ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 80, 2016-02-24 09:00

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכולם.

אברהם נגוסה: ברוכים הבאים לכנסת ישראל.

אברהם נגוסה: אני מאוד שמח כיושב ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות לארח אתכם היום בוועדה שאנחנו נדון ביחסים בין ישראל לתפוצות, קהילות יהודיות בכל העולם, בפרט מארצות הברית וקהילות חשובות לחיזוקה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

אברהם נגוסה: ואתם, הרבנים הרפורמים, שהגעתם לכאן היום, אני רוצה לברך אתכם בברכת ברוכים הבאים.

אברהם נגוסה: פנו אליי מהמרכז הרפורמי לדת ומדינה, התנועה ליהדות מתקדמת בבקשה לקיים את הדיון עמכם היום וכמובן שקיבלתי מיד את הבקשה מאחר שאני עומד בראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

אברהם נגוסה: כפי שכבר ציינתי, אתם מהווים חלק משמעותי וחשוב מהתפוצות.

אברהם נגוסה: אני מבקש בהזדמנות זו להודות למנכ"ל על מימון התרגום הסימולטני.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו גם חבר הכנסת יצחק הרצוג, יושב ראש האופוזיציה, וגם חבריי חברי הכנסת, חברת הכנסת קסניה סבטלובה, חברת הכנסת תמר זנדברג וחברים אחרים מחברי הכנסת, חברי ועדה, חברים שלא בוועדה יצטרפו אלינו.

אברהם נגוסה: העבודה בכנסת, בגלל שהם קופצים מוועדה לוועדה, אז אתם צריכים להתרגל לזה שהם באים והולכים.

אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך בנושא שלנו עד הסוף.

אברהם נגוסה: ואני מזמין את יושב ראש האופוזיציה, חבר הכנסת יצחק הרצוג, לשאת את דבריו.

יצחק הרצוג: היות שזו ועדה בכנסת ישראל אני אדבר בעברית.

יצחק הרצוג: אני מבקש להודות לידידי, יושב ראש הוועדה, אני חבר הוועדה, ועדת העלייה והקליטה של הכנסת, חבר הכנסת אברהם נגוסה.

יצחק הרצוג: אתם זוכרים אותו ודאי מהרבה שנים של מאבק למען עליית יהודי אתיופיה.

יצחק הרצוג: מגיע לו על זה פרגון.

יצחק הרצוג: לחברותיי לוועדה, חברת הכנסת תמר זנדברג ממפלגת מרצ וחברת הכנסת קסניה סבטלובה שהיא חברת הכנסת מטעם סיעת המחנה הציוני בראשותי.

יצחק הרצוג: קסניה היא דמות מופת.

יצחק הרצוג: אני מברך את כל חברי התנועה ליהדות מתקדמת, הנהגת התנועה ליהדות מתקדמת בישראל, כמובן חברנו גלעד קריב וענת הופמן.

יצחק הרצוג: מכאן אנחנו מאחלים רפואה שלמה לחברנו דיק הירש, שהוא היה המנהיג המיתולוגי שלה.

יצחק הרצוג: באמת אחד המנהיגים המיתולוגיים, גם הוא היה במפלגת העבודה, כידוע לכם, ולנשיא הכול יכול שלכם, הרב ריק ג'ייקובס.

יצחק הרצוג: זהו אירוע בעל חשיבות עצומה, העובדה שמועצת הרבנים של התנועה הרפורמית בעולם, בוודאי בארצות הברית, מתכנסת כאן בכנסת ישראל באופן רשמי בפרוטוקול של ועדה של הכנסת.

יצחק הרצוג: זה עוד צעד חשוב לקראת פלורליזם ככל שרק ניתן להשיגו במדינת ישראל.

יצחק הרצוג: אני יודע, היות שאני מלווה הרבה שנים את התהליך הזה ומנהל שיחות גם ענייניות וגם תיאולוגיות עם לא מעט חברים, החל מכמובן ה-HUC וכל אלה, מועצת הרבנים, אני באופן טבעי מודע מאוד לתסכולים ולכעסים שמגיעים מעבר לים ועדיין אני אומר לכם, ואמרתי את זה לידידי הרב לארי אנגלנדר לפני יומיים, אם תסתכלו על ציר הזמן, איפה הייתם לפני 20 שנה במדינת ישראל ואיפה אתם היום במדינת ישראל, יש לכם מקור עצום לגאווה.

יצחק הרצוג: היום קהילותיכם פרושות בכל רחבי מדינת ישראל, מושכות אליהן אלפי אלפי אזרחיות ואזרחים שמחפשים בית יהודי שתואם את השקפת עולמם, במיוחד אתם מתחרים בשוק ואני מאמין מאוד בנושא הזה שנקרא להתחרות בשוק, מול שוק של חילוניות, ואתם מייצרים אלטרנטיבה ובסופו של דבר בציר הזמן ההיסטורי אתם גם רואים שינויים ותמורות.

יצחק הרצוג: מה שהיה בלתי ניתן למחשבה כשנכנסתי לתפקידי כמזכיר ממשלת ישראל ב-1999 בנוגע לתפילות בכותל, שהייתה לי זכות יוצרים ראשונית לתפילות בקשת רובינסון, היום הפך להיות להחלטה מחייבת של ממשלת ישראל.

יצחק הרצוג: וזאת רק דוגמה אחת להרבה מאוד תהליכים ומאבקים, כולל המאבק על המקוואות, שאין צודק ממנו.

יצחק הרצוג: לכן המאבק הוא לא רק מאבק פוליטי טהור כשלעצמו.

יצחק הרצוג: ואני מודע גם לדברים שנאמרים על ידי מנהיגי ציבור שאסור היה שייאמרו, לא על ידי שר בממשלה ולא על ידי חבר כנסת, כלפי התנועה הרפורמית.

יצחק הרצוג: אבל בסופו של דבר הכוח ייעשה על ידי עבודת כפיים והליכה בשטח והעצמה וקשרים והבנה יותר עמוקה מה משרתת היום התנועה ליהדות מתקדמת והתנועה הרפורמית והבנה עמוקה של האתגרים העצומים שעומדים בפניכם בתפוצות והמאבק לשימור העם היהודי וסוגיית ההתבוללות וכל המכלול כולו, טוב ונכון שיובל על ידי הציבור הישראלי כחלק מההתחזקות שלכם במדינת ישראל.

יצחק הרצוג: לצערי אני נאלץ לצאת ולכן ביקשתי לשאת כאן דברים בהתחלה.

יצחק הרצוג: אני מברך אתכם חברי מועצת הרבנים.

יצחק הרצוג: אנחנו ניאבק בכל דרך, כקבוצה רחבה מאוד של פרלמנטרים, גם לשמור על הפלורליזם ולהיאבק עבורו, גם לשמור על הצדק החברתי ולהיאבק עבורו, גם לשמור על יכולת וחירויות הביטוי והמחשבה וההתאגדות וניאבק עבורם, בשביל זה אנחנו צריכים גם אתכם ואתכן מעבר לים ובישראל, כדי שביחד נוכל להשיג את המשימות והמטרות המשותפות לכולנו.

יצחק הרצוג: שיהיה לכם יום טוב ומבורך, תודה רבה רבה לכולכם, תודה לכם על עבודתכם הנאמנה שלכם, על המסירות שלכם, על כך שהגעתם לכנסת ישראל יום לאחר שהוקדש כאן יום שלם לזכויות ה- LGBT, זה גם היה רגע היסטורי ולכן בתוך 24 שעות אנחנו חווים שתי חוויות היסטוריות.

אברהם נגוסה: אני מזמין את חברת הכנסת תמר זנדברג לשאת את דבריה.

תמר זנדברג: תודה רבה, בוקר טוב, ברוכות וברוכים הבאים, תודה, בוז'י הרצוג, יושב ראש האופוזיציה, חברות הכנסת קסניה סבטלובה, יעל גרמן שהצטרפה אלינו.

תמר זנדברג: תודה, חבר הכנסת נגוסה, על קיום הדיון הזה, שאני לא יודעת אם הוא היסטורי, הוא בטח מרגש, לראות קבוצה כל כך גדולה כאן באודיטוריום.

תמר זנדברג: תודה, ריק הרב ג'ייקובס על השותפות ועל ההנהגה של התנועה וחברי ההנהגה בישראל.

תמר זנדברג: אני גם מתנצלת שאני צריכה לעזוב כדי להשתתף בדיון בוועדת החינוך של הכנסת, שאני בין היוזמות שלו, על השינויים בסל תרבות במדינת ישראל, במשרד החינוך, נושא שבטח שמעתם עליו וגם אנחנו מלווים מאוד מקרוב ובדאגה.

תמר זנדברג: אבל חשוב לי מאוד להודות לכם ולכן על השותפות כאן בישראל ועל ההוכחה שהביקור הזה כאן בגופכם, ביחד עם השותפים שמלווים אותנו כל השנה כאן בישראל, ועל ההוכחה שאתם מראים לנו שיש יותר מדרך אחת להיות יהודי ויהודייה ויש יותר מדרך אחת להיאבק על דמותה של היהדות, גם במדינת ישראל וגם בעולם כולו, בין אם זה בשבת, ואנחנו יחד איתכם בין אלה שמובילים את המאבק לתחבורה ציבורית בשבת, את המאבק על הגיור ועל השימוש במקווה, הדבר היהודי כל כך.

תמר זנדברג: אני רוצה להתוודות בפניכם, אני אישה חילונית, אני לא נוהגת להתפלל ולא לקיים חלק מהמנהגים של היהדות, אבל אני הצטרפתי לענת הופמן ולנשות הכותל כאשר הן היו בסכנה וכאשר הן נעצרו על ידי ממשלת ישראל בגלל שהם קיימו את מנהגיהן ועמדתן כאן בכותל בירושלים, בישראל.

תמר זנדברג: ואני שמחה וגאה על הפשרה ההיסטורית שהגעתם אליה לאחרונה, שהיום ממשלת ישראל מתגאה בה, ויושב ראש הכנסת התגאה בה רק לפני כמה ימים כאן בכנסת, במפגש של ועידת הנשיאים, שחלקכם הייתם שם.

תמר זנדברג: אני חושבת שבפשרה הזו אנחנו ביחד, גם הציבור בישראל וגם הציבור בקהילות היהודיות בעולם ובתפוצות הוכחנו שיש דרך לקיים שיתוף פעולה.

תמר זנדברג: כאשר העמדה של התנועות בעולם ושל הקהילות היהודיות בעולם נלקחת בחשבון בישראל וכאשר מדינת ישראל מכבדת את העמדה והדעה של השותפים והשותפות שלנו בעולם ככה אנחנו מגיעים להישגים.

תמר זנדברג: אני חושבת שאת הפשרה הזו, ובמיוחד את הדרך שהובלנו שם ובאמת בעזרת כולכם, המנהיגים בישראל ובעולם, אנחנו יכולים להפוך את זה למודל איך אפשר לעבוד יחד, מדינת ישראל שטוענת לייצג את הקהילות היהודיות בעולם, צריכה לעשות את זה מתוך פתיחת פתח, פתיחת מקום, התחשבות ואז אפשר גם להגיע לפתרונות יצירתיים שיכולים לשרת גם אותנו בישראל וגם את כל הקהילות.

תמר זנדברג: אני לוקחת את הדוגמה הזו כלקח וכשיעור בשבילי איך אפשר להוביל גם את המאבקים האחרים שלנו וככה אני מאמינה שנוכל להגיע להישגים גדולים וגם לנצח.

תמר זנדברג: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו מאוד שמחים להזמין את הרב ריצ'רד ג'ייקובס, נשיא התנועה הרפורמית האמריקאית.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<ריצ'רד ג'ייקובס: בוקר טוב.

<ריצ'רד ג'ייקובס: זה כבוד גדול להיות כאן ביחד, קבוצה של רבנים מצפון אמריקה, מן העולם, כאן בישראל.

<ריצ'רד ג'ייקובס: בפרשת כי תשא נאמר 'ספור את העם', אנחנו שוב יום בהיסטוריה היהודית שיש למנות את כולם.

<ריצ'רד ג'ייקובס: אנו עם אחד, ארץ אחת לנו, מדינה אחת שמאחדת בינינו, אנחנו כאן כי מדינת ישראל היא ביתנו, אנחנו כאן כי אכפת לנו מההווה היהודי והעתיד היהודי.

<ריצ'רד ג'ייקובס: זה רגע היסטורי שבו אנחנו חשים את השותפות בין יהודי התפוצות והמנהיגים בישראל.

<ריצ'רד ג'ייקובס: תמר אמרה שזה יום שבו אנחנו יכולים ללמוד איך להביא את השינוי, שינוי לטובה, ולבטא את הדברים אשר מחברים בין חלקי העם.

<ריצ'רד ג'ייקובס: יש דרכים שונות לבטא את המחויבות היהודית, בשבילנו מדינת ישראל המעניקה לנו את הזכויות זה לא עניין של מתת, אלא של אחריות יהודית ושל עקרונות דמוקרטיים.

<ריצ'רד ג'ייקובס: לומר שיש כותל אחד לעם אחד משמעו שיש גם מדינה אחת ויש מקום באותה מדינה לכולם, אלה שמבטאים את היהדות בדרכים שונות, אלה שאינם יהודים, זהו בית.

<ריצ'רד ג'ייקובס: בית שיש בו הבטחה ואחריות שלנו היא לוודא שההבטחה הזו תקוים.

<ריצ'רד ג'ייקובס: חישבו על כך שיהודי התפוצות ממש עובדים בשותפות עם מנהיגי ישראל, לא רק כדי ליצור את הפעילות בכותל, אלא אנחנו גם רוצים לראות הבדלים בין המוסדות השונים.

<ריצ'רד ג'ייקובס: אנחנו לא מבקשים טובות, אנחנו מבקשים לעבוד בשותפות והתנועה הגדולה ביותר, היא יותר גדולה מהתנועה האורתודוקסית והקונסרבטיבית, הרי זו התנועה הרפורמית של צפון אמריקה ולכן אנחנו קבוצה חזקה.

<ריצ'רד ג'ייקובס: את הכוח הזה אנחנו נשמר לטובה כדי שנוכל לעמוד לצד ישראל.

<ריצ'רד ג'ייקובס: משמיצים את ישראל, לא רק בקמפוסים, אנחנו עומדים זקופים, עם ראש מורם ומתוך האהבה הזאת אנחנו מחדשים את המחויבות לשינוי ולאבולוציה כדי לוודא שהעקרונות הדמוקרטיים של המדינה יישמרו.

<ריצ'רד ג'ייקובס: מאז אתמול בכנסת, חבר הכנסת אייכלר דיבר על היהדות הרפורמית כאילו שהיינו חולי נפש, זה עצוב וזו דרך פתטית להשיב לשינויים שמתרחשים הלכה למעשה בישראל, אלה שינויים שכבר היה מן הראוי לעשות אותם קודם לכן והם מאותתים לחרדים שהם לא יהיו מונופולין יותר, שישראל לא תהיה יותר המדינה הדמוקרטית היחידה שבה יהודים אינם זכאים להינשא, שאין לנו זכויות שהם זכויותינו כעם במדינה דמוקרטית, שבאים ממסורת יהודית וכולנו נוצרנו בצלם.

<ריצ'רד ג'ייקובס: לכן זה הוא רגע היסטורי ואני יודע, עם כל חברי הכנסת אשר נמצאים כאן היום, המדובר הוא בדיאלוג פתוח, אבל יותר מרק דיאלוג, אנחנו נעבוד יד ביד כדי לעמוד באתגרים, כדי לחלוק איתכם את כוחה של התנועה, אנחנו רשת של קהילות, של מחנות קיץ, של תנועות נוער אשר מחדירים כל כך הרבה קדושה לחיים היהודיים.

<ריצ'רד ג'ייקובס: הרי זה מה שקורה בצפון אמריקה, וכשתבואו לראות אותנו אתם תרגישו את זה ולכן עליכם לדעת במה מדובר, מה אנחנו מביאים, מה אנחנו מדגימים, אנחנו יחד למען עתיד יהודי שכולל הכול, שכולל גם את כל האזרחים ובה בעת אנחנו יכולים גם לעצב את אותו עתיד כבר היום.

<ריצ'רד ג'ייקובס: מה שעשינו בכותל אפשר לעשות בכל מקום, בכל היבט של החברה היהודית.

<ריצ'רד ג'ייקובס: אנחנו נעבוד בשותפות עם הפדרציות, עם התנועה הקונסרבטיבית, אפילו עם האורתודוקסיה המודרנית אשר יודעת שאנחנו פועלים יחדיו.

<ריצ'רד ג'ייקובס: לכן 'כי תשא', אנא תמנו אותנו בין אלה שאוהבים ותומכים ועומדים לצדה של מדינת ישראל, הבה ונעצב את העתיד הזה יחדיו כאן ועכשיו.

<ריצ'רד ג'ייקובס: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב ראש, חבריי חברי הכנסת, חברתי יעל גרמן וחברים יקרים, אנחנו שמחים לברך אתכם פה בבית של הדמוקרטיה הישראלית ולהגיד לכם באמת בוקר טוב, למרות שמבחינתי אני התחלתי את הבוקר הזה דווקא עם ידיעה פחות חיובית, באיזה משהו שאנחנו עסקנו גם איתך, כבוד היושב ראש, בימים האחרונים, הסיפור של הרבנות בפתח תקווה שמסרבת לחתן יהודים ממוצא אתיופי ומפקפקת ביהדותם למרות שהם כבר הוכרו ככאלה ועברו בדיקות מדוקדקות ועברו סדרה לא פשוטה של בדיקות ואישורים מוקדמים.

קסניה סבטלובה: אני רוצה להגיד לכל אחד שהיום קורא את הסיפור הזה ונתקל בו ומתרעם וכואב את כאבם של העולים החדשים שחיים בארצנו ונתקלים בהתעמרות מצד הרבנות שהייתה אמורה לשרת את העם היהודי, אבל בעצם הפכה לאדוניה, לאדון של העם היהודי.

קסניה סבטלובה: תזכרו את המאבק של נשות הכותל,.

קסניה סבטלובה: מי שחושב שהמאבק הזה מייצג רק קבוצה קטנה, כמו שניסו להגיד לנו השנה בחנוכה, כאשר אנחנו הדלקנו נרות חנוכה בעזרת נשים בכותל, תזכרו שזה לא מאבק של קבוצה צרה או קטנה, שזה מאבק של כל העם היהודי על יהדותו.

קסניה סבטלובה: אני רוצה להגיד לכם שכשאנחנו עמדנו היה גשם שוטף, אחרי דין ודברים וצעקות עם השוטרים ודחיפות, ולאחר מכן באמת להיות שם ולשיר את השירים ולהדליק את הנרות ולהבין שמעט מאוד מהאור מגרש הרבה מאוד מהחושך.

קסניה סבטלובה: המאבק הזה שלכם הוא מאבק שלנו ושאף אחד לא יגיד לנו אחרת.

קסניה סבטלובה: הדברים המקוממים שאנחנו שמענו, ואני גם אישית ספגתי לא מעט אחרי הדבר הזה, שתקפו אותי על רקע זה שאין לי שם יהודי, קוראים קסניה סבטלובה ואני גאה בשם הזה מאוד ואני רוצה להגיד לכולם, מדינת ישראל והדת היהודית שייכת לכולנו, בין אם קוראים לנו סבטלנה או אברהם או ג'ודי או מוזס או לייזר.

קסניה סבטלובה: ואני רציתי גם להזכיר שהשם של סבא רבא שלי היה משה לייזר, כמו שקוראים היום לחבר הכנסת מנחם לייזר מוזס שאמר את הדברים האלה.

קסניה סבטלובה: המאבק, יש מישהו שאומר לנו שהמאבק הזה הוא כדי לעשות פרובוקציות, קראו לנו נשות הפרובוקציה ובכל מיני שמות כאלה ואחרים, אז אני יכולה להגיד רק דבר אחד, פרובוקציה זה מי שמונע את חופש הפולחן, את חופש הדת, את החופש הבסיסי שיש לבן אדם שהוא רוצה לקיים את המנהגים הדתיים שלו כפי שהוא או היא רוצה, זאת הפרובוקציה האמיתית, לא אנחנו שעשינו את הדברים האלה.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הכנסת אמיר אוחנה וגם חברת הכנסת יעל גרמן.

קסניה סבטלובה: אז אני רוצה בקצרה לסיים כי יש פה הרבה דוברים ואנחנו רוצים לתת מקום לכולם.

קסניה סבטלובה: דרך אגב, אני רוצה להגיד שאני חברה בוועדה הזאת, ועדת העלייה והקליטה, אני גאה ושמחה בזה מאוד, כי באמת אנחנו מדינה שקולטת עלייה וצריך לזכור תמיד שיש עלינו אחריות מאוד מאוד גדולה.

קסניה סבטלובה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת ציפי לבני.

קסניה סבטלובה: האחריות שמוטלת על כתפינו היא רבה, למה?

קסניה סבטלובה: כי אנחנו כמדינה שקולטת עלייה אנחנו תמיד צריכים לזכור שכל עולֶה וכל עולָה שמגיעים אלינו לארץ ישראל צריכים להרגיש כאן בבית.

קסניה סבטלובה: כיצד בן אדם שמכנים אותו חיידק, חולה נפש, חולה רוח, בגלל זרם ביהדות שאליו הוא שייך, כיצד הוא יכול להרגיש בבית במדינת ישראל?

קסניה סבטלובה: לכן זה מאבק על דמוקרטיה, זה מאבק על ערכי היסוד, זה מאבק על זכותנו להיות יהודים באותה דרך שבה אנחנו רואים את הדברים האלה.

קסניה סבטלובה: ועוד פעם, היהדות שייכת לכולם ואל תיתנו לאף אחד לבלבל אתכם.

קסניה סבטלובה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני מזמין את הרב גלעד קריב, מנכ"ל התנועה הרפורמית.

אברהם נגוסה: בבקשה.

גלעד קריב: חברים וחברות, בוקר טוב לכולם.

גלעד קריב: לכבודו של הבית הזה שנדבר בשפה העברית, בשפתו של הבית הזה וכך אעשה הבוקר.

גלעד קריב: הלוואי שהיינו יכולים להזמין כל אחד ואחת מכם לעלות כאן

גלעד קריב: אל הבמה ולראות את המראה הזה של מאות רבנים ורבות רפורמיים מנהיגי קהילות קודש יושבים באודיטוריום של כנסת ישראל ולהבין את המשמעות של הרגע המיוחד וההיסטורי הזה בעצם קיומו, מעבר לכל אחד מהדברים הראויים והחשובים שייאמרו הבוקר הזה.

גלעד קריב: במסורת שלנו, כשפוגשים רגעים מיוחדים מברכים עליהם.

גלעד קריב: הבוקר הזה, בפתח הדברים הקצרים שלי אני מבקש שנברך ביחד שתי ברכות.

גלעד קריב: ברכה אחת על עצם הרגע הזה שבו כנסת ישראל, ועדה בראשותו של היושב ראש, חבר הכנסת נגוסה, ותודה לך, הרגע הזה שבו בית הנבחרים של מדינת ישראל מזמין את ארגון הרבנים והרבות הרפורמיים בצפון אמריקה לישיבה רשמית כאן בכנסת ישראל.

גלעד קריב: הברכה הראויה לכך היא ברכת שהחיינו.

גלעד קריב: אבל אני מבקש מכל החברים והחברות להוסיף עוד ברכה אחת.

גלעד קריב: אנחנו נדבר הבוקר הרבה בענייני מחלוקות ועל המכשולים שניצבים בפנינו, אבל עוד לפני שנדבר על המכשולים והקשיים ראוי שנתרגש מן העובדה שאנחנו יושבים בבית הנבחרים הישראלי ושלא ניקח כדבר מובן מאליו את הזכות הגדולה הזו לנהל מחלוקת בתוך המדינה שלנו, מדינה יהודית ודמוקרטית.

גלעד קריב: הברכה שהמסורת שלנו מבקשת לברך כשאנחנו פוגשים מנהיגים ומנהיגות של עם ישראל היא ברכת אשר חלק מכבודו ליראיו.

גלעד קריב: ברשותכם, אני בטוח שבשם כולכם ולכבוד נבחרי הציבור שלנו שיושבים כאן על הבמה הזו, אני מבקש לברוך ברוך אתה אדוני אלוהינו מלך העולם שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה, ברוך אתה אדוני אלוהינו מלך העולם שחלק מכבודו ליראיו.

גלעד קריב: בצד הדברים הללו אני מבקש עוד כמשפט הקדמה להוסיף עוד ברכה אחת.

גלעד קריב: אתמול בערב, אדוני היושב ראש, באירוע הפתיחה ראשי ארגון הרבנים בצפון אמריקה ציינו את העובדה שנמצאים איתנו גם רבנים ורבות מהקהילות היהודיות הרפורמיות באירופה ובמקומות אחרים, אוסטרליה ומדינות אחרות.

גלעד קריב: הבוקר הצטרפה אלינו חברה יקרה, הרב דלפין, מנהיגת הקהילה בפריז, קהילת MZLF בפריז, ודווקא מכיוון שאנחנו יושבים בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, ואני בטוח שהדבר משותף לנו, אבל גם לנבחרי הציבור, לשלוח לך, דלפין, ולכל חברי הקהילות בצרפת ולכל יהדות צרפת ברכת חזק ואמץ בימים הלא פשוטים והמורכבים האלה.

גלעד קריב: חבריי וחברותיי, העובדה שאתם נמצאים באולם הזה משקפת את ההכרה של כנסת ישראל בחשיבות הדרמטית של הקשר עם יהדות צפון אמריקה הליברלית, עם התנועה הרפורמית בארצות הברית, אבל אני רוצה להציע, וכבר עשה זאת יו"ר האופוזיציה לפניי, שהדבר משקף גם את המהפכה השקטה שמתחוללת בישראל בכל הנוגע לפלורליזם יהודי ולשבירת הקונספט שיש רק דרך אחת להיות יהודי במדינת היהודים.

גלעד קריב: הדבר בא לידי ביטוי גם בדבריו של ראש הממשלה, מר בנימין נתניהו, שהנהגת ה-CCAR פגשה בו לפני יומיים בכנס של הפדרציות היהודיות בצפון אמריקה, בוושינגטון די.

גלעד קריב: סי, לפני מספר חודשים.

גלעד קריב: בכנס הזה ראש הממשלה חזר על כל הדברים שמנהיגי ישראל נוהגים לומר בכנסים מן הסוג הזה, על המקום שמדינת ישראל צריכה לתת לכל יהודי התפוצות, אבל הוא חידש דבר נוסף ובפעם הראשונה ראש הממשלה נתניהו דיבר לא רק על המחויבות של ממשלת ישראל להגן על הרעיון הזה שמדינת ישראל היא הבית של כל יהודי העולם, אלא הוא דיבר במפורש גם על הצורך לטפח קהילות רפורמיות וקונסרבטיביות כאן בישראל והתחייב בשם ממשלת ישראל, יחד עם הסוכנות היהודית, להשקיע משאבים ממשלתיים בבניית קהילות רפורמיות וקונסרבטיביות ברחבי הארץ.

גלעד קריב: מכיוון שאחד מהתפקידים החשובים של ועדות הכנסת הוא לעקוב אחרי ביצוע החלטות הממשלה אני פונה אליך, יוב ראש הוועדה, בבקשה שוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות תעקוב אחרי המימוש של התחייבות ראש ממשלת ישראל ליהדות התפוצות ובמיוחד ליהדות צפון אמריקה, לראות בנושא הפלורליזם היהודי לא רק עניין של יחסי ישראל-תפוצות אלא גם עניין שנוגע לדמותה ולערכיה של מדינת ישראל כאן בבית.

גלעד קריב: ואנחנו בוודאי מצפים שראש הממשלה בחודשים הקרובים יממש את ההתחייבות שלו.

גלעד קריב: מדוע ממשלת ישראל מעניקה חשיבות גדולה ליהדות הרפורמית בארצות הברית?

גלעד קריב: האם בגלל שרוב חברי הקונגרס, בית הנבחרים, היהודים בארצות הברית מגיעים משורותיה של היהדות הפרוגרסיבית?

גלעד קריב: אולי.

גלעד קריב: לטעמי הסיבה שיהדות ארצות הברית הרפורמית אוחזת בעוצמה גדולה כל כך טמונה במנהיגות הרבנית של כל אחד ואחת מכם ובעובדה שהיהדות הרפורמית בארצות הברית פועלת במאות רבות של קהילות כאשר כל אחד ואחת מכם נוגע מדי שנה במאות ואלפי יהודים.

גלעד קריב: אני אומר את הדבר הזה מכיוון שעלינו להבין, כאן בישראל וגם בתפוצות, שאם אנחנו רוצים להפוך את ערכיה של היהדות הרפורמית לדבר משפיע במציאות הישראלית השאלה כיצד אנחנו מגיעים לבית הזה היא השאלה האחרונה מבין סדרת שאלות ארוכות כאשר השאלות החשובות באמת הן איך אנחנו קובעים עובדות בשטח ומבטיחים שממש כשם שאתם נוגעים בחיים של מיליוני יהודים בארצות הברית, גם אנחנו כאן במדינת ישראל, באמצעות הרבנים שלנו והמחנכים שלנו והקהילות שלנו נוכל לגעת בחיים של מאות אלפי משפחות ישראליות.

גלעד קריב: וכאשר נעשה את זה אז באמת הקול שלנו יישמע היטב, גם בבית הזה, בבית הנבחרים.

גלעד קריב: כאן אני מבקש ממך, יושב ראש הוועדה, דיברת על החשיבות הגדולה של יחסי ישראל-תפוצות והמסר שלנו לוועדה החשובה שאתה עומד בראשה הוא שאין דרך טובה יותר לבנות גשרים בין יהדות התפוצות לבין מדינת ישראל מאשר להבטיח שיהודים רפורמים וקונסרבטיבים בתפוצות ייפגשו כאן במדינת ישראל עם יהודים רפורמים וקונסרבטיבים ישראלים.

גלעד קריב: מי שחרד לעתיד היחסים בין מדינת ישראל לבין התפוצות חייב להבין שיהדות רפורמית וקונסרבטיבית אינן תופעות ששייכות לתפוצות אלא הן שייכות לכל מקום שבו חיים יהודים ומדינת ישראל היא הקהילה היהודית הצומחת בעולם, בעתיד היא תהיה הגדולה בעולם ועתיד היחסים בין ישראל לתפוצות תלויים ביכולת שלנו לטעת ולהשריש יהדות פלורליסטית ושוויונית כאן במדינת ישראל.

גלעד קריב: אני רוצה לסיים ברגע אחד מורכב ועצוב שחוויתי אישית יחד עם מספר חברים לפני חודשים ספורים.

גלעד קריב: לדאבון לבי לפני חודשים אחדים ערכתי את לווייתו של חבר קהילת כל הנשימה ריצ'רד לייקין, שנרצח בפיגוע בשכונת ארמון הנציב.

גלעד קריב: אני מזכיר את שמו היום מכיוון שבביקור שלכם כאן

גלעד קריב: בארץ ובמיוחד בבית הנבחרים הזה מן הראוי לשאת תפילה גם לזכרם של 33 האזרחים והאזרחיות הישראלים שחייהם קופדו בחודשים האחרונים בגל הטרור, ולעשות את זה מבלי לאבד את האמונה שאנחנו יכולים לבנות מציאות אחרת במדינת ישראל ובארץ ישראל.

גלעד קריב: ואנא שימו לב לעובדה שבאודיטוריום המרכזי של כנסת ישראל המלים שחרוטות על הקיר בעברית, אנגלית וערבית הן שלום, סאלם ו-peace.

גלעד קריב: הלוויה של ריצ'רד לייקין התנהלה בבית קברות חרדי ליד בית שמש והלוויה הייתה לוויה רפורמית שנערכה על פי המנהגים שלנו.

גלעד קריב: במקום וברגע העצוב הזה נוצר רגע קטן של חסד ישראלי שבו רב רפורמי מנהל לוויה של נרצח בפיגוע שהיה חבר קהילה רפורמית, שפעל כל חייו כדי לקדם דו קיום וסובלנות, כאשר מי שטמן את גופו בקרקע היו אנשי חברה קדישא חרדים וברגע הקטן הזה של החסד, של מבט אנושי עין לתוך עין של הזדהות עם הכאבים והשמחות כאן במדינת ישראל אנחנו בוראים מציאות חדשה שבסופו של יום תשפיע גם על מה שנשמע כאן בבית הזה.

גלעד קריב: אז, אדוני היושב ראש וכל חברי הכנסת, תודה שהפכתם את הבית הזה גם לביתם של מיליוני יהודים רפורמים בישראל ובתפוצות.

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת רחל עזריה.

אברהם נגוסה: אני מזמין את חברת הכנסת ציפי לבני לשאת את דבריה.

ציפי לבני: תודה רבה.

ציפי לבני: בוקר טוב לכולם.

ציפי לבני: זה לא מפגש ראשון שלי, לא עם הנהגת הציבור הרפורמי, ואני מבינה את ההתרגשות לאירוע המיוחד הזה שאתם מגיעים לכנסת ישראל ואני באמת רוצה להביע הערכה ליושב ראש הוועדה שקיבל את ההחלטה הזאת, אני שומעת את הברכות וממלמלת את שהחיינו יחד איתכם.

ציפי לבני: ובצד ההתרגשות והשמחה יש בי גם עצב מסוים.

ציפי לבני: הרי זה אמור היה להיות המובן מאליו, למה בעצם הדבר המובן מאליו הופך להיות לאיזה מין רגע היסטורי כזה?

ציפי לבני: וגם אנחנו צריכים להתייחס אל המפגש הזה ואל כל הפעולות שייעשו אחר כך כאל דברים שהם בזכות ולא בחסד, שהם דברים שהם מובנים מאליהם, וזה חלק מהשיח שצריך להתנהל.

ציפי לבני: אני איתכם כאן היום כי בעיניי אנחנו משפחה אחת ובמשפחה אפשר לומר הכול ולכולנו אכפת, לכולם, מהעתיד של מדינת ישראל ומהעתיד של העם היהודי כולו.

ציפי לבני: אני יודעת, והוזכרה כאן ההלוויה של ריצ'רד לייקין, שכל סכין שפוגעת כאן ביהודי ישראלי וכל פצצה שפוגעת ביהודי במקום אחר בעולם, או כל הערה אנטישמית, פוגעת בנו כאן כשזה קורה בחו"ל ופוגעת בכם כשהדבר קורה במדינת ישראל ואתם נמצאים בחו"ל.

ציפי לבני: וקודם כל אני רוצה להודות לכם על התמיכה במדינת ישראל כי חשוב לנו לדעת שאנחנו ביחד, זה חלק מהכוח הפנימי שלנו להתמודד גם במצבים מאוד מאוד מאוד מורכבים, אבל אם אמרתי שהמפגש כאן הוא המובן מאליו אני לא לוקחת כמובן מאליו את התמיכה שלכם במדינת ישראל.

ציפי לבני: אני כן חושבת שהגיע הזמן לפתוח דיאלוג חדש בין מדינת ישראל לבין יהדות התפוצות.

ציפי לבני: ואני חושבת שהגיע הזמן לשים בצד את השיח הישן שהיה משהו מהסוג של אנחנו כאן

ציפי לבני: הקמנו את המקלט הבטוח ליהודים בכל העולם, אם תהיה אנטישמיות אתם מוזמנים לבוא הנה או לשלוח את הילדים ובינתיים תלכו ותשפיעו על הממשלים בכל העולם כדי שאנחנו נקבל את מה שאנחנו רוצים.

ציפי לבני: תודה לכם על התמיכה, אבל הדיאלוג צריך להיות מסוג אחר לגמרי והגיע הזמן שנפתח אותו בינינו לביניכם כמו גם בתוך החברה הישראלית עצמה.

ציפי לבני: הדיאלוג הזה צריך להתמקד בשתי מילים, יהודית ודמוקרטית.

ציפי לבני: מה זה אומר?

ציפי לבני: הרי כולנו אומרים את זה, מדינת ישראל הוקמה כמדינה יהודית ודמוקרטית וכל ילד לומד את זה וכולנו אומרים את זה ואנחנו יודעים לומר את זה בעברית ואנחנו יודעים את זה באנגלית ואנחנו יודעים לומר את זה בכל השפות, אבל המובן מאליו שהיה כשמדינת ישראל הוקמה הוא כבר לא מובן מאליו היום גם בעולם.

ציפי לבני: בעוד אנחנו מרגישים שאנחנו הדווידים של העולם והצודקים ובעלי ערכים, העולם מסתכל עלינו ונדמה לו שאנחנו הגוליית של האזור, וכשאנחנו מדברים על הזכות של העם היהודי למדינה משלו, מה שלא היה ב-48', פתאום אני מתחילה לראות סימני שאלה סביב הדבר הטבעי והמובן הזה.

ציפי לבני: ואני רואה גם את השחיקה בחלק מהמדינות היהודיות מחוץ למדינת ישראל.

ציפי לבני: אני ככה מדמיינת את הסבא, שזה אולי ההורים שלכם, שבכו מהתרגשות כשמדינת ישראל הוקמה, הנס הזה במזרח התיכון, הדבר הלא יאומן הזה, באמת נס, והילדים, שאני חושבת שזה אתם, במלחמת ששת הימים ככה חרדתם לעתיד של מדינת ישראל וביום כיפור קיוויתם שנעבור מבלימת הצבאות שהתנפלו עלינו להתקפה ולניצחון, אבל נדמה לי שחלק, מהנכדים לפחות, יותר קשה להם להמשיך ולהגן על מדינת ישראל בקמפוסים.

ציפי לבני: חלק מרגישים קצת זרים למה שקורה במדינת ישראל וחלק שואלים את מה שאני חושבת שאנחנו צריכים להכריע ולהכניס לו תוכן, אז מה זה באמת המדינה היהודית והדמוקרטית הזו.

ציפי לבני: החלק הדמוקרטי הוא חלק קל, יש עוד מדינות דמוקרטיות בעולם בלי עין הרע, אבל אנחנו המדינה היהודית היחידה בעולם ואנחנו צריכים להחליט מה זה אומר.

ציפי לבני: האם מדינה יהודית פירושו מדינה דתית, מדינת הלכה?

ציפי לבני: והתשובה שלי היא לא, עם שלושה סימני קריאה, ולכן היהדות של מדינת ישראל לא צריכה ולא יכולה להיות מונופול של מפלגות חרדיות בכנסת.

ציפי לבני: וההחלטה מה היא יהודית צריכה להתקיים בשיח של עם ישראל עם העם היהודי היושב בתפוצות והגיע הזמן בכלל שנשחרר את היהדות מפוליטיקה פנימית.

ציפי לבני: ואני רוצה לומר לכם כאן, בין היתר בעקבות דברים שלצערי נאמרו בכנסת הזאת, אתם לא צריכים לקבל תעודת כשרות משום מפלגה פוליטית במדינת ישראל.

ציפי לבני: אני אומר את זה גם לשותפים הטבעיים, לצערי, של ממשלת נתניהו הזאת, שאתם השותפים הטבעיים של מדינת ישראל וכך צריך לראות אתכם.

ציפי לבני: ואני מאמינה שאנחנו עם אחד, זרמים שונים, אנחנו מתפללים בדרכים שונות, במנגינות שונות, במקומות שונים בעולם, אבל יש לנו היסטוריה אחת ותרבות אחת והדבר הכי חשוב, שהפסקנו לדבר עליו כשאנחנו מדברים על יהדות, אנחנו חולקים את אותם ערכים, כי יהדות זה קודם כל ערכים שהם ערכים משותפים לנו.

ציפי לבני: והיהדות שלי היא יהדות שהיא פתוחה והיא מקבלת והיא לא יהדות של שנאה, והיהדות שלי היא גם יהדות של שוויון ולכן במדינת העם היהודי כל האזרחים הם אזרחים שווי זכויות ושוויון לאזרחי ישראל הערבים זה לא טובה שהמדינה היהודית עושה למדינה הדמוקרטית כי 'ואהבת את הגר' לא כתוב בשום חוקה אמריקאית, אלא זה כתוב בתנ"ך, יחד עם 'ואהבת לרעך', וזה חלק מהערכים שלנו.

ציפי לבני: ומתוך זה, אחרי שאנחנו מגדירים את זה, יש גם מסקנות שקשורות למצב ומה אנחנו צריכים לעשות ואיך כדי לשמור את ישראל יהודית ודמוקרטית אנחנו צריכים גם רוב יהודי וצריך למנוע מהערכים האלה להתנגש אחד בשני ולכן הצורך שלנו להגיע לשלום זה לא רק עושה שלום במרומיו הוא יעשה שלום עלינו ועל עם ישראל, שזו תפילה מדהימה, אבל זה לא רק אנחנו ואלוהינו, יש גם צד שני להסכם שלום ואנחנו צריכים להבין את זה ולנסות להתקדם לשם כי זאת הדרך היחידה שמייצגת את הערכים שלנו.

ציפי לבני: אני אומרת את זה כי ההיסטוריה האישית שלי, אני נולדתי במשפחה שהאמינה בארץ ישראל השלמה, משפחה שלחמה כאן להקמת מדינת ישראל, משפחה של לוחמי חירות ואני לעולם לא אקבל את ההשוואה בין לוחמי חירות לבין טרוריסטים, אבל היו להם גם את אותם ערכים של ז'בוטינסקי שדיברו על שוויון, שדיברו על כבוד לאחר וכך גם מדינת ישראל צריכה להתנהל.

ציפי לבני: ברגע שאנחנו נעשה את זה, אני מאמינה שלא מספיק שנהיה מאוחדים בגלל שיש לנו אויבים משותפים, לא מספיק שנהיה מאוחדים ביחד כי שונאים אותנו, לא מספיק שנהיה מאוחדים ביחד כי כולם אנטישמים.

ציפי לבני: יש אנטישמיות בעולם, אבל לא כולם אנטישמים, ויש BDS שלא יקבלו את קיומנו, אבל מצטרפים אליהם לצערי כאלה שמבקרים לא את מדינת ישראל, אלא את מדיניות הממשלה, ובמקום לתת ל-BDS לבודד אותנו בעולם אנחנו יכולים לפעול כדי לבודד את ה-BDS.

ציפי לבני: אני לא רוצה להיכנס לכל הדיון הפוליטי ושינוי המדיניות שצריך להיעשות במדינת ישראל, אבל אני מאמינה שברגע שנחליט שאלה הערכים שלנו, באותו רגע אז באמת ייפלו כל החתיכות הנפרדות האלה שכרגע קצת נמצאות באוויר לתוך הפאזל הזה, לתוך התמונה הזאת שמורכבת מצבעים שונים ומתמונות שונות ומעליות שונות שהגיעו למדינת ישראל.

ציפי לבני: ואני גם חושבת שזו הייתה טעות להכריח את כולם להיות צברים ישראלים מהרגע שהם הגיעו הנה וכל אחד יכול היה לשמור את הצבע המיוחד שלו ואת התפילה המיוחדת שלו ואת התרבות המיוחדת שלו ואת הזהות המיוחדת שלו, כי הוויכוח האמיתי בינינו הוא לא איזה חלק בתמונה הכוללת הוא יפה יותר אלא איך ביחד באמת יצרנו את התמונה המדהימה הזאת שנקראת עם ישראל מדינת ישראל.

ציפי לבני: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני מזמין את חבר הכנסת אמיר אוחנה לשאת את דבריו.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני היושב ראש.

אמיר אוחנה: תודה לכם, כמה זה מרגש לראות אתכם כאן, אני רוצה באמת להודות לכם שאתם מכבדים אותנו בנוכחות שלכם פה.

אמיר אוחנה: אתמול היה יום היסטורי בכנסת, זה היה יום זכויות קהילת הלהט"ב.

אמיר אוחנה: למעשה יושב ראש הכנסת אפשר יום שלם שבו כמעט כל ועדות הכנסת, כולל אגב ועדת הקליטה והעלייה בראשותו של החבר נגוסה, קיימו דיונים בנושאים להט"בים שרלוונטיים לאותה ועדה, לאחר מכן נשאנו נאומים במליאה.

אמיר אוחנה: כששמעתי על הפגישה הזאת כאן, על האירוע הזה שבו אתם נמצאים, חשבתי שמשהו ממה שאני אמרתי אתמול במליאה מאוד רלוונטי למה שאנחנו מדברים עליו כאן עכשיו.

אמיר אוחנה: אמרתי שמדינה יהודית איננה מדינת הלכה, מדינה יהודית זוכרת ויודעת שגם אנו היינו שנואים על לא עוול בכפנו, שגם אנו נרדפנו, שגם אנו הופלינו, שגם אותנו ניסו להמיר רק משום שלא היינו כמו כולם.

אמיר אוחנה: מדינה יהודית זוכרת שנוח לו לאדם שיפיל עצמו לכבשן האש ואל ילבין פני חברו ברבים.

אמיר אוחנה: מדינה יהודית היא גם בית הלל, לא רק בית שמאי.

אמיר אוחנה: מדינה יהודית היא בית לעם היהודי, לכל העם היהודי, וכשאני אומר את הדברים האלה אני אומר לכם שבבית הזה אינכם מבקרים, בבית הזה אתם נמצאים בבית שלכם.

אמיר אוחנה: סיימתי אתמול את הנאום שלי בנימה אופטימית ובאותה נימה אני רוצה לומר לכם, את גלגלי ההיסטוריה אי אפשר להחזיר לאחור.

אמיר אוחנה: כשאני משווה את המאבק שלכם, את המאבק של קהילת הלהט"ב, בפרספקטיבה היסטורית למאבקים נוספים, למאבק האפרו אמריקאים באמריקה, לשחרור מעבדות, לחירות, לשוויון, את מאבקן של הנשים לחירות ולשוויון, אני אומר לכם, it's not matter of if, it is just matter of when, the day will come.

אמיר אוחנה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני מזמין את חברת הכנסת רחל עזריה לשאת את דבריה.

רחל עזריה: תודה רבה לחבר הכנסת נגוסה ולתנועה על הארגון של האירוע החשוב הזה.

רחל עזריה: אני כל בוקר קמה ומרגישה שזכיתי.

רחל עזריה: אנחנו כולנו זכינו לחיות בתקופה שגם יש מדינה יהודית ודמוקרטית, חיה, קיימת ונושמת, זה חלום שחלמו אלפיים שנה ואנחנו גם זוכים במקביל, ואני לא חושבת שאת זה ידעו כשהקימו את המדינה, שאנחנו זוכים לחיות במקביל בתקופה שבה יהדות ארצות הברית אחת התקופות הכי חזקות והכי פוריות והכי משמעותיות.

רחל עזריה: זה כל פעם משעשע אותי כשאני חושבת על זה ששני המועמדים המובילים לנשיאות הילדים שלהם נשואים ליהודים.

רחל עזריה: לדעתי זה אומר משהו.

רחל עזריה: השאלה הגדולה היא איך אחרי שמבינים ששתי הקבוצות האלה מאוד חזקות, אני חושבת שהשיח שהלך והתפתח, אם בהתחלה זה היה שאתם צריכים לתמוך בנו, לא משנה מה וגם זה מה שהיה, כי באמת אנחנו לא ידענו אם אנחנו נשרוד, אחר כך השלב הבא נהיה רגע, יש פה שתי קבוצות וכל אחת מהקבוצות צריכה להיזהר כי אסור שהקשר יינתק, אני חושבת שהגיע הזמן לעבור לשלב הבא.

רחל עזריה: השלב הבא מאוד דומה למה שאנחנו צריכים לעשות בתוך ישראל.

רחל עזריה: אני אתחיל בקשר שלנו איתכם, עם יהדות התפוצות.

רחל עזריה: יש לנו ברית בין אחים ואחיות, בתוך הברית הזו יש מורכבות, כמובן, אבל קודם כל האמירה הבסיסית צריכה להיות שזו ברית.

רחל עזריה: אף אחד לא הולך להיעלם, אנחנו נעשה את הכול כדי לשתף פעולה וגם אם מאוד מאוד קשה לנו אנחנו פה כדי להישאר ופה כדי לתמוך אחד בשני.

רחל עזריה: זה בעצם מה שאנחנו צריכים לעשות בתוך מדינת ישראל.

רחל עזריה: היה לי קורס במבוא לחברה הישראלית לפני 15 שנה, שהקורס נפתח כך, החברה הישראלית היא חברה שבטית, חילוניים, דתיים, חרדים, מזרחים, אשכנזים, עולים ותיקים, ימין, שמאל, ערבים, עולים, קבוצות שונות, כל אחד מהשבטים הולך לישון בלילה בתקווה שכשהוא יקום בבוקר שבט אחר ייעלם.

רחל עזריה: ואתם יכולים להיות הכי ליברלים בעולם, כך הוא אומר לנו, גם אתם בתוך תוככם יודעים בדיוק מי הייתם רוצים שייעלם.

רחל עזריה: בזמנו נורא התווכחתי איתו, שנאתי את זה, אני מאוד כעסתי והתווכחתי איתו על זה ואמרתי לו שלא ככה מגדירים את החברה שלנו.

רחל עזריה: אבל ככל שהשנים עוברות אני מבינה שזה נכון ואני רואה איך כנסת אחת מפרקת מחדש את החוקים של הכנסת הקודמת, שהכנסת הבאה אחרי הבחירות שוב יוכלו לדמיין שקבוצה אחרת נעלמה וכל פעם אנחנו נהיה בתוך המריבה הזאת.

רחל עזריה: אבל ההבנה הכי עמוקה והיא בעיניי בסיסית בסיפור הזה, שקודם כל אף אחד לא הולך להיעלם.

רחל עזריה: לא בתוך החברה הישראלית ולא במערכת היחסים בין מדינת ישראל לבין התפוצות.

רחל עזריה: כולנו פה כדי להישאר ועכשיו יש פה שתי שאלות.

רחל עזריה: קודם כל איך אנחנו בונים מתוך המגוון הזה את החברה הישראלית הבריאה, הטובה, שיש בה מקום לכולם סביב השולחן ואנחנו לא במאבק מי יישב ליד השולחן ולמי אין זכות לשבת ליד השולחן.

רחל עזריה: הנקודה השנייה היא שלדעתי ברגע שאנחנו נצליח לבנות משהו קוהרנטי יותר וברור יותר בתוך החברה הישראלית ככה הסיכויים שנוכל גם לדבר איתכם בשפה ברורה יותר יהיו גדולים יותר.

רחל עזריה: כי לפעמים נראה לי שזה כמו זוג שכל פעם אומרים למישהו 'אתה צריך ללכת לטיפול', אבל רק כשהוא יהיה מאופס על עצמו וברור יהיה אפשר ללכת לטיפול זוגי ובאמת להגיע להישגים.

רחל עזריה: נדמה לי שהחברה הישראלית בתקופה לא פשוטה ואנחנו צריכים לעבוד פנימה וככל שאנחנו נעבוד טוב יותר על עצמנו ונגיע לתובנות על איך אנחנו רוצים לחיות כמדינה יהודית ודמוקרטית ככה גם מערכת היחסים עם התפוצות תהיה טובה יותר.

רחל עזריה: אני משננת לעצמי את זה פעם בשבוע בערך כי הדור הבא, ברור לגמרי שהדור הבא ביהדות ארצות הברית, נורא קשה לו לראות את הבלגן הזה בישראל ולראות את החוקים שעוברים ולא עוברים ומנסים להסביר לעצמם איך זה שזו המדינה שיש להם קשר רגשי עמוק כל כך אליה.

רחל עזריה: ברור לי שככל שאנחנו נעבור את התקופה הזו טוב יותר ככה מערכת היחסים תהיה טובה יותר.

רחל עזריה: ואני קצת רוצה לבקש מכם, איך אני אומר את זה?

רחל עזריה: קצת נדיבות בתוך התהליך הכמעט בלתי אפשרי שאנחנו עוברים כי בתוך התהליך הזה יש ימים שאנחנו לא יודעים אם נצליח לעשות את זה, אבל ידיעה שאין לנו ברירה ואנחנו חייבים לעשות את זה, זה מה שמאפשר לנו.

רחל עזריה: ואני אסיים בפרספקטיבה שלדעתי תיתן אופטימיות.

רחל עזריה: לכל דור בחברה הישראלית יש אתגר, אתגר שאף פעם לא ברור שנעמוד בו.

רחל עזריה: דור המייסדים היה צריך להקים מדינה ובאמת אף אחד לא חשב שנוכל והדור הזה עשה את זה בהצלחה.

רחל עזריה: הדור השני, דור הלוחמים, רגע לפני מלחמת ששת הימים, מלחמת יום כיפור, מלחמת לבנון, אלפי הרוגים, אף אחד לא חשב שנחזיק מעמד ואנחנו עושים את זה.

רחל עזריה: הדור הבא צריך לייצר את הכלכלה הישראלית, הבורסה נופלת, מחליפים את המטבע פעם ועוד פעם, מגדירים מחדש את הכלכלה הישראלית, עכשיו אנחנו עובדים לצמצם את הפערים בין מי שיש לו לבין מי שאין לו, וגם זה אף אחד לא חשב שנצליח לעשות ואנחנו עומדים בזה בהצלחה, אבל עכשיו מגיע האתגר שכל פעם שכל אחד מאיתנו חושב עליו בכלל לא ברור לנו שנצליח לעשות את זה, וזה לייצר את הסולידריות ואת החזון המשותף למדינת ישראל שחלמנו אלפיים שנה שנגיע אליה.

רחל עזריה: למה אנחנו פה, איך נמשיך לחיות פה, איך נייצר את השותפות בין הקבוצות השונות ונפסיק לריב בינינו לבין עצמנו.

רחל עזריה: אבל אני אומרת לעצמי ומשננת שכמו שבעבר לא חשבנו שנעמוד בכל אחד מהאתגרים האלה גם באתגר הזה אנחנו נעמוד.

רחל עזריה: ואחרי שנעמוד באתגר הזה, או אולי גם תוך כדי, כי זה בעצם חלק מאותו אתגר, גם נוכל לייצר מחדש את הסולידריות בין יהדות התפוצות לבין ישראל, להפסיק את הוויכוח מליד השולחן ומאחורי השולחן ומחוץ לשולחן כי כולנו יחד יושבים סביב שולחן שבת כל יום שישי, נוכל לעשות את זה גם במובן המטפורי הרחב יותר.

רחל עזריה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת מיכל בירן.

אברהם נגוסה: אני מזמין את חבר הכנסת דב חנין לשאת את דבריו.

דב חנין: שלום לכם ולכן, ברוכות וברוכים הבאים לכנסת.

דב חנין: אני מתנצל על הצרידות, אחרי כמה דיונים בוועדות ובדרך לעוד כמה דיונים בוועדות.

דב חנין: אני שמח על ההזדמנות להיפגש איתכם ואני רוצה להציג לכם בחמש דקות מה שנראה לי כחשוב וחיוני לדיון שלנו.

דב חנין: אנחנו נמצאים במאבק גורלי על עתידה ועל דמותה של החברה בישראל.

דב חנין: זו לא הגזמה, זו המציאות שבה אנחנו חיים.

דב חנין: אנחנו נאבקים על עצם קיומנו ואנחנו נאבקים על דמותנו.

דב חנין: אני רוצה להציג שלושה נושאים עיקריים שבהם או סביבם מתנהלת המערכה.

דב חנין: נתחיל בשלום.

דב חנין: השלום עבור ישראל הוא לא אחת האפשרויות, זו האפשרות היחידה אם אנחנו רוצים להמשיך לחיות באזור הזה.

דב חנין: דרך השלום היא לא דרך קלה, היא לא דרך פשוטה, יש לה מתנגדים, יש קיצוניים, יש קיצוניים בעולם הערבי, יש קיצוניים בעם הפלסטיני, יש קיצוניים אצלנו, יש קיצוניים שמאמינים בפלסטין השלמה, יש קיצוניים שמאמינים בארץ ישראל השלמה.

דב חנין: הפתרון לסכסוך הזה בין שני העמים הוא הפתרון היהודי הישן והמוכר, פרק א' בבבא מציעא, שניים אוחזין בטלית, זה אומר כולה שלי, זה אומר כולה שלי, הפתרון הקלאסי: יחלוקו.

דב חנין: והפתרון הזה של חלוקת הארץ, אין לו שום אלטרנטיבה.

דב חנין: הלל הזקן, כששואלים אותו מה היא היהדות על רגל אחת הוא אומר מה ששנוא עליך אל תעשה לחברך.

דב חנין: מה שאנחנו דורשים לעצמנו, צדק ועצמאות, אנחנו חייבים להסכים לאפשר לעם השני, צדק ועצמאות.

דב חנין: אבל אני אומר בדאגה גדולה שיש היום אצלנו בהנהגה ויתור על דרך השלום.

דב חנין: אני לא שמעתי ראש ממשלה בישראל כמו ראש הממשלה נתניהו שכאן בכנסת אומר לנו, צריך להגיד בכנות, לנצח נאכל חרב.

דב חנין: לנצח נאכל חרב.

דב חנין: אני חושב שזו אמירה מזעזעת וכשהיא באה מצדו של ראש ממשלה אני רוצה רק לתקן את ראש הממשלה, אני חושב שזו אמירה לא נכונה גם ברמה העובדתית, לא לנצח נאכל חרב, אני מקווה שהסכסוך הישראלי הפלסטיני יסתיים בדרך של שלום והסדר צודק.

דב חנין: אבל כשאנחנו מסתכלים על האזור שבו אנחנו חיים, אזור מסוכן, עם כלי נשק חדשים שנכנסים לכאן מכל הכיוונים, לא רק בידי מדינות, אלא גם בידי קבוצות חמושות תהיה בעתיד האפשרות לייצר נזקים איומים ולכן אם לא נתקדם בדרך השלום וההסדר בהחלט ייתכן שהסכסוך הישראלי הפלסטיני יסתיים כי פשוט לא יישארו ישראלים ופלסטינים לריב כאן.

דב חנין: זה חזון הבלהות שממנו צריך להזהיר וזה תפקידה של ההנהגה.

דב חנין: זה האתגר הגדול של ההנהגה.

דב חנין: לא להרים ידיים ולהסביר לנו שהעולם מסובך וקשה, אלא להתעקש על המאמץ ועל ההליכה לכיוון של שלום, עם כל הקשיים ולמרות כל האתגרים.

דב חנין: אז האתגר הראשון שאנחנו עומדים בפניו הוא אתגר השלום, אבל במקום ללכת בכיוון הזה הממשלה עושה דבר אחד עיקרי, היא בונה עוד ועוד ועוד בהתנחלויות.

דב חנין: אני לא יודע אם יצא לכם לבקר, אבל כדאי לראות, היקפי הבנייה בהתנחלויות בשנים האחרונות הם חסרי תקדים והבנייה הזאת לא נעשית במקרה, היא נעשית בדיוק כדי למנוע את אפשרות הקמתה של מדינה פלסטינית עצמאית בצדה של ישראל וזה מסכן את עתידנו.

דב חנין: אני רוצה לעבור לתחום שני, שגם בו מתקיים מאבק גורלי, וזה הקרב על הדמוקרטיה.

דב חנין: אנחנו נמצאים באיום אמיתי ואנחנו נמצאים במדרון.

דב חנין: סי.

דב חנין: אס לואיס כתב פעם שהדרך לגיהינום היא משעול מתון מאוד מאוד נעים להליכה.

דב חנין: כמה חסרים לנו במשעול הזה סימנים שיצעקו 'עצור'?

דב חנין: האמת, גבירותיי ורבותיי, שסימנים כאלה שצועקים עצור יש לנו היום המון.

דב חנין: אני הגעתי לכאן מדיון על סל התרבות החדש שמקדם שר החינוך שבמרכזו צנזורה, צנזורה מפורשת, בלי להתבייש.

דב חנין: הוא ימנע מבתי ספר להיחשף לתכנים תרבותיים שמנוגדים ליסודות המדינה.

דב חנין: יסודות המדינה?

דב חנין: ערכי המדינה?

דב חנין: מאיזה שפה בדיוק תרגמו את המונח הזה?

דב חנין: זה לא משהו שהיה שייך לתרבות הקונסטיטוציונית של חברה דמוקרטית, זה תורגם מאיזה שהיא שפה, אבל אני לא רוצה כרגע להגיד לכם מאיזו בדיוק.

דב חנין: והאיום על הדמוקרטיה קשור באופן ישיר למתקפה על המיעוט הלאומי הערבי.

דב חנין: אנחנו חיים פה בחברה מורכבת, יש לנו רוב לאומי יהודי בתוך מדינת ישראל ויש מיעוט לאומי ערבי.

דב חנין: היחסים בין מיעוט ורוב הם תמיד מורכבים ובטח הם קשים ומורכבים במיוחד במציאות של סכסוך לאומי כל כך מדמם וכל כך קשה ולכן זו רקמה עדינה מאוד.

דב חנין: אבל יש לנו ראש ממשלה שבחר בדרך ההסתה נגד המיעוט הלאומי כאסטרטגיה פוליטית.

דב חנין: הוא נבחר - - -

אברהם נגוסה: חבר הכנסת דב, זמנך עבר.

אברהם נגוסה: אנחנו מנסים את האירוע הזה לעשות אותו נקי מפוליטיקה.

אברהם נגוסה: למרות שאנחנו מהכנסת, בואו ננסה, אנחנו בונים אחדות בעם היהודי.

דב חנין: בהחלט.

דב חנין: אני חושב שהדברים הם חשובים ואתם, כידידי אמת, אני מקווה, של ישראל, צריכים לשמוע את הדברים כהווייתם.

דב חנין: אני אסכם את דבריי ואומר לכם שכשראש ממשלה מזהיר את האזרחים ביום הבחירות שהאזרחים בני המיעוט באים להצביע, אגב שקר, לא היה שום הצבעה המונית של ערבים בישראל, אבל ראש הממשלה היה בכל אמצעי התקשורת והזהיר את האזרחים שבני המיעוט באים להצביע.

דב חנין: תחשבו מה היה קורה לנשיא ארצות הברית שהיה מזהיר ששחורים יוצאים להצביע או שיהודים הולכים להצביע בהמוניהם.

דב חנין: זו המציאות היום בישראל.

דב חנין: והנקודה השלישית והאחרונה, הנושאים החברתיים.

דב חנין: בעבר אנחנו היינו חברה שהתגאתה בשוויון, היום אנחנו חברה ששוברת שיאים באי שוויון חברתי, בפערים, בשיעורי עוני.

דב חנין: זו תמונה מדאיגה.

דב חנין: לכן שמחתי על ההזדמנות להיפגש איתכם כי מבחנם של ידידים וחברים אמיתיים הוא לא רק ביכולת להחמיא, הוא לא רק ביכולת ללטף, הוא לא רק ביכולת למחוא כפיים, הוא גם ביכולת לבקר, נאמנים פצעי אוהב.

דב חנין: אנחנו כאוהבים מבקשים מכם לעזור לנו במאבק על דמותה של החברה הישראלית.

דב חנין: אין לנו ארץ אחרת, אנחנו את הארץ הזו צריכים לשמור, לטפח, להגן עליה, לשמור עליה מפני הסכנות החיצוניות והפנימיות ולעשות את הכול כדי שזו תהיה ארץ טובה, כדי שזה יהיה באמת מקום טוב לכולנו.

דב חנין: תודה רבה לכם.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני מזמין את הרב דניס אגר, נשיאת תנועת הרבנים הרפורמים האמריקאי.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<דניס אגר: אדוני יושב הראש, חברי כנסת נכבדים, אנחנו שמחים מאוד להיות כאן בישיבה הזו ברגע ההיסטורי הזה כאשר יש פה מרכז של 2,000 רבנים שהגיעו מארצות הברית, בד בבד עם יותר מ-300 חברים רבנים מהעולם כולו ואלה כולם איתנו כאן, לרבות הרבנים הישראלים אשר משמשים כאן בתבונה כה רבה.

<דניס אגר: יחדיו אנחנו מנהיגים רפורמיים יהודים, אנחנו מנהיגים יהודים, אנחנו משמשים את העם היהודי בערים ובכפרים בעולם כולו, אנו מלמדים את התורה, אנחנו מרימים את קול הצדק והשוויון, ערכים שחשובים במדינת ישראל, ולכן אנחנו יד ביד איתכם, עם מדינת ישראל.

<דניס אגר: אנחנו מבטיחים שהחיים כיום במאה ה-21 לא רק יכבדו את התורה אלא גם יביאו אותה לעת החדשה כדי שרוח העם היהודי תמשיך להתקיים ולחיות.

<דניס אגר: זה מה שאנחנו עושים מדי יום ביומו, אנחנו שומרים על השגשוג של היהדות, יהדות חיה, בעולם וזה מה ששומר עלינו.

<דניס אגר: עלינו לעשות זאת לא רק למען התפוצות אלא גם למען העם בישראל.

<דניס אגר: אנו רוצים לעבוד יחד איתכם, חברי הכנסת והעם היהודי מחוץ לכנסת, לבנות את אותם גשרים חזקים הבנויים על דמוקרטיה, על חירות ועל ערכי התורה.

<דניס אגר: כוועידה של היהודים הרפורמיים, אנו אוהבים את ציון ואת ישראל, אנו מתקדמים בדעתנו, יש לנו הרבה דעות לגבי ישראל ועתידה, אבל דבר אחד משותף לנו, שהאהבה לישראל מגיעה מעמקי נפשנו, מנפש יהודית.

<דניס אגר: אם אנחנו מסכימים עם כל אחד מהחוקים שעוברים כאן?

<דניס אגר: לפעמים כן, לפעמים לא, אבל אנחנו נאמנים למדינת ישראל ובעבודה שאנחנו עושים בקהילות כל יום אנחנו מחויבים להמשיך באהבת ישראל בכל גווניה, בכל דרך שאנו עושים אותה.

<דניס אגר: הוועידה המרכזית הזאת היא זו שמגדלת צעירים יהודיים שישמשו כדוגמה ומופת, כפי שאמר ג'ייקובס, וזאת אנחנו עושים במחנות, בבתי הכנסת, בקולג'ים, כדי שיהיו נלהבים לגבי ישראל, כדי שיהיו מעורבים בחיי מדינת ישראל, שיאהבו את ישראל.

<דניס אגר: יש להם שאלות רבות, התפקיד שלנו לעזור להם לבחון את אותן שאלות, את המורכבות של המדינה, כך שבסופו של יום גם הם יביאו את ליבם ואת נפשם, את הביקורת שימתחו, את המחמאות שייתנו, גם לעם בישראל וגם לעם היהודי.

<דניס אגר: מטעם הרבנים, מטעם המנהיגות שיושבת לפניכם פה על בימה זו, תודה על ההזדמנות שניתנה לנו, תודה על ההזדמנות לדו שיח, תודה על כך שאפשר לבנות גשרים חזקים ואיתנים איתנו, אנו הנמצאים מחוץ לישראל עם אלה היושבים בישראל, עם הרבנים בישראל ועם כולכם עד אחד.

<דניס אגר: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הכנסת נחמן שי.

אברהם נגוסה: אני מזמין את הרב סטיב פוקס, מנכ"ל CCAR.

<סטיבן פוקס: אדוני היושב ראש, גבירותיי ורבותיי, חברים, עמיתים, אני חוזר על המילים של אלה שדיברו קודם לכן וחברי הכנסת, לבטא את מיטב הערכתי לכם, לכולכם, לכל היושבים כאן, שאפשרתם לנו להיות איתכם ולדבר איתכם היום.

<סטיבן פוקס: אנחנו גאים להיות חברים וידידים של ישראל, אבל אני לא ידעתי אם לבכות או לצחוק הבוקר כשראיתי את המאמר ב'הארץ' שהתייחס ליהודים רפורמים שהם חולי נפש.

<סטיבן פוקס: בהתחלה חששתי ולבי כאב ואחר כך בהומור חשבתי על הוריי שהגיעו מאירופה לארצות הברית.

<סטיבן פוקס: אבי נהג לומר לי שהדברים שאנחנו עשינו כצעירים ושאחרים עשו ביסט משיגע, אבל הוא אמר את זה בחיבה, באהבה, וזאת כדי לעודד אותנו להמשיך קדימה.

<סטיבן פוקס: הוא לא אמר את זה כדי להפחית בערכם של הלוקים, הלומדים אחרת, כדי להפחית ממעמדם וערכם של אנשים בחברתנו.

<סטיבן פוקס: לכן התשובה היא כן, אנחנו קצת משיגע, מבחינה מסוימת אנחנו מסתכלים על הרבנים שלנו ועל החברים שלנו ואתם צריכים להיות מעט משיגע כדי ללחום על מה שאתה לוחם ולעמוד איתן יום יום בחברה הזאת ולומר 'אנחנו אוהבים את ישראל ואנחנו דורשים גם שוויון וגם דמוקרטיה וגם חירות'.

<סטיבן פוקס: כן, יש לומר זאת, וכדי לומר זאת אתה צריך להיות קצת משיגע.

<סטיבן פוקס: על כך אנחנו חולקים את האהבה עם אלה שקיבלו את פנינו, בעיקר אלה אשר נמצאים איתנו, הרבנים מצפון אמריקה והעולם כולו, אשר חותרים מדי יום לקרב אנשים ליהדות, שנלחמים מדי יום לקרב אנשים לישראל, ואני אומר, כן, כמה מאיתנו קצת משוגעים, קצת חולי נפש, אבל זה הכוח שאנחנו מזריקים, כי אנחנו למעשה לוחמים על פי האהבה שבתוכנו ושתהפוך לא רק את היהודים בעולם כולו אלא גם את היהודים בישראל ותשנה את החברה למען צדק, למען אחווה בכל מקום.

<סטיבן פוקס: ותודה לכם.

אברהם נגוסה: אני מזמין את חברת הכנסת מיכל בירן לשאת את דבריה.

מיכל בירן: אני מעדיפה לדבר באנגלית, אני לא אוהבת שמתרגמים אותי.

מיכל בירן: אני יהודייה חילונית.

מיכל בירן: כשהייתי בגיל העשרה הייתי מתחכמת, כשאנשים היו שואלים אותי על יהדות הייתי אומרת שיש לי עיניים ירוקות, אבל אם יקראו לי בת לקהילה שיש לה עיניים ירוקות זה לא היה אומר לי שום דבר.

מיכל בירן: אבל אז גדלתי והבנתי שיכולתי להיוולד בכל מקום, אבל אני נולדתי כאן.

מיכל בירן: יכולה הייתה להיות לי היסטוריה אחרת, אבל זאת ההיסטוריה שלי, זה העם שלי, הארץ שלי, ואני גאה מאוד להיות כאן.

מיכל בירן: אני אנסה לדבר על שלושה מן האתגרים העיקריים שאנחנו מתמודדים איתם היום, לדעתי.

מיכל בירן: הדבר רלוונטי לדרך שבה אני מגדירה את עצמי, אני מגדירה את עצמי כיהודייה חילונית, כציונית, כדמוקרטית חברתית וכפרגמטית.

מיכל בירן: אני חלק מהמחנה הציוני, לא אמרתי, בעצם מפלגת העבודה או איך שקוראים לזה.

מיכל בירן: קודם כל הפער החברתי.

מיכל בירן: ישראל נוסדה כחברה צודקת בבית היהודי, תמיד היו אלה שני עמודי התווך.

מיכל בירן: הייתה לנו מערכת בריאות טובה, מערכת חינוך מצוינת, הילדים הלכו לצבא וציפינו שהמדינה תהיה אחראית לאזרחים, אבל בעשר השנים האחרונות המדינה נסוגה מן האחריות שלה והתוצאה היא שאנשים צריכים להוסיף משאבים משל עצמם.

מיכל בירן: הכיתות הולכות וגדלות ואז ההורים שולחים את הילדים לבתי ספר פרטיים, ואל תשכחו, לא מדובר פה בארצות הברית.

מיכל בירן: בשעתו כולנו למדנו בבתי ספר ציבוריים, אבל היום, כאשר אתה נכנס לבתי ספר ציבוריים אנשים צריכים לשלוח את הילדים לחוגים וכל מיני דברים כאלה.

מיכל בירן: כנ"ל לגבי מערכת הבריאות.

מיכל בירן: התורים מתארכים ומתארכים ואנשים עושים כל מיני ביטוחים פרטיים, כי הם לא רוצים לקחת סיכון.

מיכל בירן: כאשר אתה רואה את האנשים הממוצעים, הם לא יכולים לחיות ככה, הם עובדים, הם עושים כל מה שהם צריכים לעשות, אבל אי אפשר לרכוש דירה, אי אפשר לתת חינוך לילדים, הם לא מסוגלים לקבל בריאות טובה וזה דבר שבעבורי זה לא יהודי.

מיכל בירן: כיהודייה חילונית עבורי ערבות הדדית ותיקון עולם זה חלק מהיותי יהודייה.

מיכל בירן: והדבר השני, פתרון שתי המדינות, או האתגר לגבי הסכסוך.

מיכל בירן: אני ציונית, אני בעד פתרון שתי המדינות כי אני רוצה לחיות במדינה יהודית ודמוקרטית.

מיכל בירן: כאשר אני פוגשת פלסטינים ואני אומרת להם שלא הייתי רוצה לחיות ברמאללה, לא בגלל הכיבוש הישראלי, אלא בגללם, בגלל חוסר שוויון של נשים, חופש הדיבור, מדינת רווחה, חופש העיתונות.

מיכל בירן: אני רוצה לחיות במדינה יהודית ודמוקרטית, אבל אני לא יכולה לחיות עם העובדה שיש אנשים שחיים כאן שאין להם זכות בחירה ואין להם זכות להגדיר את עצמם ולהיות חלק מהמשחק הדמוקרטי ואני לא יכולה לחיות עם הדבר הזה.

מיכל בירן: מאידך אני רוצה שיהיה כאן רוב יהודי.

מיכל בירן: לכן הפתרון היחיד הוא זה של שתי המדינות.

מיכל בירן: ועם הזמן הדבר הופך להיות סבוך יותר ויותר ואני לא מאמינה שלנתניהו יש מטרה אמיתית לקדם את הדבר הזה.

מיכל בירן: אני חושבת שאתם צריכים לדעת את הדבר הזה, אבל עליכם לדעת גם שיש אנשים רבים מאוד שאכפת להם מהדבר הזה והם מדברים על כך כל הזמן.

מיכל בירן: הייתם צריכים לראות את הפייסבוק יום אחרי הבחירות, אנשים ממש התאבלו.

מיכל בירן: עליכם לדעת שלמרות שהממשלה בישראל לא עשתה את מה שהיא צריכה לעשות לדעתי, יש הרבה מאוד אנשים, רוב הישראלים הם בעד פתרון שתי המדינות, רוב הישראלים רוצים שהסכסוך ייפתר, וזה דבר שחשוב שתדעו.

מיכל בירן: בסופו של דבר האתגר הדמוקרטי.

מיכל בירן: כאשר אני רואה מה שקורה בעולם הפייסבוק של רובי ריבלין, הנשיא, אני דואגת, דואגת לעתיד.

מיכל בירן: הוא בעצם נסיך הימין, אני לא מסכימה איתו בכלום, אבל כאשר הוא עומד בנחישות כנגד הגזענות וכנגד האפליה והוא עושה זאת, הוא עושה זאת בצורה אמיצה מאוד, אתם צריכים לראות מה אנשים כותבים עליו.

מיכל בירן: כשאני רואה את הדברים האלה אני ממש חוששת, אני דואגת ואני יודעת שאנחנו צריכים לטפל בעניין הזה של הגזענות, של האלימות בישראל, שאם לא כן לא נוכל לחיות כאן ולהישאר כאן בבית היהודי ובחברה הצודקת.

מיכל בירן: והדבר האחרון, הייתי רוצה שתדעו שאנחנו רואים אתכם כשותפים, אנחנו חולקים הרבה מן הערכים שאתם חולקים בהם ואני בטוחה שגם האחרים יאמרו כך.

מיכל בירן: המחנה הציוני איננו המקום היחיד, אבל הוא ללא ספק בית ליהדות הרפורמית בישראל.

מיכל בירן: לכן אנחנו מעריכים מאוד את החברות שלכם.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני מזמין את גב' ענת הופמן, המרכז הרפורמי לדת ומדינה.

<ענת הופמן: שלום, חברים.

<ענת הופמן: נהדר לדבר איתכם בעברית.

<ענת הופמן: ישראל עוברת שינוי בתחומי דת ומדינה, כי ידענו לחלום.

<ענת הופמן: אנחנו מתעקשים על הדיאלוג הכי חשוב של חיינו, מה הם הערכים של מדינת ישראל, זה יהיה אתנוצנטרי, גזענות, עליונות, או שוויון, סובלנות ופלורליזם.

<ענת הופמן: יושב איתנו אחד מהחולמים הגדולים של התנועה שלנו, הרב אורי רגב.

<ענת הופמן: על הכתפיים שלך, אורי, אנחנו עומדים בכל אחד מההישגים והעתירות שהצלחנו בהם ואנחנו לא שוכחים.

<ענת הופמן: אבל אורי לא לבד, ישנם דורות של חולמים רפורמים בישראל ובארצות הברית שאנחנו עומדים על הכתפיים שלהם.

<ענת הופמן: החלום יצר רעידת אדמה ואחרי רעידת אדמה ישנו אפטר שוק והאפטר שוק מתבטא באמירות קשות מאוד נגד התנועה שלנו.

<ענת הופמן: אני מראה לכם פוסטר שנמצא עכשיו בשכונות החרדיות, צילמתי את זה ביום שישי, זה נמצא בשמואל הנביא, בסנהדריה, ברמת שלמה, ואני אקרא לכם, זה קשה לתרגם, אז אני אקרא את זה באנגלית.

<ענת הופמן: אני ראיתי הרבה פוסטרים נגד רפורמים בחיי, זה הגרוע מביניהם וזה עכשיו בירושלים, במאות עותקים, בכל השכונות החרדיות.

<ענת הופמן: אני רוצה להזהיר אותנו שאחרי האפטר שוק תיתכן אלימות.

<ענת הופמן: בדרך כלל סוג כזה של הסתה גורר אלימות.

<ענת הופמן: כמו שהייתם איתנו במאבק לקראת הגשמת החלום תהיו איתנו באפשרות הזאת שייתכן אלימות נגד התנועה הרפורמית, נגד פעילי התנועה הרפורמית, נגד נשות הכותל וזה יכול לקרות בקרוב.

<ענת הופמן: אני רוצה להזכיר לנו שההישג ההיסטורי בכותל חשוב מאוד, אני האחרונה שאקטין ממנו, אבל הוא לא יושם.

<ענת הופמן: בעוד שמונה ימים שר הדתות צריך לחתום על התקנות , זה הצעד הראשון שהממשלה עושה בעקבות ההחלטה שלה והשאלה אם בעוד שמונה ימים שר הדתות באמת יחתום על התקנות ויתחיל את הפעולה שתגרום ליישום.

<ענת הופמן: בתור אם לילדים אני יודעת את ההבדל בין 'אמא, אני אדיח את הכלים' לבין הכלי הראשון שנשטף.

<ענת הופמן: כשנסיים היום את הישיבה שלנו בכנסת אנחנו נשיר את שירת התקווה ואני רוצה שתשימו לב במיוחד, כוונה מיוחדת, להיות עם חופשי בארצנו.

<ענת הופמן: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

<ענת הופמן: כל אחד יקבל את הפוסטר הזה לקחת חזרה לאמריקה.

אברהם נגוסה: הצטרפו אלינו חבר הכנסת מייקל אורן וחברת הכנסת מרב מיכאלי.

אברהם נגוסה: אני מזמין את חבר הכנסת נחמן שי לשאת את דבריו.

נחמן שי: שלום, חברים.

נחמן שי: באמת נדיר לדבר עברית בפורום כזה, זה עושה את החיים שלנו טיפה שונים.

נחמן שי: אני רוצה קודם כל לברך את כולכם על הביקור בישראל ועל המפגש הזה, אני רוצה לברך את הרב ג'ייקובס, ידיד ותיק שלי, את אברהם, את כל הנוכחים פה על הבמה ובעיקר את ידידי, הרב גלעד קריב, שהוא גם חבר במפלגתנו, המחנה הציוני, וגם היה גורם מאוד חשוב בהכנת המצע של המחנה הציוני בבחירות האחרונות.

נחמן שי: אם היו בוחרים לפי המצע היינו צריכים לנצח את הבחירות, הבעיה היא שבחרו לפי סיבות אחרות ולא כל כך הצלחנו.

נחמן שי: אבל המצע שלנו היה הכי טוב, אני מבטיח לכם.

נחמן שי: בכנסת ה-19 ובכנסת ה-20 אני בחרתי להוביל שתי שדולות, אחת שעוסקת ביחסי ישראל-ארצות הברית ואחת שעוסקת בחיזוק הקשר בין ישראל לבין העולם היהודי.

נחמן שי: אני עושה את זה מתוך מחויבות עמוקה ומתוך שכנוע שמדינת ישראל קשורה קשר הדוק ליהדות העולם בכלל וליהדות ארצות הברית בכלל וחייבת הרבה לתפוצות שלה, שוב, במיוחד לזו שבארצות הברית והיא מחויבת לשמור על הקשר ולהדק אותו.

נחמן שי: אנחנו עושים את זה בדרכים שונות, אבל בעיקר בפעילות בכנסת שתכליתה, אני מצטער על הביטוי, לחנך או לידע את חברי הכנסת במשקל העצום שיש ליהדות ארצות הברית, גם על מדינת האם שלהם שהיא ארצות הברית וגם על ישראל.

נחמן שי: זה הגשר שאנחנו הולכים עליו הלוך ושוב ביחסים, גשר מוצק, גשר איתן, ואתם הוא הגשר האנושי הזה שעליו בנויים בסופו של דבר יחסי ישראל ארצות הברית.

נחמן שי: לצערי לא כל חברי הכנסת מכירים זאת, לא כולם מבינים זאת, לכן אנחנו, גם באמצעות ביקורים וגם באמצעות מפגשים, והרב ג'ייקובס היה במפגש של השדולה שלנו שבה התקיים דו שיח נדיר בינו לבין נציג של היהדות האורתודוקסית, אבל בדרך כלל הם מסרבים, לצערי, לבוא למפגשים שלנו, לקיים את השיחות האלה.

נחמן שי: יש איזה שהיא הדרה שאתם מכירים אותה היטב ושהיא חלק בלתי נפרד מהמציאות הישראלית וצריך להילחם ולהיאבק בה.

נחמן שי: כשאני קורא על הצהרות של שר התיירות בישראל על יהדות רפורמית בארצות הברית, זה נובע בין היתר מאי הכרה ואי הבנה ואי ידיעה של המשקל, של החשיבות, של התרומה העצומה שאתם תורמים ליחסים בין שתי המדינות.

נחמן שי: זה כואב לי לא רק כאיש פוליטי, אלא כואב לי כיהודי וכישראלי שחושב שההבנה הזו צריכה להיות נחלתו של הבית הזה כולו.

נחמן שי: אני רוצה לומר עוד מילה אחת על הפוליטיקה שלנו.

נחמן שי: אנחנו נמצאים עכשיו במאבק מאוד קשה והוא מאבק על עתידה, על דמותה של מדינת ישראל בעתיד, איזו מדינה תהיה לנו.

נחמן שי: זה לא רק השאלה אם היא תהיה יהודית דמוקרטית, אלא מה נגזר מכך על החיים שלנו בארץ, איזה ערכים יובילו אותנו כחברה, איזה ערכים אנחנו נקנה לילדים שלנו, האם הם יזכו לחינוך רחב, האם יראו לפניהם תמונת עולם כולו, האם יוכלו ללמוד לשקול מה טוב, מה רע, מה נכון או מה לא נכון, או שיובילו אותם בתוך מנהרות, בתוך עולם של חושך, לא ללכת ימינה ולא ללכת שמאלה, שמישהו יחליט בשבילם מה טוב להם ומה רע להם.

נחמן שי: זאת תמצית המאבק שאנחנו נלחמים.

נחמן שי: אנחנו נלחמים על מערכת החינוך בארץ, אנחנו נלחמים על מערכת התרבות בארץ, אנחנו נלחמים על מערכת התקשורת בארץ, אנחנו נלחמים על העולם של הארגונים הלא ממשלתיים, אלה שהממשלה מנסה לחבל בהם ולבלום אותם.

נחמן שי: על זה אנחנו נלחמים בימים האלה.

נחמן שי: לכן המאבק הוא יותר מהשאלה איפה יעבור הגבול ואיך יהיו היחסים בינינו לבין הפלסטינאים, המאבק הוא על הערכים, על המהות, על המוסר של מדינת ישראל, המדינה שההורים שלנו וההורים של ההורים שלנו הקימו והמדינה שאנחנו נעביר לילדים, לנכדים, לנינים, לדורות הבאים של היהודים ושל הישראלים שיחיו פה.

נחמן שי: זה מאבק מאוד קשה והוא מהותי בעיניי.

נחמן שי: אני מאוד מקווה שננצח בו.

נחמן שי: זו לא שאלה מי יהיה בממשלה ומי יהיה בשלטון ומי יהיה ראש הממשלה.

נחמן שי: זה עוזר מאוד, אבל השאלה היא איזו מדינת ישראל תתקיים פה בעשורים הבאים, במאות הבאות.

נחמן שי: זו מהות המאבק, אלה הדברים שאנחנו נלחמים עליהם ושהם בעיניי הכי חשובים, הכי חשובים, שלמענם אני חושב שאני וחבריי נמצאים בבית הזה, בוודאי מהמפלגה שלנו, כדי להילחם יום ולילה על איזו מדינת ישראל תהיה פה בשנים הבאות.

נחמן שי: ולבסוף אני לא יכול שלא להזכיר את הרבנית עדה, שהייתה רבנית של בית הכנסת של אבי ז"ל ושדרכה אני התוודעתי לעולם של הקהילה הרפורמית והייתי בא פעמים רבות לבית הכנסת ושם גם הנצחנו את זכר הוריי.

נחמן שי: ותמיד תמיד זו פינה חמה אצלי.

נחמן שי: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה, חבר הכנסת נחמן שי.

אברהם נגוסה: אני מזמין את הרב דניאל פרידלנדר, נשיא האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת.

<דניאל פרידלנדר: בוקר טוב.

<דניאל פרידלנדר: חם היום, סוף סוף, אנחנו זקוקים למעט חום, אנחנו זקוקים לתקווה.

<דניאל פרידלנדר: הבחירות שחזינו בהן בארץ ואלה שאנחנו רואים בצפון אמריקה ובצרפת, כל זה לא נותן לנו הרבה תקווה שאידיאלים שוב יזכו בתמיכת הרוב.

<דניאל פרידלנדר: סבי עבר מפינסק ליפו ב-1911 כי הוא רצה לחיות במקום שבו יזכו ערכיו לשוויון עם ערכי האוכלוסייה, כשהרוב התייחס למיעוט בכבוד וערכינו השתקפו בחוקים ובחיי היום יום.

<דניאל פרידלנדר: בארץ ישראל ובצפון אמריקה התברכנו בכך שיש קהילות יהודיות חזקות שהן בטוחות בעצמן.

<דניאל פרידלנדר: אני ניצב כאן בפני חברי הכנסת הבוקר ומייצג את הנציגות של היהדות המתקדמת מ-50 קהילות בעולם כולו ששם לא רק היהודים הם מיעוט, אלא יהודים רפורמים הם בעצם מיעוט בתוך המיעוט היהודי והם עומדים גם כן בפני אותם אתגרים שאחינו כאן בארץ עומדים בפניהם.

<דניאל פרידלנדר: ובקרב הנציגים הבוקר, הרבנים הרפורמים והמנהיגים מצרפת, מאוסטרליה, מאוקראינה, מדרום אמריקה, הם כולם רבנים גאים שנאבקים מדי יום כדי שיוכרו על ידי אחיהם האורתודוקסים בארצם.

<דניאל פרידלנדר: לא רק שהם צריכים להתמודד עם אנטישמיות אלא גם עם אנטישמיות פנימית, יהודית, וזה דבר שאסור שיארע כאן בארץ.

<דניאל פרידלנדר: זה ממש בלתי נסבל גם במקומות אחרים כמובן, אבל עם ישראל חייב להתמודד, חייב לעמוד בציפיות של כלל ישראל, צריך לחיות את זה ואיך שאנו מתייחסים למיעוט בארץ, איך אנו מתייחסים למיעוט בכל מקום, זה למעשה נותן לנו את הערך.

<דניאל פרידלנדר: אנו ניצבים בפני חברי הכנסת היום ואומרים, אנו תקווה להיות שותפים בארץ ישראל ולעמוד בערכים הגבוהים ביותר ולהיות שותפים לכם.

<דניאל פרידלנדר: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני מזמין את חברת הכנסת מרב מיכאלי לשאת את דבריה, בבקשה.

מרב מיכאלי: בוקר טוב.

מרב מיכאלי: תענוג להיות פה, תודה שבאתם, במיוחד בימים אלה, זה לא טריוויאלי.

מרב מיכאלי: אז ממש תענוג לאחר אתכם ואתכן, תודה רבה.

מרב מיכאלי: וכמובן גלעד.

מרב מיכאלי: אני לא רוצה לדבר במונחי מצע על גלעד.

מרב מיכאלי: אני לא יודעת כמה אתם יודעות ויודעים על התרומה האדירה שיש לגלעד קריב בהבנה של ישראליות וישראלים שיהדות היא לא רק מה שאנשים לבושים בשחור אומרים להם.

מרב מיכאלי: זה דרמטי.

מרב מיכאלי: ועוד קומה רדיקלית בהבנה הזאת נעשתה בזכותה של ענת הופמן, כמובן.

מרב מיכאלי: ענת, ההישג העצום שבאמת הוא מדובר במונחים היסטוריים, של מה שטפו טפו טפו עומד לקרות בכותל, זה לא מושלם, לצערי, וצריך להגיד את זה כי יש בצד אחד את ההישג העצום, בצד שני רחבת הכותל שנשארת בית כנסת אורתודוקסי מחמיר, שזה, אני לא רוצה להגיד מילים קשות כמו טרגדיה, אבל מה שהולך לקרות בצד השני הוא נס והנס הזה רשום, בין השאר, על שמך, יקירתי, ועל שם הקבוצה האמיצה, המדהימה, המסורה שלא הניחה כל כך הרבה שנים ולא נכנעה במאבק ולא התקפלה ולא נבהלה ולא נרתעה.

מרב מיכאלי: זה לא דבר קל ערך.

מרב מיכאלי: אז באמת תודה.

מרב מיכאלי: אני גם רוצה להתנצל בפניכם ובפניכן על זה שבבית הזה, שמייצג את הריבונות הישראלית, קוראים לכם בשמות.

מרב מיכאלי: לצערי אנשים שעושים את זה הם אנשים שלא מבינים את היהדות, פשוט לא מבינים את היהדות, וחמור מזה, הם גם לא מבינים מה זה דמוקרטיה.

מרב מיכאלי: הם לא מבינים מה זה דמוקרטיה והם לא מחויבים לדמוקרטיה.

מרב מיכאלי: לא צריך, אגב, ללכת לאנשים אורתודוקסים בשביל זה, אפשר לצטט את גאון הדור, הרבי שלדון אדלסון, שאמר Israel doesn't have to be a democracy, אז לצערי זאת ההשראה והגיבוי.

מרב מיכאלי: לכן אני חוזרת ומציינת כמה אני שמחה שאתן ואתם כאן וכמה אתם באמת השותפות והשותפים שלנו למאבק על מדינת ישראל כמו שכולנו מאמינות ומאמינים שהיא צריכה להיות, כמו שאני רוצה להגיד שאין לי ספק שהיא תהיה בסופו של דבר.

מרב מיכאלי: ואני רוצה להגיד לכן ולכם, אני יודעת שלראות את ישראל מרחוק זה לפעמים נראה horrific, לצערי גם לחיות בישראל לפעמים זה horrific והרבה פעמים אנחנו נוטות ונוטים להתייאש, כי אנחנו חלשים, כי אנחנו בקלות מתייאשות ומתייאשים, כי אנחנו לא משיחיים, כי אנחנו לא הולכים עם הראש בקיר, כי אנחנו לא הולכים בכוח, כי אנחנו לא הולכים נגד כי אנחנו רוצות ורוצים ללכת בעד ובעד לפעמים יותר קשה, התנועה הזאת היא יותר קשה לפעמים.

מרב מיכאלי: אבל אני רוצה להגיד לכם משהו, המטוטלת תמיד חוזרת, תמיד היא חוזרת, ככה זה באנושיות, ככה זה בפוליטיקה, היא תמיד חוזרת.

מרב מיכאלי: האחריות שלנו היא להיות כאן יציבות ויציבים, בטוחים בעצמנו כשהיא תחזור בפעם הבאה, כי היא תחזור.

מרב מיכאלי: ואתן ואתם שותפות ושותפים שלנו לדבר הזה.

מרב מיכאלי: כמו שאמר חברי נחמן, זה כן משנה מי ראש הממשלה וזה כן משנה מי בשלטון, ומשום שאנחנו במוקדם או במאוחר נהיה בשלטון ובוא נחזיק אצבעות שנצליח לעשות את הדבר הנכון כשנהיה בשלטון - - -

אברהם נגוסה: זה דבר שאני לא מסכים.

מרב מיכאלי: אבל אני מבטיחה לכן ולכם שאנחנו, כמו שהיום אנחנו עושות ועושים את הכי טוב שאנחנו יכולות, אנחנו בטח ובטח נעשה את זה כשהמטוטלת תחזור.

מרב מיכאלי: אז שוב תודה רבה רבה לכם על השותפוּת ועוד מעט.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני מזמין את חבר הכנסת מייקל אורן לשאת את דבריו.

מיכאל אורן: בוקר טוב, תודה, כבוד היושב ראש.

מיכאל אורן: כבוד רב לראות את כל החברים פה.

מיכאל אורן: כמה זה מוזר, אני פה נציג כנסת מול רובכם אמריקאים, אבל מה שכיף פה, סוף סוף בבניין הזה יש לי אולם מלא אנשים ששותפים למבטא שלי.

מיכאל אורן: אני לא שומע את המבטא, אומרים שיש לי מבטא, אני חושב שלהם יש מבטא.

מיכאל אורן: נגוסה, יש לך איזה מבטא, לא? מרב בכלל.

מיכאל אורן: וגם שותפים לתפיסת העולם שלי.

מיכאל אורן: זה מה שאולי הכי נוגע ללב.

מיכאל אורן: אתם מכירים את הרקע שלי, איפה שאני גדלתי, בבית כנסת קונסרבטיבי, עליתי לארץ, הצטרפתי לקהילה רפורמית כאן בירושלים, לכן המחויבות שלי לפלורליזם היהודי באה מהבית, גדלתי איתה והבאתי אותה ארצה.

מיכאל אורן: מאז עלייתי לארץ אני פועל להמחישה גם בתפקידים קודמים שלי וגם בתפקיד הנוכחי שלי.

מיכאל אורן: מה פירוש?

מיכאל אורן: בשבילי הציונות כרעיון מושתת על האמונה בקיומו של עם יהודי, מדינת ישראל כמדינת לאום של העם היהודי מושתתת על קיומו של עם יהודי.

מיכאל אורן: בלי עם אין מדינה, בלי עם אין ציונות.

מיכאל אורן: כחלק מתפיסת העולם הזו של קיומו של עם ומדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי אין מצב, לא מתקבל על הדעת מצב כזה שליהודים רפורמים אין נגישות למקווה שנתמכת על ידי מדינת ישראל.

מיכאל אורן: אין מצב.

מיכאל אורן: אין מצב שבן של שגריר מסוים, שמתחתן פה בירושלים על ידי רב רפורמי שמוכר על ידיכם, בנוכחותו של נשיא המדינה, הנשיא פרס, שטקס הנישואין הזה לא מוכר על ידי מדינת ישראל.

מיכאל אורן: אין מצב כזה.

מיכאל אורן: אנחנו מדינת לאום של כל העם היהודי באשר הוא ואיך הוא מחליט לקיים או לא לקיים חלק מיהדותו.

מיכאל אורן: אבל התפיסה הזאת בעיניי היא דו סטרית, הנה החלק אולי היותר קשה של דבריי.

מיכאל אורן: דו סטרית, משום שאם אנחנו חלק מאותו עם, גם העם שיושב מחוץ לארץ, גם העם שמשתייך לתנועה הרפורמית הפרוגרסיבית, צריך להפגין הבנה ותחושה של שייכות לעם שלנו פה.

מיכאל אורן: כפי ששמעתם מדבריה של חברת הכנסת מרב מיכאלי, יש לנו חילוקי דעות מסוימים פה בתוך הבית, אנחנו לא מסתירים אותם, מי שעולה למליאה יכול לשמוע אותם בטונים גבוהים מאוד ומאוד נדיר שאנחנו מגיעים למשהו שהוא קרוב מאוד לקונצנזוס בבניין הזה.

מיכאל אורן: במהלך הקיץ האחרון הגענו למשהו מאוד נדיר, קונצנזוס סביב הנושא של הסכם הגרעין האירני, שהדבר מהווה סכנה למדינה הזאת.

מיכאל אורן: הבית הזה, לפחות המפלגות היהודיות, באו אליכם ואמרנו 'הנה, הדבר הזה מסכן את ילדינו ונכדינו' ולא תמיד זכינו לאוזן קשבת, כמו שצריך, כמו תחושה שנובעת מתחושה של עם אחד.

מיכאל אורן: חשוב לציין שגם כשיש חילוקי דעות בנושא של חוק העמותות, שמעתם על חוק העמותות?

מיכאל אורן: אבל אין לנו חילוקי דעות, לפחות בקרב המפלגות היהודיות, לגבי הבעיה שנובעת מכך שיש מדינות אירופאיות שתומכות בעמותות שלא רק מתנגדות למדיניות של ממשלת ישראל הנבחרת, אלא יש כאלה שמתנגדות לקיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

מיכאל אורן: כשאנחנו באים אליכם עם בעיה כזאת אנחנו מצפים גם לתחושה של עם.

מיכאל אורן: אני מאוד מחויב, כמי ששמע במשך שנים, יחד עם כמה מכם, על מה צריך על מנת להשיג את ההסכם הזה סביב האזור לתפילה בכותל הדרומי.

מיכאל אורן: אני מחויב ליישום ההסכם הזה.

מיכאל אורן: לא ייתכן, אני אומר את זה כחלק מהעם היהודי, אני פונה אליכם גם, להפגין באופן הדדי אותה תחושה של שייכות, של אחדות, של אחווה, כי אין לנו מדינת ישראל אחרת, אין לנו עם אחר, אנחנו שייכים לעם אחד.

מיכאל אורן: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני מזמין את חבר הכנסת זוהיר בהלול, בבקשה.

זוהיר בהלול: שלום לכם.

זוהיר בהלול: התבקשתי לקצר למרות שהשפה הערבית היא שפה ארוכה שיש לה התחלה, אבל אין לה סוף.

זוהיר בהלול: הייתה חברת כנסת, ישנה, אבל היא אמרה לפני כמה ימים שאין מדינת פלסטין בגלל העובדה שערבים לא יכולים לבטא את הפ"א, אז אני חושש לדבר על peace, שמא ה-peace יתברר כביס.

מיכאל אורן: הם רפורמים.

זוהיר בהלול: עבדכם הנאמן החליט, אני החלטתי לחבור לפוליטיקה דווקא דרך מפלגה שגם הגדירה את עצמה כמחנה ציוני והיא כמובן גם מפלגה יהודית.

זוהיר בהלול: כלומר אני, הערבי, נמצא במפלגה שהיא גם יהודית אבל גם ציונית ואני אומר לכם, באמת ביושר ובאומץ, לכם מגיעה מדינה, מגיעה לכם מדינת לאום, אתם סבלתם גם באלפיים שנות גולה ואתם שילמתם את המחיר הגבוה ביותר בהיסטוריה המודרנית ולעם היהודי מגיעה מדינה.

זוהיר בהלול: אבל באותה נשימה, לפני שמישהו יפצח במחיאות כפיים, באותה מידה לעם הפלסטיני, העם הפלסטיני ראוי למדינתו.

זוהיר בהלול: אני אפילו לא רוצה להתווכח עם שום הגדרה שהטיף אליה, די בצדק מבחינתו, ידידי מר אורן, שיש לי כמובן רק הערכה אליו, על ההגדרות של המדינה.

זוהיר בהלול: יש לנו כמובן ויכוח, אבל עכשיו אני לא רוצה להתווכח, אני רק אומר שמעבר לעובדה שהעם הפלסטיני ראוי למדינתו, אבל גם לעם הפלסטיני יש שכול ויש דמעות ויש כאב ויש טרגדיות.

זוהיר בהלול: לא יכול להיות שנאמר בפרהסיה, מנהיגי המדינה, שאותה אני מכבד, ואני הרי אמרתי כבר, אתם ראויים למדינתכם, להגדרה עצמית, שכל מה שחפץ לו העם היהודי במסגרת הצדק, לא הפואטי, אלא הצדק הערכי, אבל איך אפשר לומר שליהודים יש שכול ולפלסטינים אין שכול?

זוהיר בהלול: זה מייסר אותי, זה גודע את הגידים שלי, זה פוגע בנימים שלי וזה גורם לי להתפתל פעם אחר פעם.

זוהיר בהלול: אינכם מבינים איך עבר עליי הלילה הזה.

זוהיר בהלול: ברגע שמנהיגי המדינה היהודית, שראויה להגדרה עצמית ולבית לאומי, היא יכולה גם להתנער מזכותו של הפלסטיני אבל גם להכחיש את כאבו, את כאבה של אם פלסטינית שמאבדת את בנה, לא יכול להיות.

זוהיר בהלול: אני חושב שדווקא מרבנים רפורמיים, והיה לי הכבוד, גבירותיי ורבותיי, להכיר במהלך מסע הבחירות המרתק שלי אחד מהאנשים הכי מעניינים שפגשתי בחיי, הרב הרפורמי הרב גלעד קריב, אני אומר זאת ומצטמרר, היה לי העונג וגם הכבוד הערכי לחבור לאישיות כל כך ערכית, כל כך אנושית, כל כך חוברת גם לנרטיב של האחר, תוך כדי אי התעלמות מהנרטיב של ערכים אוניברסאליים שאנחנו כל כך משוועים להם באזור שותת דם, באזור מלא שכול, והאיש הזה לימד אותי פרקים, באופן בלתי ישיר, מה היא רבנות רפורמית.

אברהם נגוסה: אנחנו חרגנו מהזמן.

זוהיר בהלול: שהיהודים יחליטו, הערבי חייב לקצר או להאריך?

זוהיר בהלול: מה?

זוהיר בהלול: אני מודה לכם, תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: תודה לכולם.

אברהם נגוסה: אני רוצה לסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הכנסת יאיר לפיד מ'יש עתיד'.

אברהם נגוסה: אני נותן לך עכשיו ואני אסכם אחר כך.

יאיר לפיד: שלום לכולם, נהדר להיות פה, תודה שאתם מארחים אותנו.

יאיר לפיד: לפני 72 שנה בגטו בבודפשט סבתי קראה לאבי, הם היו במרתף, יש להניח רבע מגודל האולם הזה, 600 יהודים, וסבתי קראה לאבי ואמרה לו 'אולי אתה לא תזכור את הדבר הזה, אבל היום זה בר המצווה שלך.

יאיר לפיד: אבא שלך לא יבוא כי הוא כבר נפטר במאוטהאוזן ואני לא יכולה לאפות עוגה, אבל יש משהו אחד שאני יכולה לעשות'.

יאיר לפיד: תוך כדי השואה היה לה בקבוק קטן של בושם שאנל 5 והיא שברה אותו על הרצפה והיא אמרה 'לפחות זה לא יסריח בזמן יום ההולדת של הבן'.

יאיר לפיד: אף אחד לא שאל את עצמו לאיזה זרם של יהדות הייתה קשורה הבר מצווה הזאת.

יאיר לפיד: הפלורליזם היהודי, אין פירושו שיש סוגים שונים של יהודים, אין דבר כזה יהדות שונה.

יאיר לפיד: פירוש הדבר שישנן דרכים שונות שאנחנו יכולים לגלות ולחקור בנשמותינו ולהיות חלק מהמסע המופלא הזה שנקרא להיות יהודי, להיות חופשי, לשאול עצמנו שאלות, לגלות, לחקור, לחשוב ולשאול.

יאיר לפיד: לא ייתכן ולא נאפשר לדבר הזה שהדמוקרטיה היחידה בעולם ששם לא יהיה חופש דת ליהודים תהיה דווקא ישראל.

יאיר לפיד: לא ייתכן.

יאיר לפיד: לכן אני והמפלגה שלי, אנחנו נמצאים כאן עבורכם.

יאיר לפיד: הייתה לי שיחה ארוכה עם הרב ג'ייקובס שלשום, כל מה שדרוש, כל מה שאתם תרצו נעשה יחד איתכם.

יאיר לפיד: אנחנו חלק מכם, אנחנו מברכים אתכם, מודים לכם ותודה שבאתם.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: כפי שאמרתי בפתיחה, אני אומר שמטרת הדיון היום בוועדה היא לחזק אתכם ובאמצעות

אברהם נגוסה: כם את השותפות בין מדינת ישראל לבין התפוצות וכן לחזק את המדינה היהודית והדמוקרטית, שכל יהודי שנמצא, אם הוא נמצא בניו יורק, או במוסקבה, או באדיס אבבה, או בלונדון, ירגיש שמדינת ישראל היא הבית שלו והיא המדינה שלו.

אברהם נגוסה: בדיון יוצא מן הכלל השתתפו חברי כנסת מרוב הסיעות בכנסת, מהליכוד, מהמחנה הציוני, מ'כולנו', מ'יש עתיד', מהרשימה המשותפת, ממרצ, בסך הכול 15 חברי כנסת השתתפו.

אברהם נגוסה: מאז שאני יושב ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, זה מספר שיא של השתתפות.

אברהם נגוסה: אני מבקש להודות לכם, שוב, על הגעתכם לכנסת ישראל.

אברהם נגוסה: הוועדה בראשותי תמשיך לפעול לחיזוק הקשר בין יהדות התפוצות לבין המדינה היהודית והדמוקרטית מדינת ישראל.

אברהם נגוסה: במסגרת תפקידי או במסגרת התפקיד של הוועדה, כמפקחת על פעילות הממשלה, נפעל לעקוב אחרי יישום הבטחות שניתנו על ידי ראשי המדינות.

אברהם נגוסה: זאת כחלק של הפלורליזם היהודי הנוגע לדמותה וערכיה של מדינת ישראל.

אברהם נגוסה: אני שוב רוצה להודות לכם, לכל המשתתפים, תודה שהגעתם, אני סוגר את הדיון.

אברהם נגוסה: נשיר את התקווה.

אברהם נגוסה: (התקווה).