדים.

<דן אורן: החוק עצמו לא מתייחס למה הוא ביטוי הולם, אבל לעניין הזה, כפי שהצבענו בישיבות קודמות, נחתם הסכם קיבוצי שהורחב בצו הרחבה על ידי שר הכלכלה לפני כשנתיים.

<דן אורן: ההסכם הזה קובע מה ייחשב כייצוג הולם.

<דן אורן: מדובר על 2% בשנה הראשונה.

<דפנה מאור: שכבר עברה.

<דן אורן: כפי שדפנה אומרת, השנה הזאת כבר עברה, אז זה בעצם 3%.

<דן אורן: יש גם חובה על מעסיק, לפי ההסכם הקיבוצי וצו ההרחבה, שמעסיק מעל ל-100 עובדים, למנות אחראי, ממונה על הנושא הזה של קידום שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות בקרב העובדים.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שיכול להיות שיש עסקים שיש להם פטור וזה לא רלוונטי מבחינתם.

<גיא שמחי: רק בענף הבנייה.

ניסן סלומינסקי: אולי יש עוד ענפים.

<דן אורן: הפטור שהחוק קובע הוא בעניין מספר העובדים, כלומר, מי שיש לו פחות מ-25 עובדים.

ניסן סלומינסקי: האם יש סוגים שונים של עבודה שבהם אין יכולת לממש את זה, או שההסכם משחרר?

<ירון גולן: בתחום הבנייה ובענף עבודה עונתי.

<ירון גולן: הצו אומר ככה: "מעסיקים המעסיקים פחות מ-100 עובדים.

<ירון גולן: ולעניין זה – בקרב מעסיק בענף הבניין, לא יימנו עובדים המועסקים במקצועות תפסנות, רצפות, בנאות, טיח וברזל.

<ירון גולן: ובקרב מעסיק בענף עבודה עונתי, מניין העובדים ייבחן ב-1 בינואר לפי ממוצע של 12 החודשים האחרונים".

<דן אורן: יש סמכות ברשות שר הכלכלה, שזה מופיע בסעיף 9(ג)(3) לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, לקבוע סייגים לחובות מעביד.

<דן אורן: זאת סמכות שלא מופעלת.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, הוא יכול לשחרר.

<דן אורן: כן.

<דן אורן: כשעשינו את החוק ב-1998, חשבנו על ההיבט הזה.

<דן אורן: התיקון שאנחנו מציעים הולך בעקבות החוק.

ניסן סלומינסקי: למה משמש המספר 100?

<דן אורן: יש 4 רמות לפי המצב המשפטי הקיים ולפי מה שאנחנו מציעים עכשיו.

<דן אורן: יש מעסיק שמעסיק עד 6 עובדים.

<דן אורן: הוא פטור מכל חובה.

<דן אורן: יש את המעסיק שמעסיק מ-6 עד 25.

<דן אורן: הוא חייב.

<דן אורן: אסור לו להפלות מחמת מוגבלות, שזה כולל לבצע התאמות שלא מטילות עליו נטל כבד מידי.

<דן אורן: יש חובות יזומות של מעסיק שמעסיק יותר מ-25 עובדים.

<דן אורן: גם שם יש חלוקה בין מי שמעסיק בין 25 עד 100 עובדים, שזו חובת הייצוג ההולם שדיברנו עליה.

<דן אורן: לפי צו ההרחבה, מי שמעסיק 100 ויותר חייב למנות אחראי.

ניסן סלומינסקי: התוספת זה רק אחראי, האחוזים נשארים אותם אחוזים.

<דן אורן: אנחנו הולכים עם המצב המשפטי הקיים הזה.

<גיא שמחי: זו גם תכנית עבודה.

<דן אורן: חוק עסקאות גופים ציבוריים הוא חוק שנחקק ב-76.

<דן אורן: הוא כלי שיש בו הרבה עוצמה בהתקשרות של משרדי ממשלה, רשויות מקומיות וכו', כדי לאכוף את חובות הדיווח בתחום המיסוי.

<דן אורן: מאוחר יותר הוא תוקן, כדי להשתמש בכלי הזה של ההתקשרות הממשלתית לאכוף את חוק שכר מינימום וחוק עובדים זרים.

<דן אורן: לפי חוק עסקאות גופים ציבוריים, שזה חל על התקשרות במכרז ושלא במכרז - -

ניסן סלומינסקי: עכשיו משתמשים בו גם לנושא של העסקה של אנשים עם מוגבלות.

<דן אורן: עכשיו מוסיפים העסקה של אנשים עם מוגבלות כך שגוף ציבורי, שזה משרד ממשלתי, רשות מקומית וכו', לא יוכל להתקשר עם ספק, אלא אם כן הוא מצהיר את התצהיר שנעמה הקריאה.

<דן אורן: אם חובת הייצוג ההולם לא חלה עליו, זה מה שהוא מצהיר.

ניסן סלומינסקי: הכל הולך לפי ההצהרה שלו.

<דן אורן: אם יש לו בין 25 עד 100 עובדים, הוא מצהיר שהוא פועל לקיום חובת הייצוג ההולם.

<דן אורן: אם יש לו 100 ומעלה עובדים, הוא מצהיר שהוא יפנה למשרד הכלכלה.

ניסן סלומינסקי: לנושא של אחראי?

<דן אורן: לא.

<דן אורן: הרעיון פה הוא שככל שהמעסיק גדול יותר כך יש לו יותר אפשרויות.

<דן אורן: הוא יוכל לעשות איזו שהיא תכנית בסיוע של משרד הכלכלה והגורמים שפועלים מטעם משרד הכלכלה.

ניסן סלומינסקי: הוא בכל מקרה צריך להצהיר שיש לו את האחוזים הנדרשים.

ניסן סלומינסקי: זה שיש לו יותר מ-100 עובדים, צריך להצהיר שהוא מינה מישהו שמטפל בהם.

<דן אורן: לא.

<דן אורן: הוא מצהיר שהוא מקיים את סעיף 9.

<דן אורן: מה סעיף 9 אומר?

<דן אורן: הוא לא אומר שהוא חייב באותם אחוזים.

<דן אורן: אם הוא רואה שאין לו ייצוג הולם, הוא צריך לפעול לקידום ייצוג הולם.

<דן אורן: זה לא שהוא חייב.

<דן אורן: זו חובה יותר מתונה - לדעתי גם יותר ריאלית - מחיוב.

<דן אורן: אם אתה רואה שאין לך ייצוג הולם, שאין לך את אותם 3%, אתה צריך לפעל לקידום ייצוג הולם.

ניסן סלומינסקי: על זה אתה צריך להתחייב.

<דן אורן: כן.

ניסן סלומינסקי: האם ההתחייבות הזאת מספיקה כדי שתוכל לחתום על חוזה, למרות שבפועל אין לך את הדרישה של סעיף 9?

<דן אורן: מספיק שאתה פועל.

איציק שמולי: נציגי הממשלה, זה בסדר שהבאתם לפה הצעה, אבל אני חושב שמן הראוי היה לדבר עם יוזם ההצעה לפני שהגעתם לוועדה.

<דן אורן: אני מתנצל, זה היה בגלל הלחץ.

איציק שמולי: ביחס לחובות של העסקת אנשים עם מוגבלות למעסיק שמעסיק מ-25 עד 100 עובדים ולמעסיק שמעסיק 100 עובדים ויותר, במה תורמת ההצעה הזאת בכל מה שקשור לעידוד של אותם עסקים להעסיק אנשים עם מוגבלות?

ניסן סלומינסקי: הוא מחייב אותם לעשות את זה.

<דן אורן: מדובר באותו רעיון של הצעת החוק המקורית.

<דן אורן: זה רעיון שקיים בכמה וכמה מדינות, בראש וראשונה ארצות הברית.

<דן אורן: זה סוג של אכיפה מינהלית.

<דן אורן: החובה קיימת.

<דן אורן: איך אפשר לאכוף את החובה?

<דן אורן: זו לא עבירה פלילית לא לקיים ייצוג הולם למי שלא עושה את זה, אבל אדם עם מוגבלות, ארגון שמקדם זכויות של אנשים עם מוגבלות או נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות יכולים להגיש תביעה אזרחית.

<דן אורן: מבחינת דרכי האכיפה, החוק הזה מוסיף עוד כלי במובן זה שהוא קושר בין החובה להתקשרות.

ניסן סלומינסקי: אם כל החברות במשק ידעו שלא ייחתמו איתם חוזים על ידי המדינה אלא אם כן הם ימלאו את החוק והם יטמיעו את זה, זאת תהיה הדרך הכי חזקה כדי שהם ימלאו את החוק.

<דן אורן: יש משמעות לזה שאדם מצהיר.

איציק שמולי: אני חושב שנצטרך למצוא איזו שהיא דרך למנוע את זה שכל שנה בן אדם יגיד שהוא מתאמץ לקיים את החוק.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נצטרך להכניס נושא של זמן.

ניסן סלומינסקי: אם האיש מצהיר שהוא עונה על סעיף 9, אין לנו בעיה, צריכים רק לבדוק שאכן הוא עונה.

ניסן סלומינסקי: צריך לבדוק שהוא עונה על הייצוג ההולם כפי שמופיע.

ניסן סלומינסקי: פה יש משהו רך יותר, שהוא חותם שהוא מתחייב.

ניסן סלומינסקי: יש שני מצבים.

ניסן סלומינסקי: יש מצב אחד שהאיש בא ואומר: רבותיי, יש לי יותר מ-25 פועלים, 3% מהם הם אנשים עם מוגבלויות.

ניסן סלומינסקי: מהבחינה שלנו העירייה יכולה לחתום איתו חוזה.

ניסן סלומינסקי: כאן באים ואומרים שאם לאיש הזה יש רק אחוז אחד, הוא צריך לחתום שהוא מצהיר שהוא מתחייב לממש את החוק, זאת אומרת, להגיע ל-3%.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רק אומרים שעצם זה שהוא יודע שלא יחתמו איתו חוזה אלא אם כן הוא יגיע ל3% יהווה אמצעי לחץ גדול.

ניסן סלומינסקי: זה אמצעי לחץ גדול אם הוא כבר בא ואומר שהוא מממש את זה.

ניסן סלומינסקי: אם אנחנו מקבלים ממנו התחייבות שהוא יממש, מוכרחים לעשות שני דברים: אל"ף, לקבוע זמן.

<ירון גולן: אלה שני דברים מצטברים.

<ירון גולן: הוא קודם כל אומר שהוא עומד בהוראת סעיף 9, זאת אומרת, הוא מקיים את חובת הביטוי ההולם, כאשר חוץ מזה הוא מתחייב לפנות למשרד הכלכלה.

ניסן סלומינסקי: אתה מדבר על מעל 100 עובדים.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על בין 25 ל-100 עובדים.

ניסן סלומינסקי: יש שני מצבים.

ניסן סלומינסקי: יש מצב שהוא בא ואומר: רבותיי, אני מקיים את החוק, יש לי 3% או יותר.

ניסן סלומינסקי: אז אין לנו בעיה, העירייה יכולה לחתום איתו חוזה.

ניסן סלומינסקי: אם יש לו 40 פועלים ועדיין אין לו את ה-3%, הוא יכול לחתום על זה שהוא יממש.

<דן אורן: החוק לא מחייב אותו בפעולה.

ניסן סלומינסקי: אתם הסברתם שאתם רוצים שהוא יגיע ל-3%.

<נעמה מנחמי: הכוונה במילה "מקיים" זה שהוא מקיים את ההשתדלות.

ניסן סלומינסקי: הסברתם שהוא צריך לחתום שהוא יממש את החוק.

אוסאמה סעדי: אין חובה של 3%.

<נעמה מנחמי: החוק אומר שהוא ישתדל.

<דן אורן: הוא צריך לפעול בצורה רצינית.

ניסן סלומינסקי: מה אומר סעיף 9?

<דן אורן: "ראה מעביד כי בקרב עובדיו אין ביטוי הולם, בנסיבות העניין, לייצוגם של אנשים עם מוגבלות, יפעל לקידום הייצוג ההולם.

<דן אורן: "

ניסן סלומינסקי: מה ההרחבה אומרת?

<דן אורן: צו ההרחבה רק מגדיר מה הוא ייצוג הולם.

<דן אורן: ייצוג הולם זה 3%.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, סעיף 9 אומר שאדם שיש לו יותר מ-25 עובדים, יפעל כדי להגיע ל-3%.

<דפנה מאור: צו ההרחבה מתייחס ל-100 עובדים ומעלה.

ניסן סלומינסקי: מה בין 25 ל-100?

<דפנה מאור: נשאר ייצוג הולם עמום.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שבסעיף 9 כתוב שאדם שיש לו בין 25 ל-100 עובדים צריך לשאוף שיהיה אצלו ייצוג הולם.

ניסן סלומינסקי: מעל 100 עובדים צריך, בנוסף לייצוג ההולם, שיהיה גם מישהו שיטפל, מישהו שידע לנהל את זה.

<ירון גולן: צו ההרחבה קובע שני דברים.

ניסן סלומינסקי: מה כתוב בחוק?

<דפנה מאור: בחוק אין התייחסות.

ניסן סלומינסקי: אין התייחסות למי שמעסיק בין 25 עד 100?

<דפנה מאור: לא.

ניסן סלומינסקי: האם החוק אומר שאדם שיש לו עד 25 עובדים צריך לפעול לכך שיהיה ייצוג הולם?

<דן אורן: כן, בלי הגדרה של ייצוג הולם.

ניסן סלומינסקי: צו ההרחבה בא ואומר שמעל 25 עובדים צריך ייצוג הולם של 3%?

<ירון גולן: הוא לא מתייחס ל-25 עד 100, הוא מתייחס רק למעסיק מעל 100.

<ירון גולן: הוא קובע שני דברים: אל"ף, ביטוי הולם של 3%, ובי"ת, להביא מישהו שיהיה אחראי.

ניסן סלומינסקי: מה הדין לגבי מעסיק שמעסיק בין 25 ל-100?

<ירון גולן: אין התייחסות.

<גיא שמחי: אין הגדרה לכמה.

<גיא שמחי: אין מספר, אין מדד.

נורית קורן: צריך לתקן את זה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו עושים צחוק אם סעיף 9 רק אומר שאדם יפעל לייצוג הולם.

ניסן סלומינסקי: מה זה ייצוג הולם אם החוק לא מגדיר לו?

<איתן עמרם: סעיף 9 הוא סעיף ללא שיניים.

<איתן עמרם: זה מה שקורה עד עכשיו.

<גיא שמחי: סעיף 9 מתייחס להגדרת החוק.

<גיא שמחי: הגדרת החוק הרבה יותר רחבה, לכן למעסיק יהיה יותר פשוט לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: אתם באים ואומרים שהתוספת תאמר שאם עסק רוצה לחתום עם רשות מקומית, הוא צריך יהיה להתחייב לממש.

<ירון גולן: הוא צריך להצהיר שהוא עומד בהוראת סעיף 9.

<ירון גולן: אם זה מעסיק מעל 100 איש, הוא צריך גם להצהיר שהוא יעמוד בצו ההרחבה.

<ירון גולן: הוא צריך להתחייב לפנות למשרד הכלכלה על מנת לבנות תכנית לקידום אנשים עם מוגבלות.

ניסן סלומינסקי: הוא צריך להצהיר שהוא מתחייב שהוא עומד, או שהוא יעמוד?

ניסן סלומינסקי: לפי ההצעה שאתם מציעים פה, מה הוא מתחייב?

<איתן עמרם: רק לפנות.

<ירון גולן: הוא מתחייב לפנות למשרד הכלכלה במטרה לקדם העסקת אנשים עם מוגבלות.

ניסן סלומינסקי: אתה מדבר רק על אלה שיש להם מעל 100?

<ירון גולן: כן.

ניסן סלומינסקי: אם למעסיק שמעסיק מעל 100 עובדים יש 3% - הכל טוב.

<ירון גולן: לא, מדובר בשתי הוראות נפרדות.

<ירון גולן: בלי כל קשר לזה שהוא עומד בצו ההרחבה ויש לו 3%, אנחנו מבקשים שהוא יפנה למשרד הכלכלה.

ניסן סלומינסקי: זה הסעיף השני.

ניסן סלומינסקי: אם יש לו 3%, הוא מסודר בהיבט הזה, הוא רק צריך לפנות כדי לקבל מהם הנחיות.

<ירון גולן: כדי לקדם העסקת אנשים.

ניסן סלומינסקי: למה לקדם, הרי הוא כבר מעסיק?

ניסן סלומינסקי: אם יש לו מעל 100 עובדים אבל אין לא ייצוג של 3%, מה מצבו, מה קורה איתו?

ניסן סלומינסקי: הוא יכול לחתום חוזה עם העירייה?

<ירון גולן: לפי התיקון לצו ההרחבה הוא צריך להראות שהוא עשה את כל המאמצים הנדרשים כדי להגיע לרף של ה-3%.

<ירון גולן: אם הוא מראה שהוא עשה את זה, הוא עומד בהוראת סעיף 9.

<ירון גולן: אם הוא לא עשה את זה, הוא לא יכול לחתום על תצהיר להתקשר עם המדינה.

ניסן סלומינסקי: איך עושים את הדבר הזה?

ניסן סלומינסקי: איך הוא מראה שהוא עשה?

<דן אורן: התיקון שאנחנו עושים לא מתייחס לאיך רואים בהמשך שהוא מקיים את זה.

ניסן סלומינסקי: אלא מה?

<דן אורן: אנחנו רצינו שהדרישות לא יהיו יותר מידי מכבידות ומקשות על המכרז, לכן התפישה הייתה שמספיק שהוא מצהיר.

ניסן סלומינסקי: מה הוא מצהיר?

<דן אורן: שהוא פועל.

ניסן סלומינסקי: נניח שהוא פועל 10 שנים, כי הרי החוק מחייב אותו בלי קשר למכרז לפעול.

<דן אורן: איך יראו אם הוא פועל או לא פועל?

ניסן סלומינסקי: לא רק יראו.

ניסן סלומינסקי: בלי קשר לתיקון הזה, החוק מחייב אותו לפעול.

ניסן סלומינסקי: כבר 9 שנים הוא פועל ואין כלום.

ניסן סלומינסקי: מה עכשיו יקרה?

<איתן עמרם: עוד 10 שנים הוא יפעל.

<דן אורן: אם תובעים אותו על הפרת סעיף 9, מאוד יכול להיות שבית הדין לעבודה ייתן משקל נוסף לכך שהוא ספק שחתם על תצהיר שכזה.

ניסן סלומינסקי: לפני שהוא חותם על התצהיר יש חוק שמחייב אותו לפעול.

ניסן סלומינסקי: אם יתבעו אותו לבית הדין לעבודה על זה שהוא לא מקיים את החוק, זה אותו דבר, לא?

<דן אורן: זה בלי קשר לחוק הזה.

<דן אורן: החוק הזה אומר שאדם מתחייב בתצהיר שהוא פועל.

<דן אורן: זה מעבר לחובה המשפטית שיש לו.

ניסן סלומינסקי: זה יותר חזק מאשר החוק שקיים?

<דן אורן: כן.

<ערן טמיר: רציתי לעשות איזו שהיא הבהרה של המצב המשפטי הנוכחי, אבל זה כבר נעשה.

<ערן טמיר: אם הוועדה מתכוונת ללכת עם הצעת החוק שהונחה כאן, צריך לראות כמה דברים.

<ערן טמיר: אחד, האם כשאנחנו מתייחסים לסעיף 9, אנחנו מתייחסים לסעיף 9 עם כל מה שנבנה ממנו בשנתיים האחרונות, קרי: האם זה כולל את ההגדרות של ההסכם קיבוצי, האם זה כולל פרמטרים אחרים.

<ערן טמיר: אם מתייחסים רק לסעיף 9 ולהגדרה הרחבה של אדם עם מוגבלות בחוק, אנחנו מדברים על משהו מאוד מאוד רחב.

<ערן טמיר: אני לא בטוח שהוא משרת את הרציונל האמיתי שאנשים עם מוגבלות חמורה יקודמו ויהיו מועסקים יותר ממה שהם היו.

<ערן טמיר: שתיים, יש פה שאלות שצריך לדון בהן.

<ערן טמיר: הרבותא המרכזית כמו שאני רואה אותה היא לגבי מעסיקים יחסית גדולים עם לפחות 100 עובדים.

<ערן טמיר: הם צריכים לפנות למשרד הכלכלה, ללכת יד ביד.

ניסן סלומינסקי: הם צריכים להצהיר שהם יפנו.

<ערן טמיר: הם צריכים לפנות.

<איתן עמרם: רק לפנות, לא להצהיר.

ניסן סלומינסקי: זה יותר חזק מאשר חוק שאומר שהוא צריך למנות 3%?

<ערן טמיר: עוד לא אמרתי את זה.

<ערן טמיר: אני מבקש שהוועדה תשקול לא להסתפק פה רק בהפניה, אלא שהם יעברו תהליך שלם יחד עם משרד הכלכלה, נניח בטווח של שנה, על מנת להטמיע את כל העקרונות של העדפה מתקנת, את כל הדברים שנמצאים היום בתוך סעיף 9.

<ערן טמיר: צריכה להיות איזו שהיא בקרה אם הם לא עושים את זה.

<ערן טמיר: אם הם רק פונים למשרד הכלכלה ומשם והלאה הם לא משתפים פעולה עם משרד הכלכלה, צריך להיות לזה איזה שהוא מחיר, אולי למנוע מהם לגשת למכרזים חדשים.

<ערן טמיר: אני לא יודע בדיוק מה, אבל זה חייב להיות.

<ערן טמיר: צריך שתהיה חובת פרסום של המידע הזה, של התכנית שלהם, כדי שגם ארגוני עובדים, גם ארגונים של זכויות לאנשים עם מוגבלות יוכלו לייצר איזו שהיא בקרה.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שבחוק היום יש חובה לפעול כדי לתת ביטוי הולם.

ניסן סלומינסקי: אנשי הממלכה, אתם עכשיו אומרים שהחוק הזה ייתן איזה שהוא שלייקס בכך שהאדם יפעל, לא רק יצהיר שהוא מתכוון לפעול.

ניסן סלומינסקי: אם הוא לא יפעל, לא עשינו כלום.

<דפנה מאור: אנחנו במשרד הכלכלה מפעילים היום מרכזי תמיכה שהתפקיד שלהם הוא לעמוד בקשר עם המעסיקים, לבנות תכנית על מנת להגיע לאותו יעד.

<דפנה מאור: אי אפשר להגיע בצורה פשוטה, לצערי, לקליטה, לא משנה אם זה יהיה אחוז, 5% או כל אחוז אחר.

<דפנה מאור: זה תהליך שחלק מהמעסיקים צריכים לעבור.

<דפנה מאור: לא יעלה על הדעת, וגם זאת לא הכוונה, שמעסיק יפטר עובדים על-מנת לקלוט עובדים עם מוגבלות.

<דפנה מאור: יש פה איזה שהוא תהליך.

<דפנה מאור: אנחנו באנו ואמרנו שהחובה של מעסיק שיזכה במכרז היא לעבור את התהליך עם מרכזי התמיכה.

<דפנה מאור: הם עושים איתו תכנית עבודה, מלווים אותו בתהליך הסינון, בגיוס ובתהליך העבודה.

<דפנה מאור: כשאנחנו מדברים על מתחייב לפנות למשרד הכלכלה, זו לא איזו שהיא אמירה בעלמא, זה משהו קונקרטי.

<דפנה מאור: אני לא מדברת על אכיפה, אני מדברת קודם כל על המהות.

ניסן סלומינסקי: את מדברת רק על אלה מעל 100.

ניסן סלומינסקי: מה קורה עם מעסיק שמעסיק בין 25 ל-100 עובדים?

<דפנה מאור: אדוני, כל מעסיק יכול לפנות אלינו.

<דפנה מאור: לי אין שום בעיה עם זה שזה יכלול גם מעסיקים שמעסיקים פחות מ-100 עובדים.

ניסן סלומינסקי: כתוב פה שאותו מעסיק לא חייב לפנות אלייך, לא כתוב כאן שהוא חייב לפנות אלייך.

<ערן טמיר: כתוב שהוא חייב לפנות, לא כתוב שהוא חייב לשתף פעולה.

ניסן סלומינסקי: דיברתי על מעסיק שמעסיק בין 25 ל-100 עובדים.

ניסן סלומינסקי: בהצעה שאתם מציעים עכשיו אין שום הצהרה שהוא מתחייב להיכנס למסגרת שהיא מציגה.

<ירון גולן: אנחנו ניסינו למצוא איזון בין עסקים קטנים לבינוניים.

<ירון גולן: אתמול היה דיון בוועדת הכלכלה על הצעה לתיקון חוק חובת המכרזים, לתת להם עדיפות.

<ירון גולן: הם טוענים למגבלות רגולטוריות קשות שלנו כלפיהם.

<ירון גולן: חשבנו שהאיזון של 100 עובדים למעסיק זו נקודה נכונה.

<ירון גולן: מפה זה הגיע.

איציק שמולי: ירון, אנחנו מוטרדים מהעובדה שיכול להיות מצב שבן אדם עושה צחוק מהממלכה שנה אחרי שנה.

איציק שמולי: בואו נסתום את החור הזה.

איציק שמולי: בוא נבוא ונגיד שאם מישהו הגיש פעם אחת את ההצהרה הזאת, את התצהיר שהוא הולך לפעול, כאשר אנחנו רואים שבפעם הבאה שהוא ניגש לאותו מכרז המצב בחברה שלו נשאר בדיוק אותו דבר - - בואו נגיד בחוק שאנחנו לא עושים מאיתנו צחוק.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שיש אצלכם, כמו שהסברת, תהליך מאוד רציני, מאוד מתקדם.

ניסן סלומינסקי: לא כל עסק פרטי יכול בקלות להכניס.

ניסן סלומינסקי: הוא לא יכול סתם להוסיף מישהו מעבר למה שהוא צריך.

ניסן סלומינסקי: יש לכם גם פיקוח על מה שנעשה.

ניסן סלומינסקי: הדרישה שלנו צריכה להיות שאותו עסק ייצור קשר איתכם, שייכנס לתוך התהליך שלכם.

ניסן סלומינסקי: עליכם אנחנו יכולים לסמוך שאתם עושים את המקסימום כדי שכל עסק לפי אופיו, טבעו והמשמעויות שלו יכניס כמה שיותר אנשים בעלי מוגבלויות.

ניסן סלומינסקי: אם אנחנו נצליח להכניס בחוק מחויבות שאותו אחד ייצור איתכם קשר, אנחנו יכולים להיות בטוחים שמכאן ולהבא יש מישהו שיודע להכשיר, יודע לפקח ולקדם את זה.

<דן אורן: בנוסח שהגשנו החובה היא רק לפנות, לא יותר מזה.

ניסן סלומינסקי: אם הדרישה שאותו אחד צריך ליצור קשר עם המטה לשילוב במשרד הכלכלה תהיה מקובלת עלינו, מאותו רגע שהוא ייצור קשר אני יכול לסמוך עליהם שהם עושים את העבודה, שהם בודקים מה המפעל יכול, מה הוא לא יכול.

ניסן סלומינסקי: זה יהיה מבחינתנו התקדמות גדולה.

<ערן טמיר: חייבת להיות איזו שהיא בקרה על זה.

ניסן סלומינסקי: בקרה צריכה להיות על שני דברים: אל"ף, על כך שהוא מתחייב שהוא יעשה את זה, ובי"ת, שאם הוא נמצא בתוך התהליך הוא באמת מממש אותו.

ניסן סלומינסקי: אם הוא נמצא בתוך התהליך, אני סומך על היחידה שתוכל לדווח: תשמעו, האיש הזה סתם עושה צחוק, הוא רק בא לחתום, הוא לא עושה שום פעילות, ואז יכול להיות שלמכרז הבא תשבו פה ותגידו: חבר'ה, אין ערך לכל ההתחייבויות של האיש הזה, הוא לא עושה.

ניסן סלומינסקי: זה מצב שפחות מדאיג אותי, כי הוא כבר נמצא אצלם בידיים.

ניסן סלומינסקי: הבעיה שלי זה איך אני יכול לוודא שאם הוא מתחייב לפנות אכן זה מתממש.

ניסן סלומינסקי: פה יכול להיות שזה יותר קל, כי מאחר ומדובר כאן בגופים ציבוריים או ממשלתיים, אפשר לדרוש מכל רשות שחותמת איתו התחייבות להעביר את המידע ליחידה לאנשים עם מוגבלות במשרד הכלכלה.

ניסן סלומינסקי: זה דבר שאנחנו יכולים לדרוש מכל רשות.

<גיא שמחי: אני מאוד מסכים עם חבר הכנסת שמולי.

<גיא שמחי: כל הנושא של האכיפה או של העבודה עם משרד הכלכלה הוא נכון.

<גיא שמחי: אני חושב שהמוסד המקצועי בתחום הזה יוכל ללוות תכניות, שזה מה שהוא עושה כבר היום, רק צריך לתת לו את הסמכות להחליט מתי גוף עסקי עומד בייצוג ההולם, מתי לא.

<גיא שמחי: אני חושב שחשוב שזה יהיה שם.

<גיא שמחי: צריך לנסות למצוא איזו שהיא הגבלה, כמו שאומר חבר הכנסת שמולי, שזה לא יימשך לתקופת זמן ארוכה.

<גיא שמחי: קחו לדוגמה את גרמניה.

<גיא שמחי: אחוז האבטלה בקרב אנשים עם מוגבלות בגרמניה עומד על 11%, כאשר האחוז של האבטלה הכללי עומד על 6%.

<גיא שמחי: הפער הוא 5%.

<גיא שמחי: הממשלה עשתה שם מאמצים רבים כדי לקדם את זה.

<גיא שמחי: הדיון שאנחנו מקיימים כרגע הוא כלי שיוכל לסייע.

<גיא שמחי: לראשונה הממשלה תוכל לסייע ולתרום לתהליך שהחברה התחילה אותו, שזה ההסתדרות והמעסיקים, כדי לקדם את הנושא הזה.

<גיא שמחי: לא צריך לפחד פה, משום שמי שיתאמץ, מי שירצה ויהיה מחויב לעשות את זה, יצליח לעשות את זה.

<גיא שמחי: לא צריך להיבהל פה.

<גיא שמחי: משרד המשפטים לא צריך להיבהל מהנושא הזה.

<גיא שמחי: צריך להבין שאנחנו עוסקים פה בתהליך חברתי, אנחנו עוסקים באחת מהמהפכות החשובות ביותר שהתרחשו במדינה הזאת.

<גיא שמחי: צריך לקיים את זה.

<גיא שמחי: צריך לעזור לאנשים לעבור את המחסומים, את המגבלות, לא לפחד לחייב אותם לעמוד במה שהם צריכים לעמוד.

<איתן עמרם: אני מנסה להקיש מהעבר.

<איתן עמרם: מאז שסעיף 9 חוקק אין לו שיניים, לא ראינו שום שינוי בהעסקת אנשים עם מוגבלויות.

<איתן עמרם: אם אנחנו נאשר את הדבר הזה, לכאורה הפנייה מזכה אותנו בקבלת המכרז רק אם נפנה.

<איתן עמרם: אני עכשיו חוזר מוועדת שקיפות.

<איתן עמרם: גם אם אני פונה, לא בהכרח יחזרו אלי.

<איתן עמרם: אנחנו משערים שיהיו עשרות, אם לא מאות של פניות.

<איתן עמרם: האם היחידה מסוגלת לטפל בפניות האלו?

<איתן עמרם: לטפל בפנייה זה להכין תכנית.

<איתן עמרם: אני יודע כמה מכרזים נמצאים כל יום באתרי האינטרנט הממשלתיים.

<איתן עמרם: זה יהיה עומס אדיר, לא יוכלו לעמוד בזה.

<איתן עמרם: רוצים להתקדם?

<איתן עמרם: אין בעיה, שהאינסנטיב יהיה על המעסיק.

<איתן עמרם: אם הוא רוצה לזכות, שקודם יראה.

<איתן עמרם: אם הוא לא מראה וזוכה, שכל חודש ישלם x כסף עד שהוא ישלים את ה-3%.

<איתן עמרם: ככה הוא יעשה את כל הפעולות.

<איתן עמרם: לא צריך לזרוק את זה על משרדי הממשלה שגם ככה קורסים.

<איתן עמרם: הם יצטרכו תוספת כוח אדם.

<איתן עמרם: לעשות תכניות זה לא קל.

<איתן עמרם: גם אני מעסיק אנשים עם מוגבלויות.

<איתן עמרם: זה לא מהיום למחר.

<איתן עמרם: אני חושב שאם נסכים למה שמוצע, זה פשוט יהיה לזרות חול, לא נצליח להשיג מזה שום דבר, ובעוד 5 שנים נשב ונגיד: אוקי, חשבנו, לא עבד.

איציק שמולי: אם תעלה הסתייגות כזאת אני כמובן אתמוך בה.

איציק שמולי: אני רוצה להזכיר לכולם איפה התחלנו.

איציק שמולי: בכל החוקים שאנחנו מקדמים למען אנשים עם מוגבלות מגיע הרגע הזה שבו מנסים על הצעת החוק להלביש את כל צרות העולם.

איציק שמולי: הצעת החוק המקורית ביקשה לתת הסמכה כללית לממשלה לעשות את ההפליה המתקנת לטובת אנשים עם מוגבלות.

איציק שמולי: בא היושב-ראש והיועצת המשפטית ואמרו שזה לא מספיק טוב, שצריך להכניס שיניים לחוק.

איציק שמולי: אני מוטרד כמוך מזה שאין עדיין אכיפה ועדיין לא סתמנו את הפירצה של מה קורה אם מישהו בא ועושה צחוק מהמנגנון.

איציק שמולי: זה הדבר שמטריד אותי.

איציק שמולי: לא צריך לקחת את זה לצד השני של המטוטלת, להגיד שהצעת החוק הזה היא זריית חול בעיני הציבור.

<איתן עמרם: מה פה נותנים?

<איתן עמרם: נותנים העדפה לגוף שיפעל.

<דן אורן: לא העדפה.

<איתן עמרם: יהיה מצב היפותטי שבו יקבלו מאות פניות, לא נבדיל בין אדם לאדם, כולם יעמדו בהתחייבויות האלו.

<גיא שמחי: צריך יהיה לתת כלים למשרד הכלכלה כדי ליישם את זה.

אוסאמה סעדי: הנושא חשוב מאוד.

אוסאמה סעדי: העניין של אנשים עם מוגבלות באמת מטריד את כולנו.

אוסאמה סעדי: באמת צריך לתת להם ייצוג הולם והעדפה מתקנת.

אוסאמה סעדי: כמי שמייצג אוכלוסייה שיש לגביה חוקים, תקנות, עניין של ייצוג הולם שהממשלה קבעה יעד של 10%, זה לא תמיד מתממש.

אוסאמה סעדי: לפעמים גם כשאין עונשים עצם ההכרזה חשובה, זה מדרבן את האנשים.

אוסאמה סעדי: אם צריך לחתום על תצהיר, אז בפעם הבאה שהוא יבוא לחתום על תצהיר ישאלו אותו מה הוא עשה.

אוסאמה סעדי: אני מסכים שצריך להכניס שיניים לחוק הזה.

אוסאמה סעדי: אני שמעתי את נציג משרד הכלכלה.

אוסאמה סעדי: אנחנו בעד להעסיק את האנשים עם המוגבלות, לתמרץ אותם לעבוד, אבל אני הייתי מכניס הסתייגות ובקשה.

אוסאמה סעדי: אני רוצה להכניס הסתייגות כך שלשר אוצר, לשר הכלכלה, לא משנה מי, תהיה סמכות להחיל את כל מה שאנחנו קובעים פה גם על שאר השכבות שכבר יש החלטה על ייצוג הולם, למשל הערבים, החרדים.

ניסן סלומינסקי: עזוב, אתה תפיל את החוק מיד.

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: אני לא מכניס את ההסתייגות הזאת כתנאי סף, אלא אני נותן לממשלה - -

נורית קורן: יש גם ערבים שהם אנשים עם מוגבלות.

אוסאמה סעדי: בהחלט, לכן אני תומך בזה.

<גיא שמחי: יש הרבה מהחברה הערבית בקרב אנשים עם מוגבלות.

אוסאמה סעדי: אני בעד החוק, אני בעד להכניס שיניים לחוק הזה.

אוסאמה סעדי: אם כבר מתקנים את חוק עסקאות גופים ציבוריים, אני לא חושב שזה יכול לפגוע במישהו.

אוסאמה סעדי: אני גם לא חושב שהממשלה תוכל להתנגד לתת סמכות לשר האוצר או לשר הכלכלה להחיל את מה שאנחנו עושים על שאר הגופים שהממשלה החליטה שיש לגביהם חובת ייצוג הולם.

נורית קורן: אני קצת סקפטית לגבי חברות שיתחילו את ההליך.

נורית קורן: זה בכל זאת ייקח זמן.

נורית קורן: כמה זמן ייקח תהליך כזה, האם שנה?

<דפנה מאור: זה מאוד תלוי.

<דפנה מאור: עם חברות שנמצאות בתהליך קליטה אפשר להיכנס לזה.

נורית קורן: אנחנו מדברים על חברות שלא התחילו שום דבר, הן רוצות להיכנס עכשיו למסלול.

נורית קורן: אם אנחנו נותנים את זה רק בשלב ההתחלה של החוק, זה בסדר, רק בואו נקבע תחולה של מי שיצהיר ב-3 השנים הראשונות כך שזה יהיה תנאי הסף, כאשר אחרי 3 שנים תיגש חברה שהיא מסודרת.

נורית קורן: יש כאן בעיה.

<רונית דודאי: אני מייצגת את אוכלוסיית המוגבלים הגדולה ביותר, שזאת האוכלוסייה של נפגעי הנפש.

<רונית דודאי: אחוזי האבטלה שלהם עצומים.

<רונית דודאי: אני רוצה להצטרף לגיא ולומר שידוע לנו על חוקים מהסוג הזה שנותנים תוצאות מצוינות, יש בהם אכיפה מוגדרת, ברורה, סנקציות.

<רונית דודאי: לא צריך לפחד מהם.

<רונית דודאי: מה שקורה כאן כרגע זה שאנחנו מתקדמים צעד, אבל אנחנו לא מתכוונים לזה באמת.

<רונית דודאי: כבר היום מעסיקים שמדברים על חוק ההרחבה מחפשים את הדרכים לעקוף אותו.

<רונית דודאי: אם אנחנו מתכוונים שנכים במדינת ישראל יעבדו, צריכים להיות מאוד ברורים, מאוד חד משמעים בנושא של חוקים.

<רונית דודאי: אם התאמצנו, עשינו חוק, צריכה להיות לו סנקציה.

<רונית דודאי: אני רוצה לתת דוגמה מהמשרד שלי.

<רונית דודאי: אנחנו מבצעים התקשרויות במיליארד שקלים לקניית שירותי שיקום בכל המכרזים.

<רונית דודאי: יש לנו חובה להעסיק 10% אנשים בעלי מגבלה, אחרת מוטלת עלינו סנקציה.

<רונית דודאי: אנחנו לא מפחדים מזה.

נורית קורן: מה הסנקציה?

<רונית דודאי: הפסקת התקשרות, קנסות.

<רונית דודאי: אנחנו רואים שכולם מתיישרים עם זה.

<רונית דודאי: אני מדברת על 5 שנים שאנחנו עושים את זה.

<רונית דודאי: אם אנחנו הצלחנו להכניס את זה לכל מכרז, אין סיבה בעולם שאנחנו צריכים לפחד.

<רונית דודאי: כשהחוקים האלה מתבצעים בגרמניה, אז יש תמריצים למעסיק שמעסיק אוכלוסייה.

<רונית דודאי: זה צריך לבוא עם לטיפה.

<רונית דודאי: כשנציג האוצר הביע דאגה למעסיק, הוא צדק, צריכה להיות דאגה למעסיק, לכן הוא צריך לקבל תמרוץ חיובי על הנכונות שלו ללכת מעבר.

<רונית דודאי: אני לא חושבת שאנחנו יכולים לדבר על התכוונות.

<רונית דודאי: אם זה לא משהו שנוכל לעמוד בו באמת, חבל על המאמץ הגדול של כולם.

<איתן עמרם: הרעיון שלי הוא סף מינימום.

<דנה ברכפלד: רציתי לברך על המעבר של הצעת החוק לחוק עסקאות גופים ציבוריים, על השינוי מהעדפה לתנאי סף.

<דנה ברכפלד: אלו ההערות שנתנו בדיונים הקודמים שיושמו בהצלחה.

<דנה ברכפלד: כמו שאני רואה את זה עכשיו, שני דברים עיקריים חסרים בשביל שהצעת החוק תממש את המטרה שלשמה היא באה.

<דנה ברכפלד: הראשון, כמו שדובר פה, זה המנגנון של דיווח, אכיפה.

<דנה ברכפלד: משרד הכלכלה זה הגורם המתאים.

<דנה ברכפלד: הדבר השני, מאיך שסעיף 2 מנוסח נראה שעמידה בתנאי צו ההרחבה היא רשות, לא חובה.

<דנה ברכפלד: צו ההרחבה כבר מחייב.

<דנה ברכפלד: מהניסוח של הסעיף הזה נראה שמספיק שמעסיק מתחייב לעמוד בצו הרחבה בעתיד בשביל להיכנס למכרז.

<דנה ברכפלד: צריך להיות ברור שהוא צריך לעמוד בצו ההרחבה.

<דנה ברכפלד: אם הוא רוצה להעסיק יותר, מצוין, שיפנה למשרד הכלכלה.

<דנה ברכפלד: לא יכול להיות שהחוק הזה מרע את המצב לעומת המצב הקיים.

<דנה ברכפלד: בצו ההרחבה כבר צריך לעמוד היום מי שמעסיק.

ניסן סלומינסקי: אם היינו יכולים לקבוע חוק שכל אחד חייב, זה היה הכי פשוט.

ניסן סלומינסקי: יש חוקים שאני יכול לחוקק אותם פה בוועדה.

ניסן סלומינסקי: אם נחוקק חוק והממשלה לא איתנו, אז אל"ף, זה לא יעבור, ובי"ת, הממשלה צריכה לתת תמיכות, לתת עידוד, סבסודים וכספים לאותם גופים שמעסיקים.

ניסן סלומינסקי: זה לא פשוט.

ניסן סלומינסקי: אם הממשלה לא בעד והיא לא תעשה, לא עשינו כלום.

ניסן סלומינסקי: צריך ללכת עקב בצד אגודל עם הממשלה בדברים האלה.

ניסן סלומינסקי: יש לנו כאן את הגוף שנקרא המטה לשילוב.

ניסן סלומינסקי: להערכתי זה גוף שאני יכול לסמוך עליו.

ניסן סלומינסקי: מהרגע שמישהו הגיע אליו יש מישהו שיכול לעשות את הפיקוח.

ניסן סלומינסקי: מה שאני צריך לעשות זה רק לוודא שיגיעו אליו, ולכן הצעת חוק תהיה כזאת שכל גוף ממשלתי כדי שהוא יחתום חוזה עם עסק שמעסיק מעל ל-25 אנשים, חייב להצהיר שהוא ימלא את סעיף 9 ואת צו ההרחבה, ויצור קשר מידי עם המטה לשילוב.

ניסן סלומינסקי: מהרגע שמגיעים למטה, אני יכול לסמוך עליהם שהם יבדקו כל מפעל.

ניסן סלומינסקי: כולנו מודעים לכך שלא בכל מפעל אפשר להכניס את זה.

ניסן סלומינסקי: אם יש מפעל שמעסיק 30 עובדים אבל לא יכול להכניס כי אחרת הוא יפשוט את הרגל, או שהוא לא יכול לפטר, אז מה?

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא מסוגלים ליצור מפקחים.

ניסן סלומינסקי: זה בדיוק מה שהם עושים.

ניסן סלומינסקי: הוא חותם על לממש את סעיף 9 עם צו ההרחבה - ולפנות אליהם.

ניסן סלומינסקי: אם אותו גוף יצטרך להתמודד במכרז שני, הוא יצטרך להביא אישור מהמטה שאכן הוא עומד איתו בקשר, כאשר המטה ידע להגיד אם הקשר הוא רציני או לא.

ניסן סלומינסקי: גם אם עדיין לא מימשו כי זה תהליך שלוקח זמן, מבחינתנו זה הישג אדיר.

נורית קורן: זה יהיה במכרז הראשון.

נורית קורן: במכרז הבא הוא כבר יצטרך להראות שהוא כן מעסיק.

ניסן סלומינסקי: לא שהוא מעסיק.

ניסן סלומינסקי: במכרז הבא הוא צריך להביא אישור ממנה שהוא איתה בקשר.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שהוא עדיין לא הספיק, יכול להיות שהוא מתמודד 3 חודשים אחרי כן.

ניסן סלומינסקי: הוא יצטרך להראות שיש התקדמות, שהם עובדים.

נורית קורן: שיש התקדמות משמעותית.

ניסן סלומינסקי: אם האיש לא עומד איתה בקשר רציני, אם הוא סתם עושה צחוק מהעניין, היא תגיד: חבר'ה, האיש צוחק.

ניסן סלומינסקי: אם הוא רציני, היא תכתוב שהאיש רציני, שהם מתקדמים.

ניסן סלומינסקי: לזה אנחנו שואפים.

נורית קורן: צריך להוסיף שבמידה והוא לא עושה את הפעולות האלו, אפשר להפסיק את ההתקשרות במיידי.

<מירב קדם: הסיבה שישבנו בדיונים, שישבנו עם ספקים, כי החוק הזה חשוב לנו מאוד.

<מירב קדם: שר האוצר וגם החשבת הכללית רואים בזה משהו שיש לקדם אותו.

<מירב קדם: בנפש חפצה ישבנו לראות איך אפשר לעשות אותו הכי טוב, איך אפשר לקבל וליישם בפועל, לא שיהיה אות מתה.

<מירב קדם: חשוב לי להגיד את זה, כדי שתבינו למה עד הרגע האחרון עוד ישבנו, התחבטנו ואמרנו איך עושים את זה.

<מירב קדם: בעולם של ייצוג הולם, ואני לא מדברת רק על אנשים עם מוגבלות אלא גם על מגזרים , אתה רואה שיש תנודתיות.

<מירב קדם: כשישבתי עם מנכ"לים ושאלתי איך אפשר לעשות את זה, היו כאלה שבכלל לא הכירו את צו ההרחבה.

<מירב קדם: רצינו שהם יגידו לנו את מי הם מעסיקים, אלו שכבות, מה השכר שלהם.

<מירב קדם: לקחנו את כל המגזרים, כפי שאנחנו רואים אותם, ספציפית על ייצוג הולם.

<מירב קדם: כשהתחלנו לשבת עם משאבי אנוש ועם המנכ"לים באופן אישי, גילינו את הפערים העצומים.

<מירב קדם: הבנו שצריכה להיות פה עבודה מאוד רצינית.

<מירב קדם: יתירה מזאת, מה זיהינו?

<מירב קדם: לא רק סטגנציה.

<מירב קדם: ראינו תופעות של מישהו שהתחיל להעסיק ברמה מסוימת, כאשר אחרי שנתיים זה ירד.

<מירב קדם: היה קושי של הטמעה.

<מירב קדם: ישבנו בתוך הבית והתחבטנו איך נעשה על זה אכיפה.

<מירב קדם: גם לנו וגם לשר שלנו זה דבר חשוב, אנחנו רואים אותו בליבה.

<מירב קדם: גילינו את הקושי האמיתי.

<מירב קדם: רק בממשלה יש 25 אלף ספקים פעילים שאנחנו סוגרים איתם עסקאות.

<מירב קדם: כשאתם מורידים את זה עכשיו לעולם של עסק עם 25 עובדים, הקושי שיהיה על המטה לשילוב אנשים עם מוגבלות יהיה גדול.

<מירב קדם: אתם אומרים שזה יחול גם כל הרשויות.

<מירב קדם: זאת הסיבה שהעברנו את זה לחוק עסקאות, אמרנו שנאכוף את זה על הרשויות ועל כל רשות ציבורית.

<מירב קדם: אם נבוא עכשיו ונגיד את שני הפרמטרים הבאים: אי אפשר לחתום, או נראה במכרז הבא, הוא בכלל לא יוכל להתמודד במכרז, כי היא לא תיתן אישור.

<מירב קדם: איך היא תיתן אישור או לא תיתן אישור?

<מירב קדם: היא תגיד: בוא נראה איך פעלת.

ניסן סלומינסקי: יש לך טעות, זה לא זה.

ניסן סלומינסקי: זה לא הנושא של המטה.

ניסן סלומינסקי: אוי ואבוי אם ככה המטה עובד.

ניסן סלומינסקי: המטה עובד אחרת לגמרי.

<מירב קדם: אתם אמרתם, ובצדק, מה יקרה אם שנה הוא לא עשה כלום, מה יקרה אם לא תהיה פעילות.

<מירב קדם: אתם אמרתם שתרצו אישור מאותו מטה לשילוב אנשים עם מוגבלות על כך שהוא היה רציני, שהוא עשה.

ניסן סלומינסקי: כדי לראות שהוא עשה מה שהחוק מחייב.

<מירב קדם: אנחנו נכנסים לעולם שהוא מאוד מאוד מורכב וקשה.

<מירב קדם: ספקים יעצרו רכש של הממשלה, כי הם יגידו: רגע, לא קיבלתי אישור, תעכבי.

<מירב קדם: ישבנו עם השטח כדי להביא את הדבר שאנחנו יכולים להגיד שהוא הכי טוב, שהוא הכי מקדם אותנו.

<מירב קדם: מה ששמנו כאן על השולחן זה את הרשויות המקומיות ואת כולם, רצינו לראות איך אנחנו מגיעים לתובנה הזאת שספקים לא ישאלו מה זה צו ההרחבה.

<מירב קדם: מחייבים אותם להצהיר שזה קיים.

<מירב קדם: אנחנו עובדים בשיתוף מול דפנה.

<מירב קדם: היא תקבל את כל הרשימות, היא תראה מי הספקים.

<מירב קדם: נראה איך הדברים מתקדמים, נראה שהיא נותנת מענה, נראה שהספקים שלנו לא מעוכבים בעולם הזה של הרכש.

<מירב קדם: כולנו יודעים כמה הרכש מורכב, כמה הרכש הוא קשה.

<מירב קדם: כל היום אנחנו מנסים להתיר חסמים ולהקל.

<מירב קדם: אני חושבת שזה כשלעצמו בשורה.

<מירב קדם: קשה לי לשמוע שאנשים חושבים שזה כלום, אבל זו בשורה לבוא ולהגיד: חבר'ה, אי אפשר להתעלם, יש כאן חוק, צריך לקיים את החוק, ואנחנו לא מוכנים להתקשר עם מי שלא מקיים אותו.

<מירב קדם: אם דפנה תבוא ותרחיב את היכולות שלה בעולם הזה, אנחנו נעשה את זה, אבל לא דרך המקרה הקטן של המכרזים נעשה את כל האכיפה של כל החוק הגדול והחשוב והראוי הזה.

<מירב קדם: הבאתי את כל ספקי מינהל הרכש, בדקתי איפה הם נמצאים, מתוך מטרה לקדם את זה.

<מירב קדם: המציאות היא באמת לא טובה.

ניסן סלומינסקי: את יודעת את כל המכרזים שנחתמים על ידי הגופים שאנחנו מדברים עליהם?

ניסן סלומינסקי: זה מגיע אלייך?

<מירב קדם: לא.

ניסן סלומינסקי: יש גוף אחד שיודע עליהם?

<מירב קדם: לא.

<מירב קדם: כמו שהציג ירון גולן בהתחלה, אנחנו מדברים פה על העולם של כלל הרשויות הציבוריות.

ניסן סלומינסקי: 25 אלף.

<מירב קדם: 25 אלף זה רק הממשלה, זה רק אלה שבתוך המערכת הרוחבית שאני יכולה להסתכל עליהם.

<מירב קדם: אני לא יודעת על גופים ביטחוניים, משרד הביטחון, בתי חולים.

<מירב קדם: אני מסתכלת על הבית הפרטי שאני אחראית עליו.

ניסן סלומינסקי: על ה-25 אלף את יודעת?

ניסן סלומינסקי: את יודעת על חוזים שנחתמים, נכון?

<מירב קדם: כן, זה מפורסם.

ניסן סלומינסקי: נניח שנקבל את ההצעה שלכם.

ניסן סלומינסקי: אני מבין את הקושי.

ניסן סלומינסקי: האם תוכלי בעוד שנה, כשנקבע ישיבה, לדווח לנו כמה מה-25 אלף שלכם פנו לדפנה כדי להמשיך בהליכים?

ניסן סלומינסקי: את זה תוכלי לתת לנו?

<מירב קדם: אני אוכל להגיד כמה עסקאות ביצעה המדינה מבחינת כמות.

<מירב קדם: דפנה תוכל לעשות את ההשלמה של כמה באמת פנו אליה.

<מירב קדם: אנחנו נוכל לראות איפה אנחנו נמצאים.

ניסן סלומינסקי: איך דפנה תדע?

<מירב קדם: מה שאני יכולה להגיד זה כמה התקשרויות היו בממשלה.

<מירב קדם: דפנה, מתוך ההתקשרויות שהיו בממשלה, תגיד עם כמה ספקים היא התחילה לעבוד.

<מירב קדם: היא תוכל להגיד כמה מעסיקים אנשים עם מוגבלות.

ניסן סלומינסקי: כשאת חותמת עסקה, האם את יודעת אם זה גוף שמעסיק 3 עובדים או מעל 25 עובדים?

<מירב קדם: אין לי את המידע.

<ירון גולן: היום לא יודעים.

<ירון גולן: יש עבודה על מערכת שנקראת פורטל ספקים.

<מירב קדם: זה לא מידע שאנחנו אוספים אותו היום.

<מירב קדם: גם לפי החוק, כפי שאנחנו מציעים אותו, אנחנו לא אומרים לו לנקוב במספר.

ניסן סלומינסקי: עזבי את החוק.

ניסן סלומינסקי: האם לגבי 25 אלף החוזים שבידייך את יודעת כמה עובדים יש בכל אחת מהחברות?

<ירון גולן: אנחנו לא יודעים את הנתון הזה.

<ירון גולן: יש עבודה בתוך החשב הכללי ליצור מערכת שכל ספק יצטרך לדווח כל מיני נתונים, שזה בלי שום קשר למהלך שאנחנו עושים עכשיו.

ניסן סלומינסקי: אם בתצהיר יהיה הנתון של כמות העובדים, יהיה לכם יותר פשוט.

ניסן סלומינסקי: אז את יכולה להעביר לדפנה רשימה של כל אותם חוזים שנחתמו עם חברות מעל 25 עובדים.

<מירב קדם: ככל שזה יהיה בתוך המערכת שלנו.

<מירב קדם: אנחנו הפנינו לכל ספק את המידע שאנחנו רוצים לקבל - עסק קטן או גדול, איזה אוכלוסייה, כל הנושא של ייצוג, לרבות מוגבלויות וכדומה.

<מירב קדם: אנחנו בתהליך.

<מירב קדם: דבר ראשון, אנחנו צריכים לאסוף את המידע הזה על כל ספקי הממשלה, דבר שני, אנחנו צריכים שכל מערכות המיקון שלנו יהיו בהתאם, והדבר השלישי זו היכולת שלנו לאסוף את המידע הזה מבחינת הגנת הפרטיות.

<מירב קדם: מינהל הרכש אפיין דוח שלם.

ניסן סלומינסקי: בעסקה אפשר שכל אחד שחותם חוזה יכתוב כמה עובדים יש לו, אז אתם יכולים לשלוט על זה.

<מירב קדם: אם המערכת שלי לא יכולה לכלול את זה, קרי: אין לי שדה, אין לי את היכולת להזין את זה, אז המידע יהיה לי בדפים ואני לא אדע לעשות איתו כלום.

<מירב קדם: אנחנו היום בתהליך.

<מירב קדם: בוועדת הכלכלה אנחנו בעולם של עסקים קטנים.

ניסן סלומינסקי: אני אסביר לך למה אני מתעקש.

ניסן סלומינסקי: אני הבנתי את הבעיות שיש לכם לקבל את ההצעה שלי.

ניסן סלומינסקי: נניח שנלך עם ההצעה שלכם, שהיא הצעה מתקדמת, שכל אחד צריך להצהיר.

ניסן סלומינסקי: עכשיו הוא מכיר את החוק עם ההרחבה.

ניסן סלומינסקי: הוא עכשיו חותם שהוא יפעל לפי החוק.

ניסן סלומינסקי: זאת התקדמות יפה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לדעת מה זה נותן בפועל.

ניסן סלומינסקי: לא איכפת לי שניקח את ה-25 אלף שאתם חותמים איתם, שזו מאסה אדירה, ואחרי שנה נשב עם דפנה שתגיד: מתוך 10 אלפים עסקאות שנחתמו והן רלוונטיות, אף אחד לא בא אלי.

ניסן סלומינסקי: אז אני אדע שכל החוק שעשינו היה פארסה.

ניסן סלומינסקי: אם היא תגיד: מתוך 10 אלפים באו אלי 1000, אז אני אגיד שעשינו עבודה אדירה.

ניסן סלומינסקי: זה נותן לי קנה מידה גם לגבי אחרים.

ניסן סלומינסקי: אם יתברר שזה לא עזר, נצטרך לשבת ולהגדיר משהו.

איציק שמולי: אני מבין את הקושי לעשות את זה במכרז השני.

איציק שמולי: אתם אומרים שאתם לא ערוכים, שזה יכול לתקוע את כל הרכש.

איציק שמולי: מה לגבי האפשרות להגדיל את התדירות, לבוא ולהגיד שבמכרז השני יש אור ירוק לעבור?

איציק שמולי: תשימו ברקס במכרז השלישי, במכרז הרביעי.

ניסן סלומינסקי: בעוד שנה תבוא דפנה.

<גיא שמחי: זאת בדיוק הדרך למסמס את זה.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: למה שנה?

<אביבית ברקאי - אהרונוף: למה תוך כדי תהליך אי אפשר שאותו גוף ציבורי שהתקשר לא ייתן דיווח למטה על כך שפנה אליו ספק כזה וכזה?

<אביבית ברקאי - אהרונוף: אם תוך פרק זמן שייקבע - -

ניסן סלומינסקי: מה זה "פרק זמן שייקבע"?

<אביבית ברקאי - אהרונוף: פרק זמן שייקבע.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: דפנה תדע שאותו אדם לא פנה אליה כמתחייב באותו תצהיר.

ניסן סלומינסקי: מי ידווח לדפנה?

<אביבית ברקאי - אהרונוף: אותו גוף ציבורי שמתקשר ידווח לדפנה שפנה אליו ספק.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: אותו ספק צריך לפנות אליה תוך חודש.

<אביבית ברקאי - אהרונוף: אם תוך חודש דפנה רואה שאותו ספק לא פנה אליה - -

ניסן סלומינסקי: זאת הייתה ההצעה הראשונה שלי.

ניסן סלומינסקי: הם הסבירו שהם לא מסוגלים לעמוד בזה.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שמדובר פה ב-70 אלף ספקים מכל המגזרים.

<ערן טמיר: אם זה מוגבל רק למי שמעסיק 100 אנשים ומעלה, אז יש רק 3200 עסקים כאלה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו דיברנו על 25 אלף.

<הילה רענן: הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים התנגדה לרעיון שזה יחול על עסקים שמעסיקים מעל ל-25 אנשים.

<הילה רענן: הם לא נמצאים פה, לכן אני אשמח אם נוכל להגיב מאוחר יותר.

ניסן סלומינסקי: אם אנחנו רוצים להצביע היום, איך תגיבו אחר כך?

ניסן סלומינסקי: אם נגיע להצעה מוסכמת, אנחנו נצביע היום.

ניסן סלומינסקי: אם לא תהיה הצעה, לא נוכל להצביע.

<ערן טמיר: אם יש קושי של כמויות גדולות מידי שהמערכת של משרד הכלכלה לא יודעת להתמודד עם זה, בואו נלך עם ההצעה שהגיש האוצר, נדבר על גופים גדולים.

<ערן טמיר: זה כבר לא 25 אלף, זה במקסימום, כולל מעסיקים ציבוריים, 3280.

<ערן טמיר: נמתח את הזמן שיאפשר להם להתכונן ולהירשם.

<ערן טמיר: צריך שתהיה איזו שהיא בקרה, שזה לא יהיה רק שליחת מכתב.

ניסן סלומינסקי: הבקרה שלנו תהיה דרך דפנה?

<ערן טמיר: כן.

ניסן סלומינסקי: על זה אני מדבר.

ניסן סלומינסקי: נצא מהנחה שהנתון שלו נכון, אז נצטרך ללכת עם ההצעה שמתייחסת למ-100 עובדים ומעלה.

ניסן סלומינסקי: אל"ף, הם יצטרכו לכתוב את ההצהרה, ובי"ת, הם יצטרכו לפנות אליה.

ניסן סלומינסקי: עם שלושת אלפים ומשהו הם יוכלו להתמודד.

איציק שמולי: זה אומר שבמכרז הבא הספק של 100 עובדים ומעלה לא יוכל להתמודד - -

ניסן סלומינסקי: אלא אם כן הוא נמצא בקשר איתם.

איציק שמולי: אנחנו לא מדברים על מצב שבו תוך שנה הוא צריך כבר לעמוד מ-0 עד 100.

ניסן סלומינסקי: יש גופים שלא בעיה תוך זמן קצר, אם הוא באמת רוצה, ויש גופים שזה הרבה יותר מסובך.

ניסן סלומינסקי: אני סומך עליה.

ניסן סלומינסקי: אני סומך על המטה בתוך המשרד שלכם.

ניסן סלומינסקי: אם הוא אומר לי: תשמע, הספק הזה רציני, אנחנו עובדים, ייקח זמן של 3 שנים, אז אני סומך עליה שאי אפשר לעשות לפני כן.

ניסן סלומינסקי: בשבילנו זה הישג אדיר.

<גיא שמחי: יש נתון מ-2013 על כך שמתוך 3280 עסקים שמעסיקים מעל 100 עובדים, כ-30% עומדים בייצוג ההולם של 3%, ועוד אחוזים ניכרים מתקרבים לייצוג ההולם.

<מירב קדם: אתם רוצים להבטיח שמי שזכה פנה למטה.

<מירב קדם: כדי למנוע את זה שעכשיו היא תצטרך לנפק אישורים והאישורים האלה יעכבו מכרזים, אני מוכנה לקחת על עצמי, שאני המשרד הממשלתי, לתת לדפנה את הרשימה.

<מירב קדם: אז אני לא אצטרך שהיא תנפיק לו אישורים, כי אני אדע שהוא צריך להתחיל את התהליך.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה שתהיה לך את האינפורמציה.

ניסן סלומינסקי: אם דפנה תגיד לך: תשמעי, אמנם יעקב פנה אלי, אבל הוא ניתק מגע, הוא לא רציני, את תצטרכי לדעת מזה כדי להגיד לנו, אחרת מה עשינו?

<מירב קדם: עכשיו אנחנו צריכים להיכנס לשאלה מה זה אומר רציני.

ניסן סלומינסקי: עזבי, אני סומך עליה, אני סומך עליכם.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה שתגדירו לי.

ניסן סלומינסקי: אני לא מגדיר לכם כלום.

<מירב קדם: היא תצטרך כרשות שלטונית להגיד מה זה צחוק ולא צחוק.

נורית קורן: זה דבר שאתם עושים כל יום, זה לא דבר שאתם לא עושים.

<דן אורן: יש פה דברים שהוועדה יכולה לסכם ברמת העקרונות, כאשר ברמת הפרטים נצטרך לשבת עם היועצת המשפטית של הוועדה.

איציק שמולי: למה?

<דן אורן: עולות פה כל מיני שאלות.

איציק שמולי: מתקבלות גם תשובות.

<דן אורן: לי יש דעה קצת אחרת.

איציק שמולי: אז תגיד אותה.

ניסן סלומינסקי: שמעתם את הרעיון שלנו.

ניסן סלומינסקי: תגיעו לסיכום.

ניסן סלומינסקי: אם אתם אומרים לי שהגעתם לסיכום, אני אעשה ישיבה של 5 דקות, לא דיון.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שאתם רוצים לעשות דיון כי זה משהו חדש.

ניסן סלומינסקי: קחו שבוע, שבוע וחצי, שבועיים, תשבו, כמובן גם עם היועצת המשפטית שלנו, ותגידו לי שהגעתם להסדר.

ניסן סלומינסקי: אני אעשה ישיבה של 5 דקות רק כדי להצביע ולגמור את הסיפור.

<נעמה מנחמי: אני מציעה שאחרי פסקה (2) נכתוב פסקה (3): התחייב מעסיק כאמור בפסקה (2) במכרז קודם, יצרף להתחייבותו אישור מאת משרד הכלכלה על קיום התחייבותו כאמור.

<נעמה מנחמי: אני מזכירה שההתחייבות היא התחייבות לפנייה.

ניסן סלומינסקי: דפנה, את יודעת על הפנייה.

ניסן סלומינסקי: את גם יודעת, אחרי תקופה מסוימת, אם הפנייה הייתה כזאת שהאיש בא, חתם ומאז לא ראית אותו לגמרי.

ניסן סלומינסקי: כשיגיע המכרז הבא אנחנו נדע.

<דפנה מאור: אנחנו נצטרך לשבת ביחד כדי להבין מה זה אומר.

ניסן סלומינסקי: אני נותן לכם את הזמן.

ניסן סלומינסקי: אני הולך להכי קולא שרק יהיה, כלומר, רק כשאת מרגישה שהוא עושה צחוק מהעבודה.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה לבחון אם הוא קיבל 70 או קיבל 69, אבל אם הוא קיבל בין 0 ל-10 מתוך 100, זה אומר שהוא לא רציני, הוא עשה צחוק מאיתנו.

ניסן סלומינסקי: מבחינתנו זאת תהיה התקדמות עצומה בנושא.

ניסן סלומינסקי: קחו לכם שבועיים.

נורית קורן: אני רוצה שזאת לא תהיה רק פנייה, אלא שהוא גם התחיל בתהליך.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על כך שהוא התחיל בתהליך.

<אילן מגר: להתנות זכייה של זוכה במכרז באישור של משרד ממשלתי זה לא מעשי, זה לא יעבוד.

<אילן מגר: הליך הרכש הוא הליך מאוד מורכב.

<אילן מגר: ההליך של קביעת זוכה הוא בעצמו מורכב, הוא דורש בחינה של הרבה מאוד אישורים.

<אילן מגר: אין לזה אח ורע, לדעתי, בתקנות חובת המכרזים ובהוראות התכ"ם.

איציק שמולי: הגיע הזמן שיהיה לזה אח ורע.

איציק שמולי: זו בדיוק הסיבה שלשמה התכנסנו .

<אילן מגר: כמו שאמרתי, הליך קביעת הזוכה מורכב ולא מותנה באישורים של משרדי ממשלה אחרים.

<אילן מגר: יש מצבים שבהם אנחנו דורשים התחייבויות של ספקים, יש מצבים שאנחנו דורשים הצהרות של ספקים.

ניסן סלומינסקי: החוק חל עליכם?

ניסן סלומינסקי: סעיף 9 חל עליכם?

<אילן מגר: בוודאי.

ניסן סלומינסקי: מישהו מהספקים שלכם מממש את זה?

<אילן מגר: מה שנדרש על פי החוק, על פי התקנות ועל פי הוראות התכ"ם של משרד האוצר – בוודאי.

ניסן סלומינסקי: מה זה נקרא שהוא מממש?

<אילן מגר: כאשר ספקים נדרשים להצהיר שהם עומדים בהוראות החוק לגבי נושא של אי העסקת עובדים זרים.

ניסן סלומינסקי: אתם פעם בדקתם אם הם מעסיקים עובדים זרים או לא?

<אילן מגר: אנחנו מסתמכים על ההצהרות שלהם.

ניסן סלומינסקי: אף פעם לא בדקתם שום הצהרה, אפילו לא מקרית?

<אילן מגר: הוראות התכ"ם מחייבות אותנו לקבל הצהרה של הספק, הן לא מחייבות אותנו לבדוק.

<גיא שמחי: זה בדיוק מה שיקרה פה.

<ירון גולן: זה חוק עסקאות גופים ציבוריים.

ניסן סלומינסקי: אף פעם לא עשיתם בדיקה על מנת לראות אם עובדים עליכם, אם לא עובדים עליכם?

<אילן מגר: אנחנו מסתמכים, בעיקר בכל מה שקשור לזכויות עובדי קבלן, על יחידת הביקורת במשרד האוצר.

<אילן מגר: היא מבצעת בדיקות.

<אילן מגר: משרד האוצר בודק.

<אילן מגר: זה לא תנאי לקביעת זוכה במכרז.

<אילן מגר: אני לא שולח את הספק להביא פתק ממשרד האוצר על כך שהוא בסדר.

ניסן סלומינסקי: על מה אתם עושים ביקורת?

<אילן מגר: על עניין של זכויות עובדים.

ניסן סלומינסקי: נניח שמשרד האוצר בדק ומצא שהאיש חתם ולא מממש את זה, מה קורה, הוא מודיע לכם את זה?

ניסן סלומינסקי: הוא יכול להשתתף בעוד מכרז, לחתום ועוד פעם לעשות צחוק?

ניסן סלומינסקי: ככה זה הולך?

<אילן מגר: מה שקורה בתחום הזה של שמירה על זכויות עובדי קבלן זה שמשרד האוצר נותן ניקוד שאנחנו מחויבים לשקלל אותו בקביעת זוכה במכרזים.

<אילן מגר: זה רק בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: איך אתה מקבל משהו של משרד אחר?

<אילן מגר: אני כפוף להוראות משרד האוצר בכל הנושא של רכש.

ניסן סלומינסקי: זה קיים.

<אילן מגר: זה לא אישור שהוא עשה דבר כזה או אחר.

איציק שמולי: אנחנו לא מדברים על הפנייה במכרז הראשון.

<אילן מגר: זה לא משנה אם זה יהיה בעוד 10 שנים.

איציק שמולי: זה בוודאי משנה, כי גם אתה, כאיש שאמון על אכיפת החוק, לא רוצה שיעשו צחוק מהחוק.

<אילן מגר: בוודאי.

איציק שמולי: זו מטרת העניין פה.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, שמעתם את המשטרה ואת האחרים.

ניסן סלומינסקי: תיקחו שבועיים.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שתבואו ותגידו: ניסינו, לא הולך, זה המקסימום שאנחנו מסוגלים.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שיתברר שאתם יכולים לעשות עוד צעד, מאחר ואני בטוח שכולנו רוצים שזה יתממש.

ניסן סלומינסקי: מה שאנחנו רוצים זה לתת איזה שהוא אלמנט כדי שאנשים יבינו וידעו שהם לא יכולים סתם לחתום.

ניסן סלומינסקי: אצלם יש את האוצר שעושה בדיקה אקראית, פה תהיה בדיקה אקראית דרך זה.

נורית קורן: התקשרויות במכרזים הן בדרך כלל של חברות שחוזרות על עצמן, ככה שזאת לא בעיה.

נורית קורן: אם נותנים אישור פעם אחת, אחר כך ממשיכים הלאה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: סליחה מכל אלה שאולי רצו ולא דיברו.

ניסן סלומינסקי: הישיבה נעולה.