ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 241, 2016-05-25 09:05

אלי אלאלוף: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: היום ה-25 במאי 2016, י"ז באייר התשע"ו, השעה 09:05 ואנחנו אמורים להמשיך את הדיון בנושא תקנות הסכמים קיבוציים (תשלום דמי טיפול ארגוני-מקצועי לארגון מעבידים) (תיקון), התשע"ו-2016.

אלי אלאלוף: הנושא הוא מאוד מורכב וממשיך להיות מורכב.

אלי אלאלוף: אנחנו כנראה רחוקים מלהגיע להסכמות ולכן אני מבקש היום לקיים בעיקר דיון פתוח ולתת את רשות הדיבור לארגונים השונים כדי שבהתחלה נראה מה עמדותיהם העכשוויות וכמובן משרד הכלכלה יתייחס בהמשך לדברים.

אלי אלאלוף: נראה אם אנחנו מגיעים לסיכומים, ואם לא, נחפש דרך.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אני אתן את רשות הדיבור קודם כל לארגונים והפעם נתחיל בקטנים.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה, לא יותר משלוש-ארבע דקות כל אחד כי חשיבות הנושא ידועה לכולם ואני חושב שאין צורך היום לבנות ידע משותף בסיסי לכולם.

אלי אלאלוף: בבקשה, בואו ננסה להתקדם.

<רועי כהן: בוקר טוב לאדוני.

<רועי כהן: אני שמח שאנחנו שוב מקיימים את הדיון.

<רועי כהן: אני נשיא לה"ב, לשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל.

<רועי כהן: אנחנו הגענו לכאן לדיון ואנחנו מברכים את הנכונות של היושב ראש לשמוע אותנו הארגונים כדי להסביר שהתקנות האלה באמת באות לעשות משהו טוב, אבל בדרך הן עלולות להביא למצב שלא יהיו יותר ארגונים של עסקים קטנים ובינוניים ולא יהיה שומר הסף שיסייע ויגיע לכאן, כמו מרבית מהארגונים שמגיעים לכאן בהתנדבות כדי לייצג נאמנה את אותם עסקים שכרגע מתקשים לשרוד.

<רועי כהן: הנתונים מצביעים על כך שרק בשנת 2016 אמורים להיסגר 42 אלף עסקים כתוצאה מקשיים גם תזרימיים, גם מרגולציה, גם מהנושא הזה של מוסר תשלומים שעדיין לא הוסדר, שורה של דברים, ובאים לכאן נציגים של הארגונים כדי לסייע.

<רועי כהן: אנחנו באנו למשרד הכלכלה ואני עדיין חושב שיש מקום להידברות.

<רועי כהן: יש מקום להסדיר את הנושא של דמי הטיפול.

<רועי כהן: אבל הקריטריון שהם מצאו, הקריטריון של לפי מספר עובדים, הוא קריטריון שלא מקובל בכלל, הוא קריטריון שיגרום לכך שמרבית הארגונים האלה ייסגרו ולא יוכלו להמשיך לייצג את אותם אנשים שברגעים אלה מנסים להביא את הפרנסה עבור אותם עובדים.

<רועי כהן: אנחנו באנו והלכנו כברת דרך.

<רועי כהן: אמרנו שיש ארגונים שיכול להיות שבאמת יש בעיה עם סל השירותים שלהם ולכן בואו נייצר סל שירותים מוסכם יחד עם משרד הכלכלה, בואו נייצר ועדת פטור מתשלום דמי טיפול ארגוני לעסקים שהם בקשיים, בואו נייצר מנגנון שבא וקובע מחזור מסוים כספי שממנו ומטה לא יצטרך לשלם דמי טיפול ארגוני.

<רועי כהן: לא תותר גביית חוב רטרואקטיבית שלוש שנים.

<רועי כהן: זה לא היה פשוט להשיג את ההסכמה הזאת מהארגונים אבל הבאתי את ההסמכה הזאת ובאתי למשרד הכלכלה ואמרתי להם שהם מוכנים לוותר על הנושא הרטרואקטיבי.

<רועי כהן: עוד יותר, לוותר שלוש שנים לעסק חדש שנפתח, שלוש שנים לא יגבו מהם דמי טיפול ארגוני ועל כל עסק, קטן וגדול, ועל כל דבר.

<רועי כהן: הלכנו כברת דרך, קבענו הרבה דברים שלפני כן ראשי הארגונים לא היו מוכנים בכלל להגיע לשם.

<רועי כהן: נפגשתי מספר פעמים גם עם נעמי.

<רועי כהן: הכי מרתיע אותם זה הנושא של ארגונים לא מסודרים.

<רועי כהן: כלומר, יש שם ארגונים שהם לא עובדים לפי מינהל תקין.

<רועי כהן: אמרתי לה שאנחנו מוכנים ללכת ולחייב הגשת דוחות, לחייב את הנושא של הנהלה וכלליות, להוביל למצב שבאמת יהיה סדר בתוך הארגונים, אבל לבוא ולקבוע כאן קריטריון שכל עסק שיש בו עשרה עובדים יהיה פטור מדמי טיפול ארגוני, זה פשוט להרוג את כל הארגונים כאן.

<רועי כהן: כל הארגונים שכאן לא יגיעו יותר, לא תהיה להם כל אפשרות לייצג את האנשים ולכן זה קריטריון לא נכון.

<רועי כהן: זה לא צריך להיות לפי מספר עובדים אלא זה צריך להיקבע לפי קריטריונים אחרים שאנחנו מוכנים ללכת כברת דרך.

<רועי כהן: לכן אנחנו קוראים ליושב ראש הוועדה, באמת, אנחנו מוכנים להגיע להסדרה, אנחנו חושבים שזה נכון לעשות תקנות, אנחנו מוכנים, אבל הקריטריון הזה הוא קריטריון לא נכון.

<רועי כהן: הדרך כאן היא דרך שבה בסופו של דבר תביא לסגירת ארגונים שקיימים.

<רועי כהן: התאחדות בעלי המלאכה והתעשייה קיים מ-1906.

<רועי כהן: ארגון הקבלנים קיים משנת 1949, איגוד המוסכים קיים מ-1942.

<רועי כהן: נבוא בתקנה אחת ונסגור את כל הארגונים האלה.

<רועי כהן: משהו כאן לא מתקבל על הדעת.

<רועי כהן: ארגונים שקיימים עוד מלפני קום מדינת ישראל, שמושתתים על רצון לסייע לענפים הכי קשים שיש.

<רועי כהן: מי יודע מה קורה בענף המוסכים עם על ההשתלטות של היבואנים ועל המלחמה שהם ניהלו כאן עם חוק שירותי הרכב?

<רועי כהן: מי יודע על הנושא של הקבלנים?

<רועי כהן: על הנושא של השיפוצניקים?

<רועי כהן: על הנושא של התאחדות בעלי המלאכה?

<רועי כהן: זה ענף שהולך ומתכלה במדינת ישראל, ואם לא תהיה התאחדות, מה יקרה?

<רועי כהן: לכן אני מבקש ממך יושב ראש הוועדה לשים את כובד משקלך כדי להביא תקנות שמוסכמות יחד עם הארגונים כך שאנחנו נלך כברת דרך עבור התקנות האלה.

<רועי כהן: תודה רבה.

<אליאב בן שמעון: אדוני, אם אפשר להוסיף משהו קטן לדברים של רועי, לעניין המחזורים כדי שיבינו את העוצמה של הדבר הזה.

<אליאב בן שמעון: אני מנכ"ל התאחדות הקבלנים.

<אליאב בן שמעון: אני יכול לתת דוגמה לגבינו, למה חשוב שיהיו מחזורים.

אלי אלאלוף: עוד מעט תקבל את רשות הדיבור.

אלי אלאלוף: נגיע אליך ותוכל להתבטא בצורה מסודרת כפי שאתה יודע לעשות.

אלי אלאלוף: רשות הדיבור לדוד קסטל, איגוד לשכות המסחר, מחוז צפון.

<דוד קסטל: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, בוקר טוב לכולם.

<דוד קסטל: אני לא יכול להתעלם ממה שקרה כאן אתמול באצטדיון טדי ואני רוצה לומר לכם שאתמול בערב הפריפריה לקחה דאבל.

<דוד קסטל: בשבת באר שבע ואתמול בערב חיפה.

אלי אלאלוף: חיפה היא פריפריה של באר-שבע.

<דוד קסטל: אדוני היושב ראש, גם את רגע הנחת העלוב הזה שיש לנו, רוצים לקחת מאתנו.

<דוד קסטל: אני רוצה לחזור לעניין של הפריפריה.

<דוד קסטל: אנחנו, לשכת המסחר והתעשייה חיפה והצפון, קיימים 95 שנים.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה.

אלי אלאלוף: כל אחד בדיונים הקודמים עשה היסטוריה של הארגון שלו.

אלי אלאלוף: הפעם תחסכו את זה מאתנו.

אלי אלאלוף: דברו ישר לעניין.

<דוד קסטל: אני רוצה לברך את היושב ראש ואת ההחלטה שלך.

<דוד קסטל: אמנם לא קיבלנו פרוטוקול מהישיבה הקודמת אבל ההחלטה שלך הייתה לעשות, אני קורא לזה אולי בשפת העם, פריש-מיש בכל הסיפור הזה ולעשות משהו חדש, נכון ומתאים שלא יפגע בפריפריה גם בדרום וגם בצפון.

<דוד קסטל: רבותיי, אמר עורך דין יצחקי שאין אח ורע לתקנות כאלה בעולם שבכפייה גובים מארגוני מעסיקים דמי טיפול ארגוני רק על סמך זה שיש לו הסכם קיבוצי וצו הרחבה.

<דוד קסטל: אנחנו נלחמנו בתקנות הקיימות רק על הנושא של הפטור שהיה ומה שקיבלנו, אנחנו נלחמנו בשקית חלב שפג התוקף שלה והחלב בה החמיץ בשנת 1997 ובמקום לקבל שקית חלב, קיבלנו פרה, פרה משוגעת, שהולכת להיות כאן דרסטית.

<דוד קסטל: כל הארגונים כאן מדברים על קביעה בכפייה של דמי טיפול ארגוני.

<דוד קסטל: יש כאן מונופוליזציה.

<דוד קסטל: יש כאן סתירה לחוקי יסוד.

<דוד קסטל: היה אמור להיות כאן עורך דין דרור שטרום שהוא היועץ המשפטי שלנו והיה ממונה על ההגבלים העסקיים, אבל הוא יושב שבעה ולכן לא יכול היה להגיע לדיון היום.

<דוד קסטל: אני לא אכנס להיבטים המשפטיים.

<דוד קסטל: לשכת המסחר והתעשייה חיפה והצפון ובאר שבע והדרום הגישה נייר עמדה כתוב.

<דוד קסטל: אני מבקש מכם חברי הכנסת לקרוא את הדברים.

<דוד קסטל: אל תפגעו בצפון, אל תפגעו בפריפריה.

<דוד קסטל: אני אומר לכם שיש כאן מצב חמור בצפון.

<דוד קסטל: יש כאן דוגמה.

<דוד קסטל: במקרה אני יושב ליד חברי מר פולק, תושב הקריות, עבר לתל אביב בגלל פרנסה.

<דוד קסטל: זה מקרה אחד?

<דוד קסטל: זה קורה כל הזמן.

<דוד קסטל: אנחנו נלחמים על הקיום של הצפון והדרום.

<דוד קסטל: אנחנו נלחמים על המשפחות שלנו, על הילדים שלנו, על הנכדים שלנו.

<דוד קסטל: אל תפגעו.

<דוד קסטל: לגבי עשרת העובדים, אני תומך חד משמעית בהצעה של עשרה עובדים ואני חושב שאלה לא צריכים להיות עשרה עובדים אלא עשרים עובדים ושלושים עובדים כי לא צריך לפגוע במעסיקים.

<דוד קסטל: תנו להם זכות בחירה.

<דוד קסטל: לא בכפייה.

<דוד קסטל: תגבו מהם, אבל לא בכפייה.

<קריאה: תבטל את זה בכלל.

<דוד קסטל: תבואו לבקר אותנו ותראו.

<דוד קסטל: יש לי 17 עובדים, יש לי היום כמעט 600 חברים באופן וולנטרי שמקבלים מאתנו שירותים.

<דוד קסטל: עסקים קטנים, רבותיי, זה מרכז הצמיחה היחידי העתידי היום.

<דוד קסטל: אל תפגעו בהם.

<דוד קסטל: תנו לנו לתת שירותים וולנטריים.

<דוד קסטל: העומס הזה יפגע בהם.

<קריאה: תיכנס לפרופורציה.

<דוד קסטל: אני מבקש מכם, אנא, אלך תפגעו בצפון, אל תפגעו בדרום, אל תפגעו בפריפריה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: איש הדרום.

נורית קורן: אדוני, שאלת הבהרה.

נורית קורן: הוא אמר לשכות המסחר חיפה וצפון ובאר שבע.

נורית קורן: איפה תל אביב?

<קריאה: אנחנו כאן.

<דוד קסטל: השאלה שלך נכונה.

<דוד קסטל: העניין הוא שאין בתקנות האלה חלוקה גיאוגרפית.

<דוד קסטל: למה גוף שיושב בתל אביב צריך לגבות דמי טיפול ארגוני על מעסיקים שנמצאים אצלנו בצפון ובדרום?

<דן כרמלי: אנחנו לא גובים.

<דן כרמלי: אתה מטעה את הוועדה.

<דוד קסטל: אני לא מטעה.

<דן כרמלי: אתה מטעה את הוועדה.

נורית קורן: אני עוד יותר לא מבינה.

<דוד קסטל: רבותיי, אני כאן בהתנדבות.

<דוד קסטל: יש לי קדנציה של ארבע שנים.

<דוד קסטל: אם לא מוצא חן בעיניכם מה שאמרתי על עשרה עובדים, זה ברור לי.

<דוד קסטל: רבותיי, לא בכפייה.

<דוד קסטל: יש זכות בחירה.

<דוד קסטל: יש חוקים במדינת ישראל.

<דן כרמלי: זאת הוצאת דיבה.

<דן כרמלי: אדוני, תיזהר בלשונך.

<אלון עוזיאל: תגיד לי מתי פעם אחרונה עשית משהו למען העסקים הקטנים בישראל.

<אלון עוזיאל: שים על השולחן.

<דוד קסטל: זאת לא שאלה רלוונטית.

<דוד קסטל: תבוא לבקר אותנו ותראה.

אלי אלאלוף: אדון קסטל, תנוח שתי דקות בחוץ.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה מכם, או שנכבד אחד את השני או שאני סוגר את הישיבה תוך דקה.

אלי אלאלוף: אי אפשר לעשות דברים כאלה.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת קורן, אני אתן לך תשובה.

אלי אלאלוף: היה דיון קודם ומי שישב בדיון מהתחלה ועד הסוף, זה אני וכל הגופים הגדולים קיבלו את רשות הדיבור, כולל תל אביב.

אלי אלאלוף: מי שלא קיבל את רשות הדיבור, זה הצפון והדרום.

<קריאה: והתעשיינים.

אלי אלאלוף: זה לא קשור לכדורגל.

אלי אלאלוף: לכן הודעתי שאנחנו נתחיל היום את הדיון במתן אפשרות ביטוי לגופים הקטנים הפריפריאליים ואחר כך נגיע לגדולים כי אנחנו גם יודעים מה עמדתם.

אלי אלאלוף: תאפשרו דיון מסודר ושתהיה לנו גם הצניעות, חברי הכנסת, לא לבוא ברגע מסוים ולא בהתחלת הדיון ומיד להכתיב דברים.

אלי אלאלוף: אם הייתי יכול, לא הייתי נותן רשות דיבור למי שלא היה מהתחלת הדיון.

<דוד קסטל: אני מתנצל אדוני.

אלי אלאלוף: תודה אדון קסטל.

אלי אלאלוף: נתתי את רשות הדיבור למר בוחבוט.

אלי אלאלוף: יש לך שתי דקות.

<דורון בוחבוט: תודה אדוני היושב ראש.

<דורון בוחבוט: אני מנכ"ל לשכת המסחר בבאר שבע והנגב.

<דורון בוחבוט: אני אדבר בקצרה ואהיה ממוקד.

<דורון בוחבוט: בנגב היום יש את המספר הגדול ביותר של סגירת עסקים בשנת 2015.

<דורון בוחבוט: אלה נתונים של סקר שנערך וזה משהו שהוא מוצהר.

<דורון בוחבוט: אנחנו בעצמנו ערכנו סקר שהסתיים לפני שלושה שבועות והוא מצביע על מצב הרבה יותר עגום ברמה הפרקטית של העסקים הקטנים ונשאלו כאן גם שאלות מה אנחנו עושים לטובת העניין.

<דורון בוחבוט: בדרום יש מגיפה חיובית, כך אני קורא לזה.

אלי אלאלוף: תתייחס גם לתקנות.

<דורון בוחבוט: אני כבר מגיע לזה.

<דורון בוחבוט: אני נותן את הרקע שמסביר למה התקנות צריכות להיות גמישות עם אותם ארגונים שאני מייצג אחד מהם.

<דורון בוחבוט: יש צניחה מסיבית מאוד של עסקים.

<דורון בוחבוט: המגמה השתנתה, זה לא מה שהיה בעבר ובאר שבע היא כבר לא עיר של פועלים.

<דורון בוחבוט: יש התפתחות ענפה של מסחר.

<דורון בוחבוט: הצעירים אחרי צבא פותחים עסקים והם יזמים בתחומים רבים, בלי הרבה ידע ובלי הרבה כלים.

<דורון בוחבוט: לשכת המסחר באר שבע והנגב תומכת בכל אותם עסקים בצורה וולנטרית.

<דורון בוחבוט: אין שום כפייה לעסקים להצטרף.

<דורון בוחבוט: מי שרוצה ומי שמעוניין לצרוך שירותים ולקבל שירות מידע וכולי, מצטרף בצורה וולנטרית.

<דורון בוחבוט: כן חשוב שעד עשרה עובדים כן יהיה אפשר לגבות דמי טיפול ארגוני וכמו שהצהרתי בדיון הקודם, אם אתה זוכר אדוני היושב ראש, זה מסתכם באלף שקלים, סכום שהוא לא סכום משמעותי ולא סכום שאמור להכביד על אותם עסקים אלא להפך.

<דורון בוחבוט: אם אתה מודד בצורה שכלתנית, אתה רואה שהעלות מול תועלת היא גבוהה מאוד לטובת התועלת וזה לא משהו שאמור להכביד על העסקים.

<דורון בוחבוט: יש גם נתונים מובהקים לגבי הטיפול בעסקים עצמם.

<דורון בוחבוט: אני אתן דוגמה קטנה כדי שמי ששאל כאן מצד ימין, אני לא יודע מה שמו, יבין מה התמורה עבור העסקים.

<דורון בוחבוט: הגיע קונדיטור שעבד מהבית כעוסק פטור ורצה להגדיל את הייצור שלו.

<דורון בוחבוט: הוא רצה ללכת לפתוח באחד מהקניונים הגדולים בבאר שבע קונדיטוריה.

<דורון בוחבוט: העלות שחישבנו עוד לפני היועץ הקולינרי שהגיע ובדק את העלות של ההקמה שהסתכמה ב-600 אלף שקלים, הוא עשה הסבה, אחרי המלצה, לפתיחת מפעל יצרני בעמק שרה בעלות מופחתת.

אלי אלאלוף: אני מבקש שתתמקד בנושא.

<דורון בוחבוט: אני רוצה לתת לך דוגמה כדי שתבין את התועלת.

<דורון בוחבוט: הוא פתח מפעל יצרני בעמק שרה בעלות מופחתת של 350 אלף שקלים כהוצאה ראשונה לשנה שלו, הוא כבר מספק סחורה בהסכמים חתומים עם מועדון שמחות שצורך ממנו את הקינוחים שלו ולולא הייתה מתבצעת חשיבה, עזרה, הענקת כלים מתקדמים לאותו יזם, הוא היה קורס.

<דורון בוחבוט: לכן אנחנו צריכים לקבל ממך גיבוי שנוכל לגבות דמי טיפול ארגוני גם עד עשרה עובדים.

אלי אלאלוף: נציג קבלני השיפוצים.

<ערן סיב: בוקר טוב.

<ערן סיב: אני מודה לכם על שהזמנתם אותנו.

<ערן סיב: אני רוצה לגעת בנקודה של קבלני שיפוצים.

<ערן סיב: במשך 12 שנים אנחנו מנסים למסד את ענף השיפוצים.

<ערן סיב: אנחנו עושים הכשרות, עושים קורסים, עושים לימודים, אנחנו במאבק תמידי יום יומי נגד החאפרים במדינת ישראל.

<ערן סיב: החאפרים פוגעים לנו בפרנסה.

<ערן סיב: אלה אנשים שלא משלמים את חובתם למדינה, עושים עבודה בזול, שוברים לאנשים את הבית וגם בורחים.

<ערן סיב: אנחנו כל יום קמים בבוקר ומנסים לראות איך אנחנו לא פוגעים בפרנסה של קבלני השיפוצים.

<ערן סיב: במשך 12 השנים האחרונות, הכשרנו כ-1,300 קבלני שיפוצים באמצעות לימודים, הכשרות וקורסים להיות קבלנים רשומים ברשם הקבלנים.

<ערן סיב: רק מהאנשים האלה גבינו דמי טיפול ארגוני.

<ערן סיב: מכלל האוכלוסייה, לא גבינו דמי טיפול ארגוני.

<ערן סיב: מה שקורה כאן, התקנה החדשה, אם היא תעבור, תחסל אותנו לגמרי.

<ערן סיב: לא נוכל להתקיים, לא נוכל לעבוד.

<ערן סיב: כל האנשים בהתאחדות קבלני השיפוצים עוסקים בנושא בהתנדבות מלאה.

<ערן סיב: נמצאים כאן ארבעה אנשים שעזבו את העבודה, עזבו את העסקים ובאו לירושלים על מנת לייצג ת קבלני השיפוצים.

<ערן סיב: לפני חצי שנה הורדנו את משקל שקי המלט מחמישים קילו ל-25 קילו כדי שלא ייפגעו חוליות הגב שלנו.

<ערן סיב: כל היום אנחנו עושים למען קבלני השיפוצים שעובדים ומנסים להתקיים.

<ערן סיב: עשרה אחוזים מכלל קבלני השיפוצים בתקופה האחרונה במצב כלכלי קשה ואולי אפילו על סף פשיטת רגל.

<ערן סיב: אין לנו פרנסה בשפע.

<ערן סיב: הגוף שלנו יתחסל לגמרי.

<ערן סיב: אסור לנו לעשות קריטריונים לפי מספר עובדים כי קבלני השיפוצים מעסיקים עובד אחד או שניים ואולי שלושה אבל לא עשרה ולא עשרים.

<ערן סיב: אנחנו לא שייכים לאליטות אלא אנחנו שייכים למעמד הביניים הנמוך.

<ערן סיב: מה שאתם הולכים לעשות, זה לחסל את הגוף שלנו, לחסל את הייצוג שלנו בממשלה ובכנסת.

<ערן סיב: לא יהיה גוף שייצג את קבלני השיפוצים במדינת ישראל.

<ערן סיב: זה לא טוב לנו, זה לא טוב לקבלני השיפוצים ואני מבקש מהוועדה לשקול את זה שוב.

<ערן סיב: לא לפי עובדים בכלל.

אלי אלאלוף: אני מודה לך גם על הצורה בה הצגת את הדברים, באופן כל כך ברור.

אלי אלאלוף: תרשו לי התעניינות אישית.

אלי אלאלוף: קבלני מיזוג אוויר, זה נראה לי מעניין מאוד.

<יובל בריק: שלום לכולם.

<יובל בריק: אנחנו ארגון חדש, ארגון שקם לפני כמעט שנה וחצי.

<יובל בריק: לנו אין הסכם קיבוצי.

<יובל בריק: יכול להיות שאנחנו אולי רלוונטיים לנושא הזה יותר מכולם כי אנחנו מייצגים אנשים שמשלמים את דמי הטיפול הארגוני לארגונים אחרים.

<יובל בריק: כשהתחלנו, הבנו שרק אנחנו מסוגלים לדאוג לעצמנו ברמת העיקרון של סל ההטבות או איך שאפשר לבנות הכשרות ואיך שאפשר למסד את הענף.

<יובל בריק: היה חשוב לנו שהדרך תיעשה בצורה הנכונה ושהחברים יקבלו את כל סל השירותים שהם אמורים לקבל בתחום שלהם.

<יובל בריק: ברגע שהקמנו את הארגון, מן הסתם כולם עובדים בהתנדבות מלאה, כל החברים.

<יובל בריק: אנחנו שלושים מתנדבים בתוך העמותה.

<יובל בריק: אבל אנחנו באמת מבינים שיש צורך בתקציב כזה או אחר.

<יובל בריק: אפשר להגיד שאנחנו מבינים, כהורים לילד, מה טוב עבור החברים שלנו עכשיו כשאנחנו בכיסא שלהם, בכיסא כזה שעושה ארגון כזה ומוביל מהלכים.

<יובל בריק: ברור לנו שהקבלנים או הטכנאים צריכים איזשהו גוף שייצג אותם ושיעשה את העבודה, אבל מצד שני גם קשה להם להוציא סכומים גדולים.

<יובל בריק: יש חברים שמשלמים בתביעות אקטיביות קרוב ל-13 אלף שקלים לארגון על ארבע-חמש שנים ויש כאלה שמשלמים לשני ארגונים.

<יובל בריק: מה שחשוב לנו, אנחנו בעד העניין של דמי טיפול ארגוני אבל הוא צריך להיות סביר והוא צריך להיות כזה שמשלם רק לארגון אחד ולא יהיה מצב שאותו עובד או קבלן יצטרך לשלם לכמה ארגונים בו זמנית.

<יובל בריק: אגב, יש דבר כזה.

<יובל בריק: יש לי כאן תביעות של חברים בתיק שמקבלים תביעות משני ארגונים בו זמנית.

<סיגל סודאי: יכול להיות רק ארגון זכאי אחד.

<יובל בריק: הנושא שלנו הוא קצת בעייתי.

<יובל בריק: אני אחדד את הנקודה.

<יובל בריק: יש שני ארגונים שתובעים את החברים שלנו במקביל.

<יובל בריק: ביניהם יש הסכם שפוטר אחד את השני בדרך כלל, אבל הטיוטה כאן מדברת על פטור משליש לארגון השני.

<יובל בריק: אם זה יתקבל, החברים שלנו יצטרכו לשלם.

אלי אלאלוף: היות ואתם חדשים יחסית, לא מצאתם מסגרת קיימת שיכולה להתמודד.

<יובל בריק: לא.

<יובל בריק: גם ברמת ההכשרה של הטכנאים, שזה עולם אחר לגמרי.

<יובל בריק: אנחנו מחזיקים אנשים שהם עושים עבודות קבלניות במיזוג אוויר, בתחום הבנייה, יש לנו גם חברים שעושים שירות ואחזקה וגם מתעסקי בחשמל, גם במיזוג אוויר וגם בעוד נושאים.

אלי אלאלוף: בנושא ההתארגנות, אני חס ושלום לא אתערב, אבל תחשבו על זה.

<יובל בריק: כאמור, ראשית, אנחנו מבקשים שלא יהיו תשלומים כפולים, ושנית, שהסכום יהיה הגיוני, משהו שעסק עם עובד אחד או בעל עסק בלבד – יש הרבה חברי שהם טכנאי מיזוג אוויר ובזה זה נגמר.

<קריאה: אם הוא אחד, אין חובה.

מאיר כהן: מישהו יכול לספר לנו מה סדר היום של גוף כזה כמו שלך?

מאיר כהן: מה אתם נותנים לאנשים?

<יובל בריק: אני אספר לכם.

<יובל בריק: קודם כל, ארגנו להם אחריות מקצועית מוזלת ואחריות מוצר, משהו שלא היה אפשרי מבחינת קבלן מיזוג אוויר שמחזיק שני עובדים לרכוש ביטוח כזה.

<יובל בריק: שנית, אנחנו עושים כנסים.

<יובל בריק: לא מזמן עשינו כנס, בחודש שעבר, בו היו 550 אנשים ובו ניתנו הרצאות על ביטוח ועל אחריות שילוחית של קבלן, בנוסף לחומרים מקצועיים וכולי.

מאיר כהן: זה עדיין לא עושה אתכם לגוף שמגן על עובדים.

מאיר כהן: זה שאתה עושה כנס, בסדר, אבל יש עוד משהו?

מאיר כהן: ייצוג משפטי, אמרת.

<יובל בריק: יש לנו עורכי ידן בריטיינר שמייצגים אותנו, ביטוחים, אנחנו נותנים להם ייעוץ בדיני מעסיקים, בדיני עובדים, בדיני עבודה.

<יובל בריק: כל הנושאים האלה, יש לנו אותם היום.

מאיר כהן: אם אני מעסיק שמחזור הכספים שלי הוא מאה אלף שקלים בחודש ותבע אותי עובד שלי בחצי מיליון שקלים.

<יובל בריק: הוא יכול לפנות אלינו ולקבל ייעוץ משפטי.

מאיר כהן: אתה תעמיד לו יועץ משפטי שילווה אותו?

<יובל בריק: כן.

<יובל בריק: יש לנו משרד עורכי דין שמתמחה בכל הנושאים האלה.

מאיר כהן: והוא מלווה אותו.

<יובל בריק: בוא נדייק.

<יובל בריק: כל מה שהוא ענפי, הייעוץ הוא חינם.

<יובל בריק: כל מה שהוא פרטני, בנושא ספציפי שלא קשור לכל הענף, הוא יקבל הנחה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני חוזר ומזכיר לכולם שכל אחד ידבר שתי דקות כדי שכולם יוכלו להתבטא.

אלי אלאלוף: אני עובר להתאחדות האיכרים.

אלי אלאלוף: ישי פולק.

<ישי פולק: בוקר טוב.

<ישי פולק: החקלאות למעשה היא ענף מאוד מיוחד.

אלי אלאלוף: הצטרף אלינו מנכ"ל משרד הכלכלה, עמית לנג.

אלי אלאלוף: ברוך הסבא.

<ישי פולק: החקלאות הוא ענף מאוד מיוחד, בין היתר בגלל שמשרד החקלאות ופיתוח הכפר קיבל החלטה שהוא מייצר מצב של פל"ח, פעילות לא חקלאית, במסגרת המשק החקלאי.

<ישי פולק: אני מצטרף להערתו של חברי ממיזוג האוויר בהקשר לסעיף 3(א) בהגדרה אחת מאוד פשוטה.

<ישי פולק: היות ולמעשה החקלאות היא היחידה שלא גובה דמי טיפול ארגוני ומצד שני גם דמי החבר של הארגון היציג, שזה אנחנו, הארגון הזכאי, שזה אנחנו, הם וולנטריים לחלוטין והם מסתכמים במאה שקלים לחמש שנים בלבד, גם אם נרצה לגבות דמי טיפול ארגוני – לא נוכל כתוצאה מההגבלה של החצי מעלות דמי החבר.

<ישי פולק: התוצאה כאן היא שאני נחשף אוטומטית לדבר הזה, לתשלום לגוף נוסף, בגלל הפעילות הלא חקלאית שיש במשק ככל שהמשק החקלאי יפסיד והפעילות ההיא תרוויח, ואז המטוטלת של תחום עיסוקו של אותו חקלאי עלול להשתנות בהקשרים הללו.

<ישי פולק: לכן אני מבקש כאן רק בקשה אחת ובזה נגמר העניין.

<ישי פולק: ראשית, או להחריג את החקלאות מסעיף 3(א) או להגדיל את הפטור למינימום חמישים אחוזים ולא להשאיר אותו ברמת השליש.

<נעה בן שבת: סעיף 3(א) הוא אותו סעיף שמחליף את ההוראה הקיימת היום שאומרת שעובד שחבר בארגון אחר לא חייב בתשלום דמי טיפול למעט אותו סייג לגבי תעשייה שהוא נתקף על ידי בית המשפט ובית המשפט שקבע שהוא מופלה.

<נעה בן שבת: במקומו נקבע שעובד שהוא חבר בארגון מעסיקים אחד ונתבע לשלם דמי טיפול, הוא יחויב רק בשני שלישים מדמי הטיפול.

אלי אלאלוף: גם זה לא מספק אתכם?

אלי אלאלוף: התשלום החלקי?

<ישי פולק: לא אדוני, כי בארגון שלא גובה דמי טיפול ארגוני בכלל, ולמעשה לא נמצא במגרש המשחקים מהסוג הזה, למרות שאנחנו הארגון הזכאי, אנחנו היחידים בענף שיש לנו הסכם קיבוצי מורחב והדבר הזה גם קיבל גיבוי בצורה מסודרת.

אלי אלאלוף: אני מבין שאתם חוזרים למשרד החקלאות.

אלי אלאלוף: הוא לא מחריג אתכםך.

<ישי פולק: אף אחד לא מחריג אותנו.

<ישי פולק: אף אחד לא יכול להחריג אותנו.

<ישי פולק: אני אומר שמשרד החקלאות קבע פל"ח, שזאת פעילות לא חקלאית, לעשות פעילויות מסוימות שאינן תחת המעטה של חקלאות אלא דברים נוספים.

<ישי פולק: התוצאה של הדבר הזה היא שברגע שאני לא גובה דמי טיפול ארגוני לא נמצא בתוך המערכת הזאת, ארגונים אחרים שיש להם את האפשרות לגבות בגין מוסכים קטנים, בגין מוסכי תיקון לטרקטורים, בגין מלוניות, בגין צימרים וכל מיני דברים כאלה שקיימים בתשעים אחוזים מהמושבים במדינת ישראל, הדברים האלה פתאום חושפים את אותם חקלאים שהמצב שלהם - כפי שאדוני יודע גם מהדיון של אתמול – הוא כל כך קשה.

אלי אלאלוף: אתמול לא התקיים דיון.

<ישי פולק: אתה צודק.

אלי אלאלוף: זאת שיטת החקלאים.

אלי אלאלוף: ממשיכים בשיטה הקיימת כשאין דיון.

<ישי פולק: ממש לא.

<ישי פולק: כל מה שאנחנו מבקשים אדוני זה לטפל בנו פעם אחת ולתמיד כמו שצריך ולא בשיטת הסלאמי.

<ישי פולק: בהקשר הזה, הסעיף הזה הוא סעיף שמביא לנו גזרה קשה שעלולה לפגוע בנו, בעיקר בזכות העובדה שסעיפים4 עד 6 בוטלו בתקנות האלה ואז למעשה הוא פותח כר חדש בצורה פרוצה לחלוטין שעלולה לפגוע בנו בצורה קשה.

<ישי פולק: מי שעיסוקו לא בחקלאות, אין לנו בעיה עם זה.

<ישי פולק: מי שעיסוקו בחקלאות, שלא יינזק כתוצאה מתקנות האלה.

<ישי פולק: תודה, אדוני.

מיכל בירן: אני מודה שלא הבנתי.

אלי אלאלוף: האחרון שניתן לו לדבר מהארגונים הקטנים, נציג האופטומטריסטים.

<משה און: שלום אדוני, שלום חברי הוועדה.

<משה און: אני מייצג את מועצת האופטומטריסטים בישראל.

<משה און: אני אלך לכיוון הדיון הקודם.

<משה און: אנחנו דיברנו על כל הנושא של הגבייה.

<משה און: יש שני סוגים, הציגו כאן הארגונים את עצמם, של ארגונים שאני רואה אותם כשאני מחלק לאלה שאתה מצטרף אליהם אם אתה רוצה, ויש כאלה שמחליטים שאתה שייך אליהם.

<משה און: אני מדבר כאן, אדוני, גם על העניין של הגבייה או בעיקר על העניין של הגבייה.

<משה און: לנו יש את מועצת האופטומטריסטים שמייצגת את האופטומטריסטים.

<משה און: אנחנו חברים גם בארגון לה"ב ופתאום יש איזשהו גוף חדש של לשכת מסחר כזאת או אחרת שמחליטה להכניס את היד לכיס של האופטומטריסטים ואומרת שגם לה מגיע.

<משה און: אם מישהו מחליט להצטרף לארגון מעסיקים, זה בסדר.

<משה און: אם ההחלטה אומרת שאתה חייב להיות חבר בארגון מעסיקים ולשלם דמי טיפול ארגוני, בסדר.

<משה און: אבל מה שקורה בפועל זה שאנחנו, האופטומטריסטים, אותה חנות קטנה שנותנת שירותים, היא בעצם לא מקבלת שום שירות, לפחות היא לא יודעת שהיא מקבלת שירות, יום אחד היא מקבלת מכתב שהיא חייבת כסף ואז מציעים לה שלוש אלטרנטיבות.

<משה און: אלטרנטיבה ראשונה היא, בוא תצטרף ותהיה אצלנו ותשלם, כמה אני לא יודע כי לא כתוב.

<משה און: אם אתה לא תצטרף אלינו כחבר, תסדיר את החוב שלך ואתה חייב 5,000 שקלים.

<משה און: אם לא תשלם את ה-5,000 שקלים, אנחנו נתבע אותך ואז אתה כבר חייב 15 אלף שקלים.

<משה און: יש כאן איזשהו סוג של שוק.

<משה און: מנסים לקחת בכוח.

<משה און: מגיעים לבית הדין ובבית הדין סוגרים איזה דיל במסדרון ואומרים, בסדר, אתה חייב 15 אלף שקלים, בוא תשלם לנו 4,000 או 5,000, כמה שאתה יכול.

מיכל בירן: מי פונה לאופטומטריסטים שאתם לכאורה מייצגים אותם בדרגה הראשונה?

מיכל בירן: מי עוד פנה אליהם?

<משה און: כל אחד יכול לפנות אליהם.

<משה און: כל לשכת מסחר יכולה לפנות אליהם.

<משה און: במקרה שלי, לשכת המסחר תל אביב.

<משה און: יש גם עוד אחד, יש גם התאחדות המלאכה.

<משה און: יש לי עוד תיק.

<משה און: כל הנושא הזה של גבייה רטרואקטיבית הוא לא סביר ולא הגיוני.

<משה און: לא יכול להיות שבאים ואומרים שבגלל שלא הצטרפת אלינו ובגלל שלא שילמת לנו 5,000 שקלים, בוא נתבע אותך עכשיו שבע שנים אחורה ותשלם לנו 15 אלף שקלים.

<משה און: כל העניין הזה כמו שהציגו כאן קודם, נראה לא חוקתי.

<משה און: מישהו מחליט שאני חייב לו כסף.

<משה און: אם יש דבר כזה, צריך לשלם למי שאני רוצה לשלם כי יכול להיות שיש לשכת מסחר אחת שאני יכול להצטרף אליה או ארגון אחד אליו אני יכול להצטרף שהוא משרת אותי והאחר לא עושה עבורי כלום.

<משה און: אנחנו מרגישים שלא עושים עבורנו כלום.

<משה און: יתרה מכך.

<משה און: האכיפה היא אכיפה סלקטיבית.

<משה און: היא לא אכיפה על כולם.

<משה און: אני אספר סיפור דווקא לא של אופטומטריסטים.

<משה און: פנה אלי ספר.

<משה און: הגיעו גם לספרים.

<משה און: יום אחד נחת אצלו המכתב בוא נאמר שהוא חייב כסף.

יגאל גואטה: יש התאחדות הספרים?

<משה און: עוד לא.

<משה און: אבל הוא פנה אלי כי הוא מכיר אופטומטריסט ואותו אופטומטריסט הפנה אותי אלי.

אלי אלאלוף: הסוגיה קשה ונתייחס אליה.

אלי אלאלוף: אני מבקש ממשרד הכלכלה להכין תשובה דרך היועץ המשפטי שלכם.

אלי אלאלוף: זה נראה לי אבסורד.

אלי אלאלוף: איך יכול להיות שמישהו שלא הצטרף לארגון, הוא מחויב בתשלום לארגון כזה או אחר?

<עמית לנג: זאת בדיוק הבעיה.

<עמית לנג: לכן אנחנו כאן.

מאיר כהן: זה צו ההרחבה.

<עמית לנג: זאת בדיוק הבעיה.

<עמית לנג: משם זה התחיל.

אלי אלאלוף: אדוני המנכ"ל, כמנכ"ל מותר גם לך לקבל זכות דיבור אם היושב ראש נותן לך ואני אשמח לתת לך.

אלי אלאלוף: היות והגעת לפי לוח הזמנים שלך ולא של הוועדה, אמרנו כללי משחק לדיון הזה.

אלי אלאלוף: רצינו לשמוע את הגופים הקטנים ואחר כך ניתן את רשות הדיבור לחברי הכנסת שכפי ששמתם לב הם מאוד ממושמעים היום וגם רוצים לדבר.

אלי אלאלוף: אני אשמח מאוד – נשארו לנו עוד עשרים דקות עד לסיום הישיבה – לתת לך הזדמנות לתת תשובה כוללת לכל הדברים שנאמרים כאן.

אלי אלאלוף: אני מאוד מודה לך שבאת.

<משה און: עוד חצי משפט, אדוני.

<משה און: דיברו בדיון הקודם על כך שזה מאה שקלים ושזה לא הרבה כסף.

<משה און: הראיתי לאדוני שזה לא מאה שקלים אלא הרבה יותר.

אלי אלאלוף: שמענו את זה במקרה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת איציק שמולי.

איציק שמולי: תודה רבה אדוני היושב ראש, אני אהיה מאוד מאוד קצר כי אמרתי גם את עמדתי בפעם הקודמת.

איציק שמולי: בסופו של דבר יש כאן טרייד אוף בין דמי הטיפול וברור שככל שהופכים את דמי הטיפול למשהו נגיש ואטרקטיבי, מייתרים את הצורך של עסקים להיות חברים בארגונים.

איציק שמולי: זאת דרך מאוד מתוחכמת למוטט אותם.

אלי אלאלוף: למוטט את מי?

איציק שמולי: את הארגונים.

איציק שמולי: יחד עם זאת, צריכים להיות גם הגונים.

איציק שמולי: בדיון הקודם, רועי, אתם אמרתם והודיתם שיש דברים שהם לא בסדר.

<רועי כהן: נכון.

איציק שמולי: אני יודע שנכון אבל הציפייה שלי מכם, גם ממך, גם מאליאב וגם מיוסי ומכל החברים, היא שתשימו על שולחן הוועדה מה כן.

<רועי כהן: שמנו.

איציק שמולי: רגע.

איציק שמולי: זה שבדיון הראשון, לפי ההתרשמות שלי, הייתה כאן, ועד כמה שאני יודע יש כאן איזושהי תמימות דעים על זה שהתקנות בנוסח הנוכחי הן הורגות אתכם, וזה לא יכול לפחות מבחינתי האישית לעבור כך, זה בסדר.

איציק שמולי: אבל אתם צריכים להצביע על מה כן.

איציק שמולי: אני מצפה לקבל מסמך, ואני חושב שהיושב ראש הוא הכי מתאים בעניין הזה להוביל כאן תהליך של הידברות ופשרה, של איזה דברים כן מתקנים, מהו סל השירותים שניתן בכל זאת, והתקופה.

איציק שמולי: אני לא קיבלתי מסמך כזה.

איציק שמולי: אני מדבר על התקופה הרטרואקטיבית, על סל השירותים ועל כל אותם נושאים שעלו כאן בדיון הקודם.

איציק שמולי: אני אומר לכם, התמיכה שלי האישית בתקנות כנוסחן הנוכחי, אני אעשה את הכול כדי להתנגד להן, אבל עלו כאן גם דברים אמיתיים, גם מהנציג האחרון שדיבר, ואני מבקש מכם להביא איזושהי התייחסות כתובה שאומרת מה אתם מוכנים לעשות.

<רועי כהן: בסדר גמור.

מרב מיכאלי: אדוני היושב ראש, תודה.

מרב מיכאלי: אני מתנצלת על שלא הייתי בדיון הקודם אבל אני לעומת זאת הגשתי כבר בכנס שעבר בקשה לדיון מהיר בוועדת הכלכלה שצריך עוד להיקבע ויכול להיות שהדיון הזה ייתר אותו אם אנחנו נעשה כאן את העבודה הטובה שאדוני יודע לעשות בדיוק כדי להסדיר את העניין של התקנות.

מרב מיכאלי: אבל לתקן את התקנות ולא לגרום לכך שהארגונים לא יוכלו להתקיים.

מרב מיכאלי: יש כאן נציגות מאוד מאוד רצינית של המחנה הציוני, של מפלגת העבודה, ואנחנו מאמינות ומאמינים מאוד בהתאגדויות.

מרב מיכאלי: זאת הדרך האפקטיבית ביותר לשמירת זכויות של עובדות ועובדים וגם עסקים קטנים שמדברים עליהם כעל עסקים.

מרב מיכאלי: אלה בסופו של דבר עובדות ועובדים שצריכים להביא פרנסה הביתה.

מרב מיכאלי: אלוהים יודעת שהמציאות של עסקים קטנים בישראל היום היא מאוד מאוד קשה ולכן קל גם להבין למה יש התנגדות אוטומטית לכך שצריך לשלם דמי משהו.

מרב מיכאלי: כל דבר שהוא תשלום, אוטומטית נותן תחושה של מועקה כי המועקה הכלכלית היא אמיתית, קושי הקיום הוא אמיתי, אבל מצד שני צריך באופן אמיתי לגמרי את הכתובות האלה שידעו לטפל בקשיים האמיתיים שעולים כל הזמן מול העסקים הקטנים.

מרב מיכאלי: צריך כתובות שידעו לתת תשובות על החקיקה כי לפעמים היא מורכבת ולפעמים סתם פשוט קשה לדעת אותה וקשה לדעת איך להתמודד אתה.

מרב מיכאלי: צריך כתובת שתדע לייצג כי כל עסק ועסק, כל עובד ועובד או עובדת לבד מול המדינה, מול הכנסת, מול המשרדים, זה כמעט בלתי אפשרי להיות.

מרב מיכאלי: צריך ייצוג.

מרב מיכאלי: ייצוג הוא דבר מאוד מאוד חשוב.

מרב מיכאלי: בפנייה שלי לוועדת הכלכלה ביקשתי באמת להסדיר את הליקויים כי יש ליקויים ואין שאלה שיש ליקויים.

מרב מיכאלי: יש שני סוגים של ליקויים.

מרב מיכאלי: האחד הוא שאפשר להסדיר אותו בחקיקה ואחד מסוג ההתנהלות הלא חוקית והלא ראויה כבר עם התקנות שיש.

מרב מיכאלי: זה לא עניין שלנו.

מרב מיכאלי: זה עניין לגורמי האכיפה שצריכים לטפל בדברים האלה ובמדינת ישראל אנחנו יודעים ויודעים שיש בעיה של אכיפה.

מרב מיכאלי: זה התפקיד שלנו כמפקחות וכמפקחים אבל זה לא בכובע שלנו כמחוקקות.

מרב מיכאלי: כמחוקקות אנחנו צריכות לעשות סדר בדבר הזה אבל להקפיד שאנחנו לא מבטלות ומבטלים את הזכות, ובסופו של דבר, אדוני היושב ראש, יש כאן זכות של כל אחד ואחד מהעסקים האלה לייצוג, גם אם לפעמים הם לא רואות ורואים את זה כך.

מרב מיכאלי: אדוני מאיגוד האופטומטריסטים, יש לכם מספיק עבודה לעשות עם איך שהאיגוד שלכם עובד.

מרב מיכאלי: אלוהים יודעת שהוא לא עושה עבודה מספיק טובה, אז בוא תטפל במקביל גם בזה.

יגאל גואטה: אני לא אחזור על דברים שאמרנו בישיבה הקודמת.

יגאל גואטה: אני אנסה בכל זאת להיות ממוקד כדי שבאמת נתקדם.

יגאל גואטה: אין ספק שהארגונים הם דבר חשוב, בטח ובטח לעסקים הקטנים וצריך לשמור עליהם, אבל מאידך גיסא צריך לשמור על העסקים.

יגאל גואטה: אני חושב שלצורך העניין הזה צריך לעשות כמה דברים.

יגאל גואטה: האחד, הארגונים יהיו חייבים בשקיפות מלאה.

יגאל גואטה: שקיפות.

יגאל גואטה: שיפרסמו את סל השירותים שלהם בצורה מסודרת, דוחות כספיים כדי שנדע באמת שרוב הכספים בארגון הולכים לעסקים, לטובת העסקים, לטובת הטיפול בעסקים ולא – תסלחו לי שאני אומר את זה, אני לא רואה בזה דבר רע – שבעים אחוזים ללוביסטים ושלושים אחוזים לעסקים הקטנים.

יגאל גואטה: אני חייב להגיד לכם שכמעט כל יום כמה פעמים ביום מטרידים אותי לוביסטים בנושא הזה.

יגאל גואטה: צריך באמת לראות שעיקר הכסף הולך באמת לטיפול בעסקים ולא להנהלה ומינהלה.

יגאל גואטה: הנושא של ההתרעה לגבי התשלום.

יגאל גואטה: לא יכול להיות שיבואו ביום אחד וייפלו על בן אדם.

יגאל גואטה: במקרה גם לי זה קרה.

יגאל גואטה: דרך אגב, כשלושים שנים אני עצמאי ובחיים הם לא באו להציע לי את השירותים שלהם אבל יום בהיר פגשתי אותם בבית המשפט.

יגאל גואטה: כפי שהוא אמר, באמת הם יושבים אתך במסדרון ומתחילים לעשות אתך שוק.

יגאל גואטה: זה דבר שלא יכול להיות.

יגאל גואטה: דרך אגב, אני כן בעד לאמץ את הרעיון שלפחות, לא עד עשרה כי הם טוענים שזה החלק הארי שלהם והם לא יכולים להתקיים, אבל עד חמישה עובדים יהיה פטור גורף.

<ערן סיב: אותנו זה מחסל.

<ערן סיב: את קבלני השיפוצים זה מחסל אותנו כליל.

<ערן סיב: זה לסגור את האיגוד וללכת הביתה.

יגאל גואטה: תתמודד כמו כל סוכני הביטוח וכל החברות.

יגאל גואטה: אם תהיה טוב, יבואו אליך.

יגאל גואטה: כנראה שאתה לא כזה טוב.

יגאל גואטה: יש שוק חופשי בעולם וצריך להתמודד.

יגאל גואטה: אם תהיה טוב, כולם יבואו אליך.

<ערן סיב: זה לא קשור לטוב.

<ערן סיב: ישאירו אותנו בלי ייצוג.

<רוית גרוס: אתה משאיר חמישים אחוזים מהשחקנים בלי ייצוג.

יגאל גואטה: אם אתה כזה טוב, יבואו אליך.

<ערן סיב: זה לחסל אותנו לגמרי.

<רוית גרוס: תגיד שאתה רוצה לחסל את התעשייה הקטנה.

<קריאה: אם הארגונים ייתנו שירות שמישהו רוצה לצרוך אותו, הם ייקחו אותו.

אלי אלאלוף: אני מבקש, מישהו מבין את כל הקריאות הלא מוצלחות שלכם?

אלי אלאלוף: זה סתם מיותר וסתם מבזבז זמן וזה לא מקדם שום דבר.

אלי אלאלוף: תתאפקו.

אלי אלאלוף: גברת, אני מזהיר אותך פעם שלישית.

יגאל גואטה: תיזהרו, אתמול הוא הוציא מישהו.

יגאל גואטה: אני חושב שעד חמישה עובדים.

יגאל גואטה: במקום להסתכל על חצי הכוס הריקה, כמה עסקים לא יהיו לכם, תסתכלו על כך שחמישים אחוזים כן יהיו לכם.

יגאל גואטה: אני חושב שזאת פתיחה די טובה להתחיל עסק עם חמישים אחוזים קליינטים.

יגאל גואטה: אני פתחתי עסק, לא היה לי קליינט אחד והתחלתי לעבוד על זה.

יגאל גואטה: אני חושב שאם תהיו טובים, אין שום סיבה בעולם שאנשים לא יפנו אליכם ולא יבואו לקבל את השירותים שלכם.

יגאל גואטה: שוב, לגבי הרטרואקטיביות, אני חושב שצריך לעשות סדר בעניין הזה.

יגאל גואטה: לגבי מחמישה עובדים ומעלה, אני חושב שכל הזמן מדברים כאן על מספר עובדים.

יגאל גואטה: בואו נגיד שעד חמישה עובדים אולי אפשר לעכל את זה, אבל מחמישה עובדים ומעלה, לפי דעתי כל עסק שירצה פטור על בסיס זה שאין לו הכנסות או שיש לו הכנסות מועטות, שיגיש דוח שנתי עד גובה מסוים, עד סבירות מסוימת שעצמאי צריך לקבל, לפחות שכר מינימום הוא צריך להרוויח, אז אם הוא יביא דוח שהוא לא הרוויח עד שכר מינימום, שיפטרו אותו מתשלום.

מאיר כהן: למי הוא יגיש אותו?

יגאל גואטה: או למשרד הכלכלה או לגוף שהוא עובד מולו.

יגאל גואטה: מה שיחליטו בוועדה.

מאיר כהן: אני מעדיף לגוף שהוא פועל מולו.

יגאל גואטה: בסדר.

יגאל גואטה: לגוף שהוא פועל מולו.

מאיר כהן: במשרד הכלכלה לא יקרה כלום.

יגאל גואטה: ההגדרה הזאת של עשרה עובדים, של חמישה עובדים, זה קצת מטעה כי יש אנשים עם חמישה עובדים שעושים מיליונים ויש אנשים עם שלושים עובדים שמפסידים כסף.

יגאל גואטה: יש דוח שנתי.

יגאל גואטה: אתה רוצה פטור, תגיש דוח שנתי ושלום על ישראל.

יגאל גואטה: תודה רבה אדוני היושב ראש.

מיכל בירן: אני מקשיבה לך.

מיכל בירן: אני מצטיינת בהבנת גם הנקרא וגם הנשמע ואני מקשיבה לך כבר פעמיים ואני לא מבינה מה אתה אומר.

מיכל בירן: לפעמים אתם מדברים באיזה שיח פנימי.

מיכל בירן: סעיף 4 עד 6.

מיכל בירן: אתה חושב שאנחנו זוכרים בעל פה מה אומרים הסעיפים האלה?

מיכל בירן: טיפ קטן.

מיכל בירן: אם אתם רוצים שנבין את עיקר מה שאתם אומרים, כדאי להתמקד בזה כי אנחנו באים ויושבים כאן חברי כנסת מאוד רציניים שמנסים להבין את ליבת הטענות ולא את המלחמות הארגוניות ביניכם כי הן לא מעניינות.

מיכל בירן: הן פשוט לא מעניינות.

אלי אלאלוף: מי שמבינה מה זה מסעיף 4 עד 6, זאת נעה.

<נעה בן שבת: זה הפטור שניתן לקיבוצים ולמושבים והוא בוטל.

<נעה בן שבת: בהצעת החוק הוא מבוטל.

מיכל בירן: זה כמו הערות שוליים במאמר.

מיכל בירן: זה צריך להיות במקום בו רואים אותן ולא בסוף המאמר.

מיכל בירן: לעניין עצמו.

מיכל בירן: יגאל, מה שאמרת משול לכך שמישהו יגיד שזה בזבוז כסף לשלם להסתדרות, לכל הסתדרות.

מיכל בירן: זה בזבוז כסף של העובד ורוב העובדים, לא שואלים אותם אם הם כן רוצים להיות או לא רוצים להיות.

מיכל בירן: אבל אז, כשרואים מעלים את שכר המינימום במשק ומבינים שדבר כזה לא יכול היה לקרות בלי ארגון, אתה אומר, רגע, בוא נחשוב האם זה היה בזבוז כסף - - -

יגאל גואטה: לא אמרתי בלי ארגון.

<קריאה: כמו שאתה מציע, אדוני, זה מחסל אותם.

מיכל בירן: אגב, גם מה שאתה אומר על הלוביסטים – ושוב, מי שמכיר אותי יודע שיש כמה וכמה לוביסטים שלא יכולים אפילו להיכנס בדלת המשרד שלי – ובכל זאת תשובה לא צריך לוביסטים.

מיכל בירן: הוא מרים טלפון למי שהוא צריך.

מיכל בירן: כשיש ארגונים קטנים – ואין מה לעשות, כרגע המערכת עובדת עם לוביסטים והלוואי שזה היה בלי לוביסטים – היכולת של אנשים שכל אחד מהם יש לו עסק קטן להילחם כאן על הדברים החשובים באמת, זה לא רק הטלפון של מתי נפתח זה ואיך מגישים טופס אלא על דברים שמשפיעים על היכולת שלהם להשתכר ואלה דברים שקורים כאן בשולחן הזה והיכולת שלהם להתארגן.

מיכל בירן: לעניין הרף של מספר העובדים.

מיכל בירן: יש כאן כמה ארגונים שבאופן אינהרנטי עובדים עם אנשים שיש להם מעט מאוד עובדים, כמו הדוגמה של קבלני השיפוצים אבל הם לא היחידים.

יגאל גואטה: כמה מהאנשים שיושבים כאן יודעים לתרגם את המילה שאמרת?

יגאל גואטה: אני לא מבין.

מיכל בירן: תן לי לסיים.

מיכל בירן: איזה עוד ארגונים כאן יש להם מלא קליינטים?

מיכל בירן: יש סוג מסוים של עסקים שהם קטנים מטבעם ויש להם פחות מחמישה עובדים.

מיכל בירן: הסכנה שאני רואה בזה שהרף יהיה על פי מספר העובדים ולא על פי מחזורים או משהו אחר היא שבעצם באותם ארגונים לאט לאט האינטרס של הגדולים שאלה שמתחת לחמישה עובדים לא משלמים ובמידה רבה הם גם לא מיוצגים, ובסופו של דבר כאשר יגיעו דברים חשובים שישפיעו על הפרנסה שלהם לכאן, לא יהיה שם אף אחד להגן עליהם.

יגאל גואטה: את רוצה לומר שאת מפחדת שהארגונים יהיו פושעים.

יגאל גואטה: שהם לא יטפלו בהם.

<רועי כהן: מה זה לא יטפלו?

<רועי כהן: לא יהיו חברים.

<קריאה: אתה מחסל אותנו.

<רועי כהן: אתה חיסלת אותם.

<רועי כהן: סגרת אותם.

מרב מיכאלי: יגאל, בתור חבר במפלגה שנוצרה בגלל ייצוג של מזרחיים וחרדים, תבין את המשמעות.

יגאל גואטה: סליחה, הכוונה הייתה שכן צריך לייצג אותם.

<רועי כהן: מי ייצג אותם אם אין ייצוג?

<רועי כהן: הם ייסגרו.

יגאל גואטה: אתה דיברת גם בפעם הקודמת בפאתוס גדול.

יגאל גואטה: זה שאתה צועק, לא עושה אותך צודק.

יגאל גואטה: אנחנו רוצים שעד חמישה עובדים.

אלי אלאלוף: אתה גורם לבלגן.

אלי אלאלוף: אני מצטער.

אלי אלאלוף: אני מבקש, אני מחזיר אתכם לסדר ואני מזהיר אתכם.

אלי אלאלוף: אין לכם שום זכות לתקן חבר כנסת.

אלי אלאלוף: כשתקבלו את רשות הדיבור, תגידו עליו מה שאתם רוצים.

אלי אלאלוף: אני מבקש עכשיו לעבור לחבר הכנסת מאיר כהן, אחרון הדוברים בשלב זה של חברי הכנסת.

ישראל אייכלר: מה אתי?

ישראל אייכלר: אני כאן משעה 9:00 בדיוק.

אלי אלאלוף: בסדר, אני מתנצל.

ישראל אייכלר: אני אדבר בפעם הבאה.

ישראל אייכלר: שמור לי את הזכות.

אלי אלאלוף: אתה חבר שלי.

אלי אלאלוף: אחרי מאיר כהן נעבור לשני דוברים אחרונים של הארגונים הגדולים, התאחדות התעשיינים ונציג בוני ישראל.

מאיר כהן: שלושה דברים.

מאיר כהן: אני חושב שהוועדה אסור לה לתמוך ואני מקווה שאנחנו הולכים לכך שיציבו רף של חמישה עובדים, של שישה עובדים או ארבעה עובדים.

מאיר כהן: כל גוף שמייצג, גם עסק עם איש אחד, זכותו להתארגן ולקבל את כל הייצוג המתאים.

מאיר כהן: חוזר על הדברים שלי.

מאיר כהן: אנחנו שומעים בשטח על כל מיני גופים קיקיוניים שבעצם נרשמים אבל לא נותנים שירות משמעותי.

מאיר כהן: נכון שלא כולם ההסתדרות אבל אם גוף מסוים לוקח עליו את הטייטל החשוב הזה של אני מייצג, הוא חייב לבנות לו איזה סילבוס של שיח או של הדרכה או של ייצוג, אבל שהוועדה תראה את הדברים האלה ושזה יהיה שקוף לכל.

מאיר כהן: הדבר השלישי.

מאיר כהן: אני מבקש ממשרד הכלכלה או ממי שאחראי לטירוף הגדול הזה של לבוא לספר בדימונה ולשים לו 9,000 שקלים לשלם והוא לא מבין למה או לאיש עסקים אחר, להפסיק לעשות את זה, להקפיא את הנהלים.

מאיר כהן: אדוני היושב ראש, ברוב חכמתך תעשה את זה, עד לכך שהתקנון הזה ייכתב.

מאיר כהן: בינתיים ממש לעשות הקפאה של הדברים.

מאיר כהן: תודה.

<יהודה שגב: מנכ"ל לשכת התיאום של הארגונים העסקיים והתאחדות התעשיינים גם יחד.

<יהודה שגב: מאז הדיון אדוני היושב ראש הונחה בפנינו טיוטה שהיא מרעה את המצב של הארגונים, בעיקר הקטנים והבינוניים.

<יהודה שגב: כמו שפתחת, אני מציע למשרד הכלכלה שיתעשת וישב אתנו ועם כל הארגונים ויביא תקנות כי יש כאן מחלוקת רק על שני נושאים, האחד הוא שיעור דמי הטיפול הארגוני, והשני, מכמה עובדים זכאי ארגון להתחיל לגבות דמי טיפול ארגוני.

<יהודה שגב: אם יתעשתו, בדקה וחצי אפשר לעבור להקראה.

<יהודה שגב: תודה רבה.

אלי אלאלוף: יופי.

אלי אלאלוף: תודה.

<אליאב בן שמעון: אדוני עשה כאן

<אליאב בן שמעון: את ההבחנה בין ארגונים קטנים וגדולים ואנחנו בכבוד מקבלים את התואר הזה של ארגון גדול, ארגון התאחדות בוני הארץ, הקבלנים.

אלי אלאלוף: אתם עשיתם לי סיור ואני מעריך את הגודל שראיתי.

<אליאב בן שמעון: אני מצטרף לדברים של יהודה אבל אני רוצה להציג אותם.

<אליאב בן שמעון: הבסיס הוא באמת השאלה לגבי בסיס הקביעה.

<אליאב בן שמעון: לעובדים, זה לא נכון.

<אליאב בן שמעון: לא אחד ולא שניים ואני אסביר בדיוק מה הבעיה.

<אליאב בן שמעון: הבסיס צריך להיות נושא של מחזורים.

<אליאב בן שמעון: אני כקבלן או אחר כקבלן עם ארבעה עובדים מנהל 500 מיליון שקלים ואני עכשיו אהיה פטור.

<אליאב בן שמעון: אני שמנהל 500 מיליון שקלים עם ארבעה עובדים פטור.

<אליאב בן שמעון: לכן הבסיס צריך להיות בסיס של מחזורים וסכום ראוי שבאמת מייצג עסק והכנסה של עסק.

<אליאב בן שמעון: זאת נקודה אחת שעונה לבעיה.

<אליאב בן שמעון: שאל חבר הכנסת כהן לגבי סל השירותים ואני אחבר את זה לדברים שאמר ארגון השיפוצים.

<אליאב בן שמעון: ארגון השיפוצים הוא תחת הגג של התאחדות בוני הארץ ואם הוא לא היה תחת הגג של התאחדות בוני הארץ, אני אומר ליד ערן, הוא לא היה יכול לחיות בגלל שאת סל השירותים הוא מקבל בשיתוף פעולה אתנו ובגיבוי מאתנו.

<אליאב בן שמעון: הוא מקבל את הכנסים ואת ההכשרות.

<אליאב בן שמעון: ואם מדברים היום על הקצאת עובדים פלסטינאים לקבלנים, הם מקבלים דרכנו.

<אליאב בן שמעון: הוא מקבל תמיכה במיסוי.

<אליאב בן שמעון: את זה אנחנו מקבלים בגלל שארגון השיפוצים אתנו והוא חלק מההסכם הקיבוצי שלנו ואז, כשיש לנו את הכוח הזה ביחד עם האנשים האלה ועם התקציב שלנו, אנחנו בהחלט יכולים לטפל בעסקים הקטנים והבינוניים ולתת להם את אותו סל שירותים נרחב.

<אליאב בן שמעון: אבל כל עוד הבסיס הוא בסיס עובדים, יש כאן משהו מעוות.

<אליאב בן שמעון: מצד אחד ארגון שמעסיק מספר עובדים קטן הולך להתחסל, ואז הוא פשוט לא יעניין אותי.

<אליאב בן שמעון: אני כארגון הגדול.

<אליאב בן שמעון: הוא לא יזכה לדברים האלה.

<אליאב בן שמעון: מצד שני, כל החשיבה וההשפעה אצלי בארגון תשתנה כי דווקא יישארו רק הקבלנים הגדולים ולא תהיה לנו אוריינטציה לקטנים.

<אליאב בן שמעון: הבסיס של העובדים הוא לא נכון.

<אליאב בן שמעון: הבסיס צריך להיות מחזורים ונתתי את הדוגמה.

מאיר כהן: אני לגמרי לא מסכים אתך, אבל זה לדיון.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: נגיע לזה.

אלי אלאלוף: אחרון הדוברים לפני הסיכום שלי, עמית לנג, מנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה.

אלי אלאלוף: תודה על הסבלנות שלך.

<עמית לנג: קודם כל, אני רוצה לחזור טיפה אחורה ולהסביר למה אנחנו בכלל כאן.

<עמית לנג: קיבלנו בשנתיים האחרונות מאות פניות, בעיקר מעסקים קטנים, לא בינוניים אלא קטנים, שיום בהיר בבוקר הגיע אליהם מכתב שאומר להם שהם צריכים לשלם עכשיו אלפי שקלים, לפעמים אלה אפילו עשרות אלפי שקלים, תלוי בגודל העסק, שבע שנים אחורה, על משהו שלא מעניין אותם, שלא קשור אליהם, בעקיפין אולי קשור אליהם, או שהם יצטרפו ויהיו חברים.

מאיר כהן: כלומר, אם הם יצטרפו, הם לא יצטרכו לשלם?

<עמית לנג: אם יצטרפו, יוותרו להם על החוב.

<עמית לנג: הרבה מאוד עסקים קטנים ואנחנו יודעים את זה כי אנחנו מטפלים גם בעסקים הקטנים, מתמודדים עם אלף ואחד קשיים ביום יום.

<עמית לנג: זה הדבר האחרון שמעניין אותם כרגע.

<עמית לנג: אז הבנו שיש כאן גם מצב אבסורדי וגם מעוות.

<עמית לנג: למה?

<עמית לנג: אבסורדי כי לא יכול להיות שעסק קטן בקושי עומד על הרגליים ויום אחד בבוקר דופקים לו בדלת ובאים ואומרים לו שישלם עכשיו כמה אלפי שקלים או שתהיה חבר בארגון שאולי הוא לא רוצה להיות חבר בו.

<עמית לנג: אולי כרגע, בשלב הזה של החיים שלו, לא מתאים לו להיות חבר בארגון אלא הוא צריך קודם כל לעמוד על הרגליים.

<עמית לנג: מעוות, משום שיש כאן איזושהי ביצת זהב כזאת שמאפשרת לארגונים כאלה ואחרים לגבות כסף מעסקים שלא בהכרח מעוניינים להיות חברים בארגון הזה.

<עמית לנג: אני מזכיר לכולם שארגון המעסיקים הוא דבר טוב, אבל הוא צריך להיות וולנטרי, הוא צריך להיות אטרקטיבי והוא צריך לשרת בצורה מאוד מאוד ברורה את מה שאתה משלם עבורו כעסק וזה לא המצב בהרבה מאוד מקרים.

אורן אסף חזן: לך יהיה מאוד נוח שלא יהיה אף אחד שתומך בהם.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת אורן חזן, אנחנו מאוד שמחים שאתה כאן, אבל היה מהלך של דיון מסודר ואני מבקש להמשיך לקיים אותו.

אלי אלאלוף: בנינו מהלך לכל הישיבה והוא יהיה עד הסוף.

אלי אלאלוף: עכשיו רק המנכ"ל יכול לדבר ואני מבקש לא להפריע לו.

<עמית לנג: בעיני זאת התערבות בוטה ומיותרת במהלך העסקים במשק.

<עמית לנג: אני אומר עוד פעם שאם יש מישהו שדואג להסכמים משקיים בשכר מינימום, אל תדאגו, הארגונים הגדולים וחלק מהארגונים הבינוניים ימשיכו לעשות את עבודתם נאמנה עבור כל העובדים במשק המאוגדים.

<רועי כהן: את שערורייה שמנכ"ל המשרד מדבר כך.

<רועי כהן: זאת שערורייה.

אלי אלאלוף: תוציאו את הגברת הזאת.

אלי אלאלוף: אני יכול לפסול גם את השתתפותך בישיבות הבאות.

אלי אלאלוף: יש לי אין סוף אפשרויות.

<עמית לנג: תמיד יהיה מי שידאג לשכר המינימום, לשיפור שלו ולהיבטים האחרים המשקיים.

אורן אסף חזן: אנחנו כאן מדברים על המעסיקים.

אלי אלאלוף: אורן, מספיק.

אלי אלאלוף: תתאפק.

אלי אלאלוף: אם יהיה זמן, ניתן לך להתייחס.

<עמית לנג: המעסיקים צריכים לבחור.

<עמית לנג: זה בידיהם לבחור אם לשלם לגוף שנותן להם שירותים כן או לא, או לא.

<עמית לנג: בעיניים שלי, אם אתה שואל אותי, כל הדבר הזה דינו להתבטל.

<עמית לנג: הכול צריך להיות על בסיס וולנטרי ועל בסיס כדאיות ועל בסיס אטרקטיביות.

<עמית לנג: אני לא מתרגש.

<עמית לנג: אני אומר לך עוד פעם שמה שיקרה, אם אנחנו נעביר את התקנות ונפחית משמעותית את דמי הטיפול את היכולת שלהם להיגבות, מה שיקרה זה דבר מאוד פשוט.

<עמית לנג: הארגונים שבאמת עושים עבודה עבור העסקים, ישכנעו אותם והם יהיו יותר טובים ויותר יעילים ותהיה שקיפות, ואז הם יצטרפו אליהם באופן וולנטרי והם ישלמו את דמי החבר ברצון רב.

<עמית לנג: מי שלא, אז לא.

<עמית לנג: יכול להיות שאין לו זכות קיום.

אורן אסף חזן: אני יכול לשאול שאלה?

אלי אלאלוף: אתה רואה מישהו שמדבר עם כל הכאב של המצב הנוכחי של העסקים הקטנים שאתה אוהב.

אלי אלאלוף: אני יודע כמה אתה אוהב.

אלי אלאלוף: אז תן לו לסיים את הדברים בלי תרגילים להפריע למישהו לדבר באמצע.

אלי אלאלוף: בוודאי לא מהקהל.

אלי אלאלוף: אל תשכחו שהקהל יושב כאן רק בהסכמת הוועדה.

אלי אלאלוף: זה לא תנאי לדבר אתכם.

<עמית לנג: אני אומר שוב שהמנגנון הבריא והנכון הוא לתת לעסק לבחור, רוצה להיות בארגון שמשרת אותו או לא רוצה להיות בארגון שמשרת אותו.

<עמית לנג: זה נורא פשוט.

<עמית לנג: דמי החבר צריכים להיות וולנטריים.

<עמית לנג: לא יכול להיות שדרך עקיפה, דרך איזה שהם דמי טיפול שקשורים לאיזשהו הסכם שמישהו עשה לפני שבע שנים, כופה על עסק לשלם דמי טיפול או להיות חבר בארגון שהוא לא רוצה להיות חבר בו.

<עמית לנג: מה זה הדבר הזה?

<עמית לנג: בעיני זה הזוי ומעוות.

<עמית לנג: נקודה.

<עמית לנג: ואת זה צריך לתקן.

<ערן סיב: תבטלו את ההסכמים והקריטריונים להקמת איגוד.

אלי אלאלוף: אני מתנצל.

אלי אלאלוף: הדיון הזה מסתיים.

אורן אסף חזן: יש לי שאלה קטנה.

אורן אסף חזן: אני רק רוצה לשאול אם גם הוא עובד באופן וולנטרי.

אורן אסף חזן: אני לא יודע.

אורן אסף חזן: אני שואל שאלה אמיתית.

אלי אלאלוף: אתה יודע את התשובה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני רוצה לסכם, ברשותכם.

אלי אלאלוף: אני מבין שהתקנות כפי שמוצגות בפנינו לא יכולות לעבור בגלל שהן במחלוקת גם במסגרת הארגונים השונים ולא חשוב מה גודלם וגם ובמיוחד אצל כל חברי הכנסת, ואני לא רוצה כאן לנצל סמכות כיושב ראש הוועדה עם האפשרות לגייס את הקואליציה כדי להעביר תקנות במחלוקת.

אלי אלאלוף: אני לא אעשה את זה.

אלי אלאלוף: אין שום צורך לעשות בכוח.

אלי אלאלוף: הייתי מביא את חברי אורן חזן להצביע, לא אגיד את זה כי הוא לא כזה, והוא יצביע גם אם זה בניגוד למצפונו.

אורן אסף חזן: מי זה?

אלי אלאלוף: אתה.

אורן אסף חזן: אדוני יודע שזה לא נכון.

אלי אלאלוף: אל תקלקל לי את הדוגמה.

אורן אסף חזן: בדיוק.

אורן אסף חזן: בשבילך אני מוכן לעשות את זה.

אלי אלאלוף: הנה, אתה רואה?

אלי אלאלוף: אני לא אנצל את זה.

אלי אלאלוף: לכן אני אומר לכם שהתקנות האלה הן מאוד חשובות ואני אעשה הכול כדי שיעברו בהסכמה.

אלי אלאלוף: לכן אני צריך לבקש מכם סיבוב נוסף של דיונים בין הארגונים הגדולים והקטנים.

אלי אלאלוף: אם אתם יכולים לעשות את זה באשכולות של ארגונים, לא כל אחד לחוד, יחד עם משרד הכלכלה והצוותים האלה שיעבדו ביחד בשלושת החודשים הקרובים ינוהלו באמצעות היועצת המשפטית שלנו כדי שתוך שלושה חודשים אנחנו נגיע להסכמה.

ישראל אייכלר: למה שלושה חודשים?

ישראל אייכלר: למה לא חודש?

אלי אלאלוף: אתה צודק.

אלי אלאלוף: אם היועצת המשפטית שלנו תגיד לי שהגיעו לסיכום לפני הזמן, אנחנו נקיים את הדיון אתמול.

אלי אלאלוף: אין לי שום בעיה.

אלי אלאלוף: אבל כרגע, ברשותכם, אני רואה כמה זה כואב לכולם וכל אחד מזהיר מהזווית שלו ואומר כמה זה מסוכן לקבל החלטות כאלה.

אלי אלאלוף: לכן אני חושב שיש מקום לדיון מפוצל לטובת התקדמות בנושא הזה.

אלי אלאלוף: אם הסיכום הזה מקובל עליכם, אני רוצה להודות לכם.

אלי אלאלוף: אני מבין ואני מתנצל שביקשתי מאנשים לצאת להירגע אבל תבינו שאי אפשר לדון בנושא כל כך מורכב וחשוב בצעקות באמצע הדיון.

אלי אלאלוף: אני מודה לכם.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.