הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 51, 2016-02-24 09:00

יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב.

יפעת שאשא ביטון: אני ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם פותחת את דיון הוועדה בנושא של פתרונות לסינון תכנים פוגעניים באינטרנט.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו למעשה נמצאים בדיון נוסף של סדרת דיונים שעוסקת בכל הנושא של הסכנות הטמונות באינטרנט.

יפעת שאשא ביטון: הרצון שלנו להעניק לילדים שלנו סביבה וירטואלית בטוחה עד כמה שניתן, ובמקומות שבהם הם נחשפים לתכנים פוגעניים, אז שנדע לתווך להם אותם, או לפחות לתת להם את הכלים להתמודד במציאות שכזו.

יפעת שאשא ביטון: עסקנו רבות גם בסכנות הטמונות וגם במקום שלנו כמבוגרים בתוך העולם הווירטואלי, כי התחושה הרבה פעמים הייתה שאם נסנן אתרים אז אולי נצליח ואם מערכת החינוך תעשה עבודה אז אולי נצליח, אבל ההורים כפקטור מאד משמעותי, משום מה לא שמו שם את הדגש ולמעשה הצעד האחרון שעשינו בתהליך זה שיצאנו בקמפיין יחד עם איגוד האינטרנט שקרה להורים לחזור ולהיות נוכחים גם במרחב הווירטואלי, כי יש להם תפקיד מאד משמעותי גם בתיווך של התכנים וגם ביכולת שלהם לשמור ולפקח בעצם על הסביבה הווירטואלית שבה הילד שלהם נמצא.

יפעת שאשא ביטון: היום אנחנו נמצאים בדיון שכל כולו מוקדש לפתרונות אפשריים לסינון אתרים באינטרנט.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו הזמנו לכאן מספר גורמים וגופים שבעצם הציבו בפנינו פתרונות שונים ומגוונים ואני אשמח שהם יציגו כאן בפני כל הוועדה, על מנת שנוכל לתווך גם אותם ולראות איך מכאן אנחנו מתקדמים הלאה.

יפעת שאשא ביטון: אז ברשותכם אני אפתח עם משרד החינוך, עם רוני דיין.

יפעת שאשא ביטון: אהלן.

<רוני דיין: בוקר טוב כבוד יושבת הראש ולחברים.

<רוני דיין: אנחנו בנושא הזה מדברים על נדבך נוסף בפעולות החינוך שאנחנו עושים עם ילדים ואנחנו מוסיפים גם את הנדבך הטכנולוגי.

<רוני דיין: בנדבך הטכנולוגי כל בתי הספר קשורים הרי דרך מערכת שהמשרד מחבר אותם.

<רוני דיין: במקרה שלנו זה בזק בינלאומי ובזק ואנחנו מחייבים את חברות התקשורת, התשתית וספקיות הגישה שמספקות את הרשת הזאת לבתי הספר, להפעיל את מערכות הסינון וההגנה שקיימות עליהן.

<רוני דיין: זה במעגל הראשון, עוד לפני שבעצם הקו מגיע לבית הספר.

<רוני דיין: המעגל השני, יש לנו רכזי תקשוב בבתי הספר ואחראי מחשוב ברשויות המקומיות.

<רוני דיין: יש להם הנחיה ברורה להפעיל את כל מערכות ההגנה הפנימיות בתוך המחשבים עצמם שקיימים בבית הספר, בין אם מחשב מסוג כזה או אחר על כל גווניו; והמעגל השלישי הוא למהדרין שבמהדרין ויש כאלה במגזר החרדי יותר וכדומה, יש עוד חברות נוספות שבמידה ובית הספר רוצה גם אותם להוסיף על שני הנדבכים הקודמים, אנחנו מאפשרים לו להוסיף את הנדבך השלישי.

<רוני דיין: אני לא יודע אם מותר להזכיר פה שמות, אבל - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, יותר ברמה של רעיון כי אנחנו לא משווקים בעצם חברות מסחריות.

<רוני דיין: בדיוק.

<רוני דיין: אז למעשה יש לנו שלושה מעגלי הגנה טכנולוגיים על המחשבים של הילדים בשטח בית הספר.

<רוני דיין: במקביל, את כל האמצעים שאנחנו יכולים להפעיל אותם על אמצעי הקצה שנמצא ברשות הילד בבית הספר, את ההנחיות האלה בתכניות ההסברה והחינוך אנחנו מעבירים לילדים וגם כידיעה להורים, כדי שיידעו להתקין גם את המערכות האלה בתוך המחשבים של הילדים בבתים.

<רוני דיין: זה דבר שהוא חלק אינטגראלי מהחינוך שלנו לגלישה בטוחה ברשת.

<רוני דיין: אנחנו לא יכולים להקפיד שעושה הורה, אבל לדוגמא כל הורה צריך לדעת שמבחינת חובתו של ספק האינטרנט אליו, הוא יכול לבקש ממנו להפעיל תוכנת סינון.

<רוני דיין: ואם ההורה לא יודע את זה, אז הוא לא מבקש את זה, אז לא בהכרח תופעל המערכת הזאת.

<רוני דיין: ואנחנו בתוך מערכות החינוך שלנו מעבירים את הידע הזה לילדים, מביאים את הידע הזה להורים, כדי שהם יתקינו את המערכות בתוך הבתים.

יפעת שאשא ביטון: הילדים זה פחות רלבנטי, כי לא בטוח שהם ירצו שההורים יחסמו להם.

<רוני דיין: בדיוק.

<רוני דיין: אנחנו מדברים על ההורים שיתקינו את המערכות האלה ויש רמות שונות, אני אעביר לך לאחר מכן את המספרים.

יפעת שאשא ביטון: שאלת תם.

יפעת שאשא ביטון: יצאנו גם לדבר כאן השבוע על תכנית התקשוב.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו אמרנו, אנחנו מעודדים באמת שימוש בטכנולוגיה בצורה מבוקרת בתוך מערכת החינוך, אבל בסוף בסוף כעובדה, קורה שיש תלמידים שיושבים בכיתה ותוך כדי שהמורה רגע מסתובבת ללוח, מקרינים כאיזה שהוא קוריוז לתלמידים מאחור תוכן בעייתי מתוך האינטרנט.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת מה שמוכיח שהסינון הוא לא עד הסוף הרמטי.

יפעת שאשא ביטון: והשאלה איך אנחנו יכולים, אם בכלל, להתמודד עם התופעה הזו.

<רוני דיין: אז יש בנושא הזה תוכנות שליטה.

<רוני דיין: תוכנות השליטה נמצאות במחשב המורה ובעמדות שאנחנו מספקים כמערכת לילדים.

<רוני דיין: המערכת הזו נועדה בעצם לעשות אחת משתי הפעולות – או שהיא משדרת למסכי התלמידים את מסך המורה, כך שהוא נועל למעשה בפני התלמידים את האפשרות לעשות דברים אחרים.

<רוני דיין: מצד שני, המורה יכול לייבא אליו את המסך שאיתו עובד כרגע הילד ולוודא ש - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל זה 30 ילדים ואז מה?

<רוני דיין: לא, זו מערכת מאד קלה לתפעול ואנחנו מתדרכים את המורים והמורים מפעילים את זה בצורה מאד-.

<רוני דיין: איפה הבעיה?

<רוני דיין: הבעיה היא - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, אבל השאלה שלי טכנית אם אי אפשר בתוכנות הסינון למנוע באופן הרמטי גלישה באתרים שבעצם יש בהם תכנים פוגעניים.

<רוני דיין: הרמטי מאה אחוז - - -

יפעת שאשא ביטון: אתה יודע, לפעמים פורנוגרפיה רכה או כל מיני דברים אחרים.

<רוני דיין: תראי, אמנם אני איש הנדסה, אבל בעיקרון לבוא ולומר שבמאה אחוז אפשר לבוא ולחסום משהו, אני קצת מסופק, אבל באחוזים גבוהים, מעל 90%, כן, אכן אנחנו מונעים את זה בבתי הספר.

<רוני דיין: אנחנו לא יכולים לעשות את זה באמצעים האישיים שמגיעים לילדים ושהם פרטיים.

<רוני דיין: אנחנו יכולים לבקש מההורים לבקש לעשות את ההתקנה ואז אנחנו יכולים להבטיח את ה - - -

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, מה זה באמצעים האישיים?

<רוני דיין: זו איזו שהיא דלתא קטנה שצריך עוד לטפל בה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת החסימה היא לא דרך ה-WIFI, היא דרך התוכנות שמותקנות?

<רוני דיין: כשילד מגיע עם טאבלט שלו או מחשב שלו אישי והוא רוצה לעבוד איתו בבית הספר והצוות החינוכי מחליט שיש סיבה מקצועית לתת לו את האפשרות הזאת, אנחנו מבקשים מההורים לוודא שבתוך המחשב של הילד אנחנו מתקינים את התכנה שמגבילה את הגלישה והצפייה באתרים פוגעניים.

יפעת שאשא ביטון: הבנתי, אוקיי.

<רוני דיין: זו האפשרות.

<רוני דיין: אני לא יכול לעשות את זה, אבל באמצעים שהמשרד מעמיד זה מופעל בכולם באופן גורף.

<רוני דיין: יש פרצות כאלה ואחרות וכשאנחנו עולים, אנחנו מתקנים.

<רוני דיין: אבל זה תפקידו של רכז התקשוב הבית ספרי לדוגמא, לוודא שזה אכן מותקן.

יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז.

יפעת שאשא ביטון: יופי, תודה רבה רוני.

יפעת שאשא ביטון: סוני אינגר, המשרד לביטחון פנים, בבקשה.

<סוני אינגר: בוקר טוב לגברתי.

<סוני אינגר: צריך להבין שבסקופ הרחב שבין זכויות הפרט לבין ה - - - העצמית שקיימת בשוק הזה בכלל בוייב, מדינת ישראל ממוקדמת דווקא בצד שבאמת מאפשר ונותן יכולות של הסדרה עצמית ואנחנו כמדינה, כגוף אוכף, מעדיפים שלא להתערב ולא לבצע אכיפה בוא נגיד משטרתית בחסימת אתרים; מה גם שיש לנו ניסיון מר, לא מר, אבל בפסק דין ויקטור צ'נדלר וגם בפסק דין רפי מור, בית המשפט בעצם אמר שלמחוקק הפתרונים.

<סוני אינגר: כלומר, נכון להיום בהיבט החוקי הקיים, אין יכולת למשטרת ישראל לכפות על ספקית גישה או ספקית תוכן, לחסום אתרים.

<סוני אינגר: צריך להבין שיש פה סוג של זריית חול בעיניים בכל אלה שמציגים איזה שהוא מצג שניתן לחסום גישה לאתרים, מכיוון שגם היום צריך להבין שהאוריינות הטכנולוגית הגבוהה של הילדים, הם יכולים בנקל לאכוף את המגבלה הטכנולוגית או הטכנית שמונעת גישה לאתר.

<סוני אינגר: אני אביא דוגמא.

<סוני אינגר: אם נגיד היום אני אוריד דפדפן, יש כל מיני דפדפנים כדוגמת גוגל וכרום, אז אם אני מוריד דפדפן בשם אופרה, יוצא שאני גולש בפולין.

<סוני אינגר: ואז בעצם כל החסימה היא לא רלבנטית.

<סוני אינגר: אז אני יכול לחסום, לבנות כלי מצוין, וילדים אגב יודעים את זה, אני לא מגלה פה איזה סוד.

<סוני אינגר: אני לא מדבר עוד על ה-Tor ועל דברים קצת יותר מתקדמים שגם את זה הם יודעים - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל אתה מסביר פה את החלון שקופץ לי כל פעם ולא הבנתי מה רוצים ממני.

יפעת שאשא ביטון: אז אני מבינה שזה אפילו נגיש עד כדי כך לילדים, כי זה פשוט מזמין את עצמו.

<סוני אינגר: זה נגיש ואותם אלה שמציגים חסימות כאלה, לא שזה לא, זה – Nice to have, כלומר זה בסדר גמור ויש מקום לזה, אבל זה לא נותן באמת פתרון לילדים שהאוריינות הטכנולוגית שלהם כמובן היא גבוהה.

<סוני אינגר: מדינות בעולם בחרו להתמודד עם זה באמצעות חקיקה.

<סוני אינגר: כלומר, אנחנו צריכים להחליט, אנחנו כמדינה, לשאול איפה אנחנו רוצים להיות.

<סוני אינגר: מדינות כדוגמת אוסטרליה וקנדה – שהן מדינות מערביות – חוקקו חוקים שכן מקנים או שיותר נכון כופים על הספקיות לבצע חסימה של אתרים.

<סוני אינגר: אני לא יודע אם יש פה נציג של משרד המשפטים, אבל יש על הפרק הצעת חוק שעברה את הרציפות של הכנסת הקודמת והיא נמצאת עכשיו לדעתי בוועדה כבר, של חסימת גישה למקומות-.

<סוני אינגר: שוב, אנחנו כמובן הצטרפנו לחוק, אבל הוא לא יביא, החוק הזה לא יביא מזור.

<סוני אינגר: בגלל הקשיים הטכנולוגיים שהוא מערים, אני לא אוכל להסיר.

<סוני אינגר: יש אלפי דפי תוכן שמאוחסנים בשרתים בהום-סטים, שאם אני אחסום גישה להם, אני אחסום גישה לאלפי אתרים כשרים ולא יתנו לנו לעשות את זה.

<סוני אינגר: יש עם זה הרבה קשיים.

<סוני אינגר: על כל פנים, שוב צריך פה לשאול את עצמנו איפה אנחנו רוצים להיות.

<סוני אינגר: יש חקיקה בעולם שהיא מאד מתקדמת בנושא הזה.

<סוני אינגר: אנחנו יכולים להציג אותה.

<סוני אינגר: יושב פה גם הדי וגשל - - -

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח.

<סוני אינגר: מהמשרד לביטחון פנים, שעשינו איזו שהיא סקירה איך המדינות בעולם המערבי מתמודדות עם זה ובאמת בסופו של יום כמובן יש את הנושא של מרחב האדישות של ההורים.

<סוני אינגר: לדוגמא בהוואי, שהיא מדינה בארצות הברית, ניתן לקנוס עד 100 דולר הורים לילדים שביצעו איזו שהיא עוולה או עבירה פוגענית באינטרנט, והכל במישור האזרחי.

<סוני אינגר: אני לא מדבר בחקיקה הפלילית.

<סוני אינגר: כלומר, יש סל כלים מאד מאד רחב ומאד מאד מפותח.

<סוני אינגר: רק אנחנו צריכים לשאול את עצמנו איפה אנחנו רוצים להיות ממוקמים.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: מסקירה שלך אתה אומר שאתה תוכל לחשוף אותנו בעצם לחקיקה שקיימת בעולם, שהיא אפקטיבית יותר או שהיא נותנת פתרונות קצת יותר משמעותיים ממה שמוצע כרגע במדינת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: יש לכם אפשרות לתת סקירה אפילו קצרה?

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח.

<סוני אינגר: יש כן, יש חקיקה מפותחת מאד בבריטניה, בקנדה, ב - - -

יפעת שאשא ביטון: שהיא אומרת?

<סוני אינגר: היא מביאה בעצם סל כלים מאד מאד רחב ובוא נגיד נותנת הגנה הרבה יותר טובה ממה שיש לנו היום.

<סוני אינגר: אבל אני שוב חוזר לפסק דין ויקטור צ'נדלר ולרמי מור, כלומר פה אנחנו כמובן צריכים לראות איך אנחנו מתגברים על פסקת ההגבלה ועל חוקי היסוד שאמורים להגביל אותנו.

<סוני אינגר: כלומר, לאור החקיקה הקיימת במדינת ישראל – חוקי היסוד – אנחנו צריכים לראות איך אנחנו כמובן לא זולגים למתחם שפוגע בחופש הביטוי.

<סוני אינגר: אבל יש פתרונות ונשמח להציג.

<סוני אינגר: אולי שווה באמת להקדיש דיון של הוועדה להתמודדות של העולם המערבי עם התופעה.

יפעת שאשא ביטון: זה המקום.

יפעת שאשא ביטון: אם אתם מוכנים ויכולים, אז אני אשמח.

<סוני אינגר: יש לנו קצת כמה נגיעות.

<סוני אינגר: נמצא פה הדי מהמשרד לביטחון פנים, שהוא יכול מעט להאיר אלומה בנושא.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: רק שם מלא לפרוטוקול.

<הדי וגשל: בוקר טוב, הדי וגשל.

<הדי וגשל: אני מנהל תחום מידע וידע במשרד לביטחון פנים, כשעיקר העיסוק שלי בעצם ביצוע בדיקה של סקירות משוות עם מה שקורה בעולם בתחומים השונים.

<הדי וגשל: בהקשר של נושא של סינון אתרים, אני לא מספיק מוכן כרגע להציג, אבל כמה נקודות כל מעניינות.

<הדי וגשל: אחת, באוסטרליה היה ניסיון לבצע סינון של אתרים על ידי הממשלה, אבל הנושא הזה, עוד פעם, בגלל הנושא של האוריינות הטכנולוגית הגבוהה של ילדים, מערכת שהושקע בה סכום כסף לא מבוטל על ידי הממשלה, עם רעיונות טובים כיצד לסנן, נפרצה ביום שהושקעה על ידי בחור צעיר בן 16, אחרי חצי שעה של עבודה, שהוא בעצם מצא את הפרצות באותה מערכת.

<הדי וגשל: לכן צריך לצאת קודם כל מנקודת הנחה שהילדים יודעים להתגבר על הדברים האלה.

<הדי וגשל: אני עוד פעם חוזר לנושא של הסמכות ההורית וההדרכה וההסברה בתחומים האלה.

<הדי וגשל: דבר נוסף שקיים בהקשר הזה הוא כן נושא של הסדרה עצמית, שבעצם אחת העמותות המובילות בעולם בתחום של תכנים פוגעניים – ה-Internet watch foundation, יחד עם האינטרפול יש לה רשימה של 500 אתרים או אתרים מובילים שיש בהם תכנים שפוגעים בשלום הילד.

<הדי וגשל: אני רוצה עוד פעם לומר עוד מילה הקדמה.

<הדי וגשל: יש תכנים שמותרים אבל לא מתאימים לגיל של הילד ויש תכנים שהם פליליים.

<הדי וגשל: עכשיו, לגבי התכנים הפליליים, הם אוספים שם רשימה של יואר-אלים של אותם אתרים ודרכי גישה לאותם אתרים וספקיות האינטרנט המובילים ומנועי החיפוש, בהסדרה עצמית פועלים להסיר את אותם תכנים, שלא יעלו בחיפוש.

<הדי וגשל: אז צריך לראות איך גם במדינת ישראל אפשר יהיה להגיע להסדרה יחד עם חברות האינטרנט לגבי נושא זה.

<סוני אינגר: אז בעניין הזה חשוב לי לציין שיש מסלול שמתפתח ונקרא אכיפה אלטרנטיבית.

<סוני אינגר: אכיפה אלטרנטיבית בעצם אומרת שאני בעצם מדלג על כל הבעיה של ה-Jurisdiction, של סמכות השיפוט ואני בעצם תוקף אתר מהפוליסי שלו.

<סוני אינגר: כלומר, אם יש אתר שמפרסם תכנים פוגעניים, אני לא נכנס עכשיו אם זה חוקי או לא.

<סוני אינגר: אני בכלל לא עובד במישור של החוק, אלא אני בודק את הפוליסי של האתר.

<סוני אינגר: הרבה פעמים כשאנחנו נכנסים לאתרי אינטרנט, אנחנו אוטומטית עושים – I except, אני מקבל את התנאים ויש שם תנאים.

<סוני אינגר: אם אני מפר את התנאים, קמה לי הזכות בעצם לפנות לאותו אחד שמפעיל את האתר ולסגור, ואנחנו כמשטרת ישראל עשינו לפני כשנה איזה שהוא מבצע יחד עם חברה אזרחית ולא שחסמנו גישה לאתרים, הורדנו, הסרנו אתרים.

<סוני אינגר: פשוט הסרנו למעלה מ-100 אתרים.

<סוני אינגר: במקרה הזה זה אתרים שמכרו סמים ברשת.

<סוני אינגר: כאשר פנינו בעצם לממשלת האינטרנט העולמית, הם יושבים בקליפורניה ומחלקים דומיינים, ובכלל לא באנו כמדינת ישראל, אלא באנו ותקפנו את הנושא מבחינת זה שהאתר לא עומד בפוליסי שהוא עצמו הציב ופשוט הורדנו אתרים וזה היה מאד אפקטיבי ומאד יעיל.

<סוני אינגר: הבעיה פה היא שבגלל שהאינטרנט זה Free Spirit וכל הנושא הזה, אני כמשטרה לא יכול כמובן להיות בפרונט, כי באיזה שהוא מקום אני מאיים.

<סוני אינגר: הם לא אוהבים שגופי אכיפת החוק עושים את זה.

<סוני אינגר: אבל האכיפה האלטרנטיבית היא מאד מאד יעילה.

<סוני אינגר: צריך לחשוב על זה.

יפעת שאשא ביטון: מה זה צריך לחשוב על זה?

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת כיום היא לא מתקיימת באופן-.

יפעת שאשא ביטון: צריך איזו שהיא הנחיה כדי שזה יקרה?

<סוני אינגר: זה לא צריך הנחיה, צריך לשבת ולחשוב איך אנחנו כמדינה מפעילים כלי שבעצם אנחנו מפעילים פה כלי עם עוצמה מאד מאד גדולה ואנחנו פה הולכים על איזה סוג של אקרובאטיקה בין החוק לבין האמצעים.

<סוני אינגר: לכן זה נקרא אכיפה אלטרנטיבית.

<סוני אינגר: כלומר אני לא מפעיל סמכויות שיפוטיות שלי כמדינה ועלול להתבזות כדוגמת – יש עכשיו מקרה מפורסם מאד בצרפת.

<סוני אינגר: הם פנו לפייסבוק להסיר תוכן פוגעני, כאשר השרתים של המחשב בארצות הברית ויוצא מצב שממשלת צרפת מוציאה צו שיפוטי לארצות הברית והיא לא מכבדת אותו.

<סוני אינגר: ואז יש לנו פה מצב מאד מאד מבריך.

<סוני אינגר: אנחנו לא רוצים להגיע כמובן למצב הזה.

<סוני אינגר: לכן אם אני שם כפרוקסי שלי יחידה שהיא אזרחית, היא לא מדינתית, קל להם יותר לקבל את הפנייה שלי.

<סוני אינגר: צריך לחשוב על זה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: זאת תהיה אחת ההמלצות.

יפעת שאשא ביטון: אתם תצטרכו כנראה לשבת ולחשוב על זה.

<גלי קרן: אני אבקש ברשותך רק להשלים.

יפעת שאשא ביטון: מי גברתי?

<גלי קרן: גלי קרן מהייעוץ המשפטי במשרד לביטחון פנים.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה גלי.

<גלי קרן: הבנתי שמערך מאור בנושא מניעה הוצג בוועדה.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: הוא עוד לא הוצג, דובר עליו ואנחנו אמרנו שהוא יוצג.

<גלי קרן: אז אוקיי, אז אני רק רוצה כן לעדכן את הוועדה, שלפני חודש ומשהו, ב-17 בינואר ממשלת ישראל אימצה את הצעת השר לביטחון הפנים, להקים את מערך מאור שהוא מערך למניעת אלימות ופשיעת רשת, כשחברים במערך הזה, חוץ מהמשרד לביטחון פנים ומשטרת ישראל גם משרד החינוך, משרד הרווחה, משרד התקשורת, משרד המשפטים.

<גלי קרן: הוקמה ועדת היגוי מאד נרחבת של כל הגורמים הרלבנטיים במדינה לנושא הזה והוקם צוות הקמה שכבר פועל.

<גלי קרן: סוני, הדי ונאוה, עמיתי פה הם חלק מהצוות.

<סוני אינגר: מהאבות המייסדים.

<גלי קרן: גם רוני ממשרד החינוך, אבל דיברתי על המשרד שלנו, סליחה רוני.

<גלי קרן: יושבים ויש להם צוות הקמה שמגבש את כל התשתית ואת תפיסת ההפעלה של המערך הזה.

<גלי קרן: מדובר על מערך, כפי שאמרתי, שמשלב את כל משרדי הממשלה והגורמים הרלבנטיים.

<גלי קרן: באמת פריצת דרך.

<גלי קרן: ונמצאים על הפרק גם הנושא של סינון אתרים וגם הנושא של הסרת תכנים ואנחנו בוחנים את כל השאלות גם מבחינה טכנולוגית, גם מבחינה משפטית, ולכשתגובש תפיסת ההפעלה, נהיה יותר חכמים ונקווה שיוקם ויתחיל לפעול המערך.

<גלי קרן: זו בהחלט הכוונה.

<גלי קרן: צוות ההקמה אמור להגיש את המלצותיו לשר לביטחון הפנים שיביא אותם לאישור הממשלה תוך 120 יום מקבלת ההחלטה.

<גלי קרן: אז אנחנו מקווים שיהיו בקרוב גם בשורות בנושאים האלה ותחילת פעילות.

יפעת שאשא ביטון: אז זהו, סוני בעצם הבטיח שכאשר זה - - -

<סוני אינגר: לא, אפשר כבר להציג.

יפעת שאשא ביטון: יקום ויחיה, אז אני אשמח.

יפעת שאשא ביטון: אז אני רוצה לשאול קודם כל לגבי האפליקציה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: נכון, אנחנו מדברים על אפליקציה שתהיה מושתלת - - -

<גלי קרן: לא, זה לא אפליקציה, זה הרבה יותר רחב.

יפעת שאשא ביטון: אז קדימה, בבקשה.

<סוני אינגר: יש איזו שהיא חשיבה בשיתוף הפרקליטות, שבעצם אנחנו נפתח איזה שהוא מנגנון יעיל להסרת תכנים תוך שעות ספורות, שזו בעצם בשורה מאד גדולה, כי היום זה לא קיים.

<סוני אינגר: לפחות לא בצורה תחת גג אחד, ואנחנו רוצים להקים איזה שהוא גוף שפעם אחת יהיה מעין טריבונל מעין שיפוטי של הפרקליטות, שיגיד לי שתוכן כזה או אחר הוא בר הסרה ואני אהיה סוג של P.O.C, אני כמדינה אהיה סוג של P.O.C מול כל השחקנים הגדולים – פייסבוק, גוגל – ויידע לפתח סוג של קו אדום ביני לבינו, ולהסיר תכנים בצורה מהירה ומיידית.

<סוני אינגר: זה סוג של חלום, אבל הוא הולך ומתרקם.

<סוני אינגר: אני מקווה שהוא ייצא לפועל כמה שיותר מהר.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו עוברים לפרקטיקה של זה, למעשה ממה שאני לפחות הבנתי בדיון הקודם, רמת הנגישות של זה לגולש הפשוט – היום אני נכנסת במחשב שלי לאתר מסוים, מזהה תוכן פוגעני או קיבלתי מסר פוגעני, איזו דרך גישה יש לי להגיע אליכם בזמן אמת, באון ליין, כדי להתריע על אותו תוכן פוגעני?

<סוני אינגר: אנחנו נפתח מנגנון של כפתור דיווח, כדוגמת כפתורי דיווח שקיימים בעולם.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, זה מה שחשוב להדגיש.

<סוני אינגר: המודל שהצבנו לנגד עינינו זה CEOP הבריטי, זו יחידה - Child Exploitation And Online Protection Centre, כשבלב שלה יש כפתור דיווח שבלחיצת כפתור מגיע בעצם דו"ח מקוון לטיפול של היחידה.

<סוני אינגר: מאד יעיל, מאד אפקטיבי.

<סוני אינגר: אנחנו מארגנים עכשיו משלחת שתצא ללונדון ללמוד את ה-CEOP הבריטי, אז מי שרוצה מוזמן כמובן.

יפעת שאשא ביטון: וללונדון זה נשמע מאד מבטיח, אתה יודע.

יפעת שאשא ביטון: הכפתור הזה, נצטרך להוריד אותו כדי שהוא יהיה נגיש לנו, או שהוא יהיה בנוי בבילד אין של כל מערך?

<סוני אינגר: יש מדינות שבזכות העוצמה שלהן הן הצליחו לכפות על שחקניות כדוגמת פייסבוק להוסיף תוסף לתוך האפליקציה עצמה.

<סוני אינגר: אנחנו לא, צריך כאן לבוא קצת בענווה ושפלות לנו כנראה לא יתנו את זה, אבל כן יתנו, כלומר הכפתור כן יהיה.

<סוני אינגר: גם יהיה אפשר להוריד אותו כאפליקציה, גם יהיה אתר אינטרנט שבוול שלו יהיה אפליקציית דיווח.

<סוני אינגר: כלומר הדיווח יהיה מספיק נגיש לכל אחד לא רק לילדים, גם להורים ובכלל לכאלה שמשמיצים אותם, שרוצים שיקבלו טיפול.

<סוני אינגר: אז כמובן צריך לפתח את זה טכנולוגית, אבל הטכנולוגיה בעולם היא קיימת.

יפעת שאשא ביטון: לוחות זמנים לדעתך שכבר נוכל ללחוץ על הכפתור ולהתריע?

<סוני אינגר: מתי נוח לך?

<סוני אינגר: אנחנו נדבר על זה.

יפעת שאשא ביטון: הייתי שמחה אם זה היה אתמול, אבל אנחנו לא שם.

יפעת שאשא ביטון: תוך כמה זמן לדעתך?

<סוני אינגר: כפי שגלי ממשרד ביטחון הפנים הציגה, אנחנו צריכים להציג המלצות לשר לביטחון פנים תוך 120 יום.

<סוני אינגר: 30 יום חלפו.

<סוני אינגר: עד שזה יהיה מבצעי ונרים את הפלג, אני מניח, אני לא רוצה לנקוב בזמן, אבל אנחנו - - -

יפעת שאשא ביטון: סדר גודל.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא - - -

<סוני אינגר: אני לא יודע.

<סוני אינגר: אני לא יכול להיכנס לפרטים.

<סוני אינגר: זה כמובן פרויקט עתיר טכנולוגיה שהוא נוגע למספר משרדי ממשלה.

<סוני אינגר: זה לא נכון עכשיו לנקוב ב - - -

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת עכשיו זה ברמה של רעיון.

<סוני אינגר: זה לא ברמה של רעיון, זה כבר מעבר.

<נאוה כהן-אביגדור: זו כבר עבודה.

<נאוה כהן-אביגדור: זאת אומרת זה הרבה מעבר לרעיון.

יפעת שאשא ביטון: שם מלא לפרוטוקול.

<נאוה כהן-אביגדור: ד"ר נאוה כהן-אביגדור מהמשרד לביטחון פנים.

יפעת שאשא ביטון: אני משתפרת, נכון?

<נאוה כהן-אביגדור: מה שאני רוצה לחדד, זה לא עניין של רעיון.

<נאוה כהן-אביגדור: עברה החלטת ממשלה פה אחד ותוך 120 יום, כש-30 כבר עברנו, אז אנחנו מגישים את ההמלצות.

<נאוה כהן-אביגדור: המטרה היא לצאת לדרך כמה שיותר מהר, כי שותפים באמת, כפי שצוין פה, כל משרדי הממשלה ונוספים אפילו שלא צוינו כמו משרד הבריאות וכו'; וגם הכוונה היא לשתף פעולה עם גופי האינטרנט.

<נאוה כהן-אביגדור: יושבים פה נציגים של איגוד האינטרנט שאנחנו ניפגש גם איתם.

<נאוה כהן-אביגדור: הרעיון של מערך מאור להקים מערך לאומי, שמביא את היכולות של כל הגופים שקיימים היום וכל אחד נותן את היכולות שלו כדי לתת מענה רחב לאומי, לכל אזרחי מדינת ישראל, בדגש על פשיעה ואלימות נגד ילדים ובני נוער.

<נאוה כהן-אביגדור: ולכן כל מה שקיים ימשיך להיעשות בשטח, אבל המערך עצמו יאחד וישלב וישתף פעולה כדי להעצים את הדברים.

<נאוה כהן-אביגדור: עכשיו, המערך כולל מערך מניעה והסברה וזה עלה פה כבר שמודעות של הורים, מעורבות של הורים, מודעות של ילדים למה כן, מה לא, מתי הם עוברים עבירה פלילית.

<נאוה כהן-אביגדור: יש היום ילדים שלמעשה בפעילות שלהם ברשת עוברים עבירות פליליות והם לא מודעים לזה.

יפעת שאשא ביטון: הם לא יודעים אפילו, נכון.

<נאוה כהן-אביגדור: וגם ההורים שלהם לא מודעים.

<נאוה כהן-אביגדור: והורה, אם יחשוב שיש סיכוי שהילד שלו ייקח את הרכב בלי רישיון או ייסע אחרי שהוא שתה, הוא לא ייתן לזה לקרות; אבל בחדר שלו, בערב, הילד יכול לעשות דברים שהם לא פחות מסוכנים.

<נאוה כהן-אביגדור: אז קודם כל מערך מניעה והסברה.

<נאוה כהן-אביגדור: הזכירו פה אתר שמנגיש אינפורמציה לציבור לפי פילוחים של מגזרים וגילאים ותחומי עניין.

<נאוה כהן-אביגדור: אם זה בנושאים של בריאות ואם זה בנושאים של גלישה בטוחה ואם זה בכל נושא שיהיה רלבנטי.

<נאוה כהן-אביגדור: כל משרד יביא את הידע שלו לאותו אתר.

<נאוה כהן-אביגדור: הוא כמובן יפעל 24/7 עם כפתור דיווח כמו שסוני אמר.

<נאוה כהן-אביגדור: קו חם, שגם יפעל 24/7 ואפשר יהיה לפנות אליו בשיחת חינם מכל מקום, ובקו החם הזה, במוקד הזה יישבו נציגים של כל המשרדים הרלבנטיים, לתת מענה מיידי לא רק בלקבל פנייה, אלא אם צריך לתת מענה במקום ויש גם לנתב את זה לגורמים הטיפוליים, לגורמים שימשיכו את הטיפול.

<נאוה כהן-אביגדור: אם זה משרד החינוך, אז יהיה שם נציג של משרד החינוך שיידע מה לעשות עם זה.

<נאוה כהן-אביגדור: כי אם אמא בשתיים בלילה מתעוררת ומגלה שהילד שלה או הילדה שלה במצוקה, אז בשתיים בלילה היא לא תצא לתחנת המשטרה והיא לא תעיר את המורה והיא לא תדע מה לעשות.

<נאוה כהן-אביגדור: פה, וזה עניין של הסברה ומניעה, פה היא תדע שיש לה כתובת גם בשתיים בלילה להרים טלפון והגורמים המתאימים, אם זה משרד החינוך, אם זה משרד הרווחה, מי שצריך להיות בתמונה, כבר יהיה בתמונה.

יפעת שאשא ביטון: מה שחשוב זה להנגיש את המידע הזה ואת הקו החם הזה, כדי שאנשים באמת יידעו שיש להם כתובת.

<נאוה כהן-אביגדור: לכן החלק של ההסברה ושיתוף הפעולה - - -

יפעת שאשא ביטון: הסברה זה מאד משמעותי.

<נאוה כהן-אביגדור: של כל הגופים, כולל שוב, אני מדגישה, גם גופי אינטרנט, גם נפגשנו וניפגש הלאה עם גוגל ופייסבוק, זה דברים שאנחנו בהחלט מבינים שצריך לשתף פעולה.

<נאוה כהן-אביגדור: ועוד משפט אחד.

<נאוה כהן-אביגדור: מניעה והסברה זה חשוב, אבל גם אכיפה ומתוכננת לקום יחידה מיוחדת למניעת פשיעה נגד ילדים ובני נוער ברשת, יחידה משטרתית שתטפל באופן ייחודי בתחום הזה; וכמובן כל התפיסה היא להגביר אכיפה ולהגביר מניעה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, נאוה.

יפעת שאשא ביטון: אני רק יכולה לקוות שאנחנו עוד בתקופתי נצליח ללחוץ על הכפתור ואתם יודעים, פוליטיקאים הם על זמן שאול, אז אני מקווה שאתם תעשו את זה כמה שיותר מהר, כדי שאיך שלא יהיה אנחנו נזכה באמת לראות את זה כבר קורם עור וגידים, כי אני חושבת שזה אחד הדברים היותר משמעותיים, ואני גם ארחיב ואסביר למה.

יפעת שאשא ביטון: ופה אני מפנה לצביקה, אני אחר כך אתן לך לשאול.

יפעת שאשא ביטון: הבשורה הטובה היא שהילדים שלנו מאד מוכשרים ומיומנים ויודעים להתמודד עם כל אתגרי הטכנולוגיה ועושים את זה הרבה פעמים אפילו יותר טוב מאיתנו.

יפעת שאשא ביטון: הבשורה הפחות טובה היא שבזכות הכישרון הזה, יהיה לנו מאד מאד קשה לסנן ולמנוע באופן הרמטי את הגישה שלהם לאתרים שונים ומגוונים.

יפעת שאשא ביטון: ולכן אין מנוס משיתוף של ההורים בתוך כל התהליך הזה.

יפעת שאשא ביטון: מעניין של מניעה והסברה, מהתמודדות שלנו כמבוגרים עם האפשרויות הבלתי מוגבלות האלה שעומדות בפני הילדים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: ופה אני פונה אליך צביקה, כנציג ההורים.

יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו מגייסים את ההורים למאבק הזה מול התכנים הפוגעניים ברשת.

<יונה פרסבורגר: יש לי שאלה על מה שנאמר כאן לנציגים.

<יונה פרסבורגר: שאלה קטנה.

יפעת שאשא ביטון: שאלה קטנה.

<יונה פרסבורגר: אני פונה אליכם, נציגי המשרד לביטחון פנים, לגבי אפליקציה חדשה עכשיו, שעוקפת כבר בגדול את בליינד ספוט או סיקרט, שנקראת קאקאדו, שהיא נועדה מראש לשקר.

<יונה פרסבורגר: אתה שולח מספר בשם מישהו אחר למישהו שאתה רוצה ואתה כאילו לא מעורב, והדבר הזה - - -

יפעת שאשא ביטון: מה השאלה.

<יונה פרסבורגר: השאלה האם הקשרים שאתם יוצרים במנגנון שאתם בונים, אתם תהיו מסוגלים להסיר אפליקציה כזאת בשיתוף עם גוגל, מחנות האפליקציות של גוגל.

<יונה פרסבורגר: זאת אומרת זה עד כדי כך יהיה שיתוף הפעולה?

<סוני אינגר: אנחנו לא הולכים להיות משטרת האינטרנט, זו לא הכוונה.

<יונה פרסבורגר: לא, אבל אמרתם שיתוף פעולה והאפליקציה הזאת זדונית.

<יונה פרסבורגר: היא נועדה לשקר - - -

יפעת שאשא ביטון: כמו עוד אפליקציות זדוניות אחרות שדיברנו בהן.

<יונה פרסבורגר: היא יותר.

<יונה פרסבורגר: את לא מכירה כנראה, אבל זה עוד שלב אחד ב - - -

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, מה היכולת שלכם ברמת האכיפה?

יפעת שאשא ביטון: אני הייתי בדיון דומה והבנתי שלא למשטרה ולא למערכת החוק יש מספיק כלים בכלל להתמודד עם אפליקציות מהסוג הזה.

<סוני אינגר: צריך להבין מה מגבלות הכוח שלנו.

<סוני אינגר: גם אם מאד נרצה להסיר את האפליקציה הזאת, סביר להניח שהיום לא נצליח לעשות את זה וטוב שכך, אני חושב.

<סוני אינגר: אנחנו לא צריכים לעסוק בזה, להיות איזה שהוא צנזור של האינטרנט.

<סוני אינגר: אבל אפליקציות בעולם הוסרו והיו מדינות בעולם, כדוגמת ברזיל למשל, שהצליחו להכפיף גופים רבי עוצמה כדוגמת ווטסאפ למשל בברזיל ולסגור אותה למשל יומיים, כדי שהיא תסיר אפליקציה בשם גריפטונייט והם הצליחו בזה.

<סוני אינגר: אני לא בטוח שאנחנו רוצים להיות מדינה כזו, אבל בהחלט אנחנו כן נדע נקודתית לתת מענה ופתרון משפטי, ובגלל זה אנחנו רוצים את השיתוף של הפרקליטות ומשרד המשפטים.

<סוני אינגר: כלומר, אנחנו ניגש בדחילו ורחימו לפני שנחליט להסיר או לא להסיר אתר, וגם זה תלוי בקשרים שאנחנו נפתח עם השחקניות.

<סוני אינגר: זה לא הכל תלוי בנו.

<סוני אינגר: צריך לזכור את זה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אני חוזרת חזרה להורים.

<צביקה כספי: אז קודם כל בוקר טוב.

<צביקה כספי: לי קוראים צביקה כספי, אני נציג של פורום ועדי הורים יישוביים, שהיום הוא בעצם הגוף הגדול ביותר במדינה שמייצג הורים וילדים.

<צביקה כספי: אנחנו נחליף את ארגון ההורים הארצי שנסגר ואני רוצה להגיד, דווקא לפתוח במשהו בשבילך וזה יחבר לך גם את יום שני.

<צביקה כספי: משהו חיובי.

<צביקה כספי: אנחנו נמצאים בשיתוף פעולה לפחות בחודש האחרון, עם רוני דיין ממשרד החינוך, עם עוד גופים שהתחילו להצטרף.

<צביקה כספי: זה לא הגיע ממקום של להילחם בהם.

<צביקה כספי: היה לנו סוג של ברוגזים עקרוניים.

<צביקה כספי: אנחנו מדברים, פותרים אותם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מדברים על מערכות היחסים שלכם עם משרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת איפה ההורים פה בהתמודדות שלנו עם התכנים באינטרנט.

<צביקה כספי: אז אני אומר.

<צביקה כספי: אני בכוונה מרים את זה ככה להנחתה.

<צביקה כספי: לפני שבועיים חגגנו את שבוע הגלישה הבטוחה ברשת, שהיינו שותפים לו, אנחנו ההורים.

<צביקה כספי: אני תמיד אומר את זה בתחילת דברי, רוני כאן להעיד.

<צביקה כספי: לרגע אני לא הולך להאשים את אף אחד מהגופים האחרים.

<צביקה כספי: קודם כל אנחנו ההורים, התפקיד שלנו, לרגע אנחנו קצת שכחנו אותו.

<צביקה כספי: נוח לנו להפיל על אחרים, נוח לנו להוריד את האחריות.

<צביקה כספי: אם הורים לא ישתתפו ולא ייקחו חלק, המערכת הזאת לא תעבוד.

<צביקה כספי: לדעתי האישית, העלינו אותה גם, אני מבקש אותה כל הזמן בכל דיון, בכל פורום שאנחנו נמצאים בו – בלי שיתוף פעולה ושולחן עגול שבו מעורבים ההורים, משרד ביטחון הפנים, משרד החינוך או המשכ"ל במשרד הרווחה, כל מי שצריך – הדבר הזה לא יעזור.

<צביקה כספי: אנחנו לא יכולים לרוץ לפני הטכנולוגיה, לפני היכולת.

<צביקה כספי: הילדים היום הם ברמה אוריינטלית מטורפת.

<צביקה כספי: אני מדבר איתך והיום אני מתמודד עם ילדים בכיתה ג' שיודעים לעשות דברים מטורפים.

<צביקה כספי: הבן שלי פורץ את ה ATC- בסדר גודל של 43 שניות, שזה פסיכי לגמרי.

<צביקה כספי: הם יודעים לעשות דברים והם לומדים הרבה יותר מאיתנו.

<צביקה כספי: אנחנו לא יכולים לעצור אותם.

<צביקה כספי: לכן אני בא ואומר, היום אנחנו נמצאים באיזה שהוא מצב של לרדוף אחרי הסוסים והעגלה.

<צביקה כספי: אנחנו לא מנסים למשוך את האנד-ברקס ולעצור את הכל.

<צביקה כספי: אם היו יושבים כל הגורמים האלה על אותו שולחן, קודם כל היינו חוסרים הרבה מיליונים.

<צביקה כספי: היינו יכולים להפנות אותם בעצם לפנטזיות ולרצונות של כל מי שהעלה כאן, גם סוני וגם כולם, לפתח דברים שיכולים לבלום.

<צביקה כספי: אין חסימה הרמטית - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא רוצים לפתח ולבלום.

יפעת שאשא ביטון: אני אמרתי, מה שלא נפתח ונבלום – אז הם יפרצו את זה בעוד כמה ימים ואנחנו נצטרך לפתח ולבלום משהו חדש.

<צביקה כספי: נכון, נכון.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהסיפור האמיתי פה בשותפות של ההורים זה במקום שלכם כארגון, לתת הסברה, להעלות למודעות של כלל ההורים בתוך מערכת החינוך, את החשיבות שלהם בנוכחות שלהם בסביבה הוירטואלית, בהתעקשות שלהם לדעת איפה הילדים שלהם גולשים, באיזה אתרים הם בעצם מעורבים, באיזה קבוצות ווטסאפ הם שותפים.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת להיות יותר מעורבים.

יפעת שאשא ביטון: אגב, להרוויח מזה גם את המעורבות בחיים שלהם, כי איפה שהוא אנחנו מרגישים שאנחנו יותר מדי שומרים על הפרטיות של הילדים, עד כדי שאנחנו בכלל לא נמצאים בקו שבו הם מתמודדים.

יפעת שאשא ביטון: ולכן אני אומרת, יש לכם תפקיד.

יפעת שאשא ביטון: תן להם – הם, שיפתחו את האפליקציות ואת הדרכים שלהם לסנן ולאכוף וכו'.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ההורים יש לנו תפקיד אחר – להיות שם.

יפעת שאשא ביטון: והשאלה איך את זה אנחנו מורידים לרמת השטח.

<צביקה כספי: הבעיה הגדולה שלנו שהרבה מההורים, או אני אגיד אולי אחוז מסוים של הורים, הטכנולוגיות האלה הזמינות, הן נוחות להם, הם סוג של מוצץ – קח שב.

יפעת שאשא ביטון: של בייבי סיטר.

<צביקה כספי: כן, עזוב אותי, שיהיה לי שקט ממנו, באתי מהעבודה, אין לי עצבים, תקע אותו, הוא יתעסק, יעשה.

<צביקה כספי: הם לא באים עוקבים או מעורבים בזה.

<צביקה כספי: רק כשקורה משהו דרמטי או אחד השוטרים דופק להם בדלת - - -

יפעת שאשא ביטון: זו הסיבה שאני צריכה אתכם כארגון.

יפעת שאשא ביטון: להעיר את השטח.

<צביקה כספי: או המנהלת.

<צביקה כספי: אנחנו מבחינתנו 24 שעות, אני יכול להגיד לך שבשנה וחודשיים האחרונים, באופן מאסיבי אנחנו עשינו את זה גם בשבוע האינטרנט, המערכות תקשוב שלנו, שזה אומר גם האתר של הפורום, שהוא היום כולל בתוכו למעלה מ-200 רשויות ברמה של יושבי ראש עירוניים, מוסדיים, אנחנו נכנסים פנימה לתוך ההורים.

<צביקה כספי: גם ברמת האפליקציה שקיימת לנו, אנחנו נגישים לכולם.

<צביקה כספי: אנחנו מעבירים תכנים.

<צביקה כספי: במרס אנחנו גם מעבירים מה שנקרא מבחינתנו איזה שהן הדרכות הורים שנקראות תקשוב בגובה העיניים.

<צביקה כספי: אני לא גלעד האן ואנחנו לא מתיימרים להיות, אנחנו באים ואומרים להורים בגובה שלהם – זה מה שאנחנו צריכים לעשות – זה הסכנות, זה הדבר הנכון או הלא נכון.

<צביקה כספי: לא רוצים לפתח בהם כל מיני ציפיות או להכניס אותם למסע בין הכוכבים כדי לא להבין שום דבר ממה שדברים.

<צביקה כספי: אבל אני כן חושב שבתוך המערך הזה אנחנו כרגע נמצאים, בגלל שכל כך הרבה ראשים מדברים כל אחד בדרך או בשפה שלו, זה טעות.

<צביקה כספי: אנחנו צריכים לחבר את הכל יחד.

<צביקה כספי: ואם נציגי ההורים, שרובנו, אני חושב שגם משרד החינוך הבין את זה, מאד מקצועיים.

<צביקה כספי: אנחנו עוסקים בזה למעלה מ-25 שנה, במקצועיות על כל הפן, מהטכנולוגי ועד בעצם להסברתי.

<צביקה כספי: אנחנו רוצים שדברים יקרו, אנחנו רוצים לתמוך, אנחנו רוצים לתת.

<צביקה כספי: אם יהיה גוף כזה, אם המערכת תייצר גוף כזה של תהליך, כמו שקרה גם בסיפור החברים – שהוא דבר בריא - - -

יפעת שאשא ביטון: צביקה, אל תברח.

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך בסיפא, אני אגיד את זה גם בהמלצות.

יפעת שאשא ביטון: אני מצפה מארגון ההורים לא שיקימו גוף חדש ולא שתשבו בכל שולחן עגול.

יפעת שאשא ביטון: אני מצפה שאתם, כארגון, תיקחו אחריות, תתחילו לצאת בסדרה של הסברה אל מול ההורים, בבתי הספר השונים ברחבי הארץ.

יפעת שאשא ביטון: זה לא מספיק דיון אחד.

יפעת שאשא ביטון: הרבה פעמים הורים באים, מגיעים, קשה להם קצת לעכל את זה, אז הם ככה, אתה יודע, מצקצקים ושמים בצד.

יפעת שאשא ביטון: תהיו עקביים בתוך התהליך שבו תקראו להורים להיות שותפים ומעורבים בכל מה שקורה במרחב הווירטואלי אצל הילדים שלהם, ואני מאמינה שבסופו של דבר זה יהיה הפתרון האמיתי, לצד כל הדברים האחרים שאנחנו ניתן כגיבוי לתפקיד של ההורים.

יפעת שאשא ביטון: אבל באמת, קח לך את זה כמשימה, כארגון הורים, יש לך כוח.

יפעת שאשא ביטון: תתחילו להוריד את זה לרמת השטח.

<צביקה כספי: אנחנו מובילים.

<צביקה כספי: אני יכול להגיד לך שבנושא המסכים, דיברנו על זה ביום שני, יש לנו וידידי כאן ישמחו לשמוע, יש לנו כרגע איזה שהוא קמפיין שרץ – מסכים לחיים ולא חיים במסכים – אל תהפכו את הילדים לשקופים, שכרגע מתרומם.

<צביקה כספי: התחלנו לדבר על קמפיין מאד גדול עם משרד החינוך, בפגישה שלנו לפני שלושה שבועות על הנושא הזה, של להביא להורים, להעלות את המודעות מצד אחד ולהפוך את ההורים למעורבים, לא כל היום, כי הם לא מסוגלים להתמודד כל היום עם כל המערכות האלה ועם כל הילדים, אבל כן להעלות את המודעות.

<צביקה כספי: ואני אומר שאני יכול לדבר ואני יכול לדבר מהיום עד מחר, אבל אם לא יהיה לנו איזה שהוא שיתוף פעולה או איזה שהוא מנגנון שביחד נדבר את אותה שפה, אנחנו נמשיך לדבר כולנו ארבע שפות.

<צביקה כספי: מגדל בבל כבר היה, זה לא עזר.

<צביקה כספי: זה מה שיקרה איתנו גם.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה צביקה.

יפעת שאשא ביטון: מי כבודה?

<גלית דאדי: שמי גלית דאדי.

<גלית דאדי: אני ממונה על תחום האינטרנט בשפ"י, משרד החינוך.

<גלית דאדי: משלימה את החלק של מינהל מדע וטכנולוגיה שרוני ממונה עליו.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, אוקיי.

<גלית דאדי: אני רוצה להתייחס להיבטים החינוכיים, בעיקר לגבי מה שעלה כאן בדיון לחלק של ההורים.

<גלית דאדי: יש ככה הרבה עשייה, אני לא יודעת כמה להרחיב, אבל אני אתחיל בחלק היותר רלבנטי שעלה כרגע.

<גלית דאדי: במסגרת השבוע הלאומי לגלישה בטוחה, פעילות הדגל השנה, הלוגו שלו נקרא – 30 שניות למחשבה לפני שיתוף והפצה.

<גלית דאדי: זה היה ככה המסר המרכזי שעבדנו עם כלל הילדים בכל מסגרות החינוך, בכל הגילאים ופעילות הדגל שלנו הייתה מעגלי שיח של תלמידים, מורים והורים.

<גלית דאדי: אנחנו הזמנו את ההורים לבית הספר, לשיחות יחד עם המורים שלהם ועם הילדים שלהם, מתוך מטרה לייצר את אותה מעורבות שאנחנו מדברים עליה, את אותה נוכחות הורית, את תחילת השיח במסגרת בית הספר, בתקווה שיהיה לזה המשך גם בבית, גם במרחב הקשר בין ההורים והילדים שלהם לאורך הזמן.

<גלית דאדי: אז יש מודעות רבה לצורך לשתף את ההורים, להכניס אותם למעורבות בחיים של הילדים, כי אנחנו יודעים שכמובן לא ניתן לאטום הרמטית ויש המון מקום להסברה ולחינוך.

<גלית דאדי: העשייה החינוכית מתבצעת לאורך כל שנת הלימודים ובמסגרת התכנים של הגלישה הבטוחה, יש לנו מלבד זה שההנחיה היא לעשות את זה במהלך כל השנה, יש שלושה זמנים במהלך השנה שהם יותר ממוקדים – בתחילת השנה, בשבוע הלאומי לגלישה בטוחה וגם בסוף השנה, לקראת היציאה לחופשה.

<גלית דאדי: יוצאים חומרים - - -

יפעת שאשא ביטון: זה מאד חשוב.

<גלית דאדי: הורים, תלמידים, מורים יכולים לקבל הרבה מידע באמצעות שיעורים מקוונים, הרצאות שניתן להזמין.

<גלית דאדי: בתי הספר מזמינים בבתי הספר ויכולה להיות חשיפה למידע ולתהליך השיח המשמעותי החשוב כאן.

<גלית דאדי: בתוך כל בית ספר יש צוות חיים ברשת, שמורכב ממנהל בית הספר, יועצת ורכז תקשוב.

<גלית דאדי: ביחד הם גם פועלים בתכניות מניעה, בהסברה, בתקנון שמתקשר לנושא וכמובן גם בטיפול באירועים שקורים בבית הספר, או שמיועדים - קורים גם בשעות אחר הצהריים והורים או ילדים מיידעים את הצוות החינוכי וכמובן שהמחנכת היא זאת שנמצאת בקשר ישיר, אבל יועצת בית הספר, פסיכולוגית בית הספר, רכז התקשוב, מנהל בית הספר, כולם לוקחים אחריות בסיוע בהתמודדות עם אירועים מהסוג הזה.

<גלית דאדי: יש לנו חוזר מנכ"ל שמתייחס באופן מיוחד, יש פרק מיוחד שמתייחס לאירועים של גלישה בטוחה- - -

יפעת שאשא ביטון: אין ספק שמערכת החינוך מודעת.

<גלית דאדי: בוודאי.

יפעת שאשא ביטון: מה שחשוב זה לדאוג שכמה שיותר הורים יגיעו וישתתפו ואני יודעת שזה פחות בידיים שלכם, אבל בואי נודה על האמת, אני אפילו לא אביך אותך בשאלה של כמה הורים באמת השתתפו, כי אנחנו יודעים שהרבה פעמים בפעילויות וולונטריות אז לא כל ההורים מגיעים, מגיע אחוז מאד מסוים.

<גלית דאדי: סוגיה לא פשוטה, אבל גם על זה עובדים - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, וצריך לראות איך אנחנו מצליחים לגייס את כולם.

<גלית דאדי: במשרד החינוך, על דרכים לשיתוף הורים שהם ירגישו שזה שלהם, שהם ירצו את זה.

<גלית דאדי: ויש בתי ספר שמאד מצליחים בזה, שהם כן מצליחים להביא את ההורים.

<גלית דאדי: אז יש דרך לעשות את זה והמערכת לומדת את זה.

<רוני דיין: יש לי הערה קטנה בנושא של ההורים, ברשותך.

<רוני דיין: בשפ"י יש יחידה שלמה והיא הלכה וגדלה ממש לאחרונה ובעקבות זה גם פגשנו את ועדי ההורים, שהולכת לטפל במיקוד הורים, ממש, על בסיס מחקרים שכמעט שנתיים ביצענו בארץ.

<רוני דיין: קיימנו כבר שני כנסים גדולים בנושא הזה ואנחנו מפעילים כמה שיותר כוחות שיעבדו ויחברו אל ההורים, כי אנחנו רואים את המקום שלנו כאלה שמחזקים את הסמכות ההורית בפעולות השונות; והמיקוד של היחידה ממש - - -

יפעת שאשא ביטון: צריך הורים בשביל לחזק אותם, ואני יודעת שזה המאבק המאד מורכב של מערכת החינוך, לראות איך יוצרים מצב שבו כמה שיותר הורים משתתפים בפעילויות האלה.

יפעת שאשא ביטון: פעם זה היה ככה הרבה יותר פשוט וקל.

יפעת שאשא ביטון: היום ככל שעוברות השנים אנחנו רואים את ההורים הולכים ומדלדלים בכמות, כמות ההורים הולכת ומדלדלת ב - - -

<רוני דיין: אם אנחנו כן - - - מולם.

<צביקה כספי: זה יותר בעיקר תלאות היום.

<צביקה כספי: אני יכול להגיד לך באחריות, כי אנחנו בודקים את זה כל הזמן.

<צביקה כספי: ככל שהפרנסה הולכת ונהיית יותר קשה לשכבות הביניים ומטה, את רואה פחות הורים מתנדבים, פחות הורים מגיעים ולוקחים חלק.

<צביקה כספי: אנחנו רואים את זה, אנחנו מבינים את זה.

<צביקה כספי: בגלל זה אני יכול לחזק את שפ"י ואת הדברים שלהם – היום האחרון של שבוע הגלישה הבטוחה ברשת זה מה שעסקנו בו.

<צביקה כספי: הבאנו את ההורים עם הילדים לפעילות נטולת מכשירים.

<צביקה כספי: אני יכול להגיד לך שאבא אחד אמר לי משפט שמאד אהבתי.

<צביקה כספי: הגיעו בערך 35% מכמות ההורים שחשבנו שתגיע.

<צביקה כספי: אבא אחד אמר לי - - -

יפעת שאשא ביטון: שים לב, זה שליש ממה שחשבתם.

<צביקה כספי: כן.

<צביקה כספי: אבא אחד אמר לי כשהוא נכנס – אני פשוט שונא אותך - - -

יפעת שאשא ביטון: זה מצב אבסורד.

<צביקה כספי: גרמת לי לבוא מוקדם ועכשיו אני אצטרך להשלים את השעות.

<צביקה כספי: ואני יכול להגיד לך - כשהוא יצא, אני עמדתי בכניסה וכשהוא יצא הוא בא ככה כולו מחויך ואמרתי לו – אבל נכנסת זעוף, לפחות תצא זעוף, שיהיה לי כייף.

<צביקה כספי: הוא אמר לי – החזרת לי את הילד לידיים, אני לא מגיע הביתה יותר אחרי שש.

<צביקה כספי: זה מה שדרש הבן שלו.

<צביקה כספי: הייתה להם שאלת סיום מה אתה רוצה מההורים – הילד אמר אני רוצה שאבא יבוא לפני שש.

<צביקה כספי: אני רוצה שהוא ייקח אותי מסבתא לפני שש.

<צביקה כספי: אז אנחנו מבינים את זה.

<צביקה כספי: בגלל זה אמרתי, אנחנו לא מטילים את האחריות על - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבינים ואנחנו מאד אמפאטיים, רק שמרוב הבנה אנחנו קצת הולכים לאיבוד כולנו, ובגלל זה אני אומרת שבאמת יש לנו אחריות מאד מאד גדולה לקרוא להורים חזרה להיכנס לחיים של הילדים.

יפעת שאשא ביטון: ואני אומר לך יותר מזה, לא תמיד זה רק העניין של הנוכחות הפיזית ויצא לי לומר את זה כמה פעמים.

יפעת שאשא ביטון: יש נוכחות בהוויה של הילד, זאת אומרת אתה לא חייב להיות ליד הילד כדי שהוא ירגיש שאתה תהיה שם בשבילו, שהוא יודע מה הערכים שאתה נתת לו, שהוא יודע מה מסוכן, שהוא יודע כשהוא נכנס לסביבה שיש בה קצת סכנה, אז הוא יודע שהוא נמצא במקום הלא נכון, וזה משהו שבונים עם הילדים עוד מהיותם קטנים.

יפעת שאשא ביטון: וזה חשוב שאנחנו נעשה גם את זה, לצד הנוכחות הפיזית שלנו, שהיא גם כן מאד חשובה.

יפעת שאשא ביטון: הייתה כאן התייחסות לנושא של יום הורים, אז אני אומר בכאב ובצער שגם בימי הורים הנוכחות של ההורים הולכת וקטנה, כך שבאמת יש לפנינו משימה מאד מאד משמעותית, להחזיר את ההורים חזרה פנימה וזה אתגר.

יפעת שאשא ביטון: אם פה האתגר הוא אפליקציה, אז האתגר של מערכת החינוך הוא באמת לגייס חזרה את ההורים.

<יונה פרסבורגר: יש לנו הצעה איך לשפר את הנוכחות ההורית.

יפעת שאשא ביטון: אז ברשות הדיבור שלך אני אתן לך להתייחס.

יפעת שאשא ביטון: יש לך שאלה או התייחסות קטנה, כי אני רוצה לעבור גם לתלמיד.

<נעמי גלילי: התייחסות קצרה בבקשה.

<נעמי גלילי: שמי נעמי גלילי, מרצה ומנחת הורים, מוסמכת מכון אדלר.

<נעמי גלילי: אני מגיעה במגע בשטח עם ההורים, אני מנחה קרוב ל-4-5 סדנאות בשבוע, אליהן מגיעים הורים מטעם הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול.

<נעמי גלילי: ברגע שההדרכות האלה ממומנות על ידי הרשויות, הורים מגיעים ומגיעים בהמוניהם.

<נעמי גלילי: הורים מגיעים ומוכנים לקבל הדרכה הורית, שהיא לא הטבות מוסר, שהיא לא הרצאה נקודתית וחד פעמית, אלא סדנאות שמדברות על שיח ותקשורת ויעילות בהקשבה, באיך לפתח את השיח הזה עם הילדים שלהם.

<נעמי גלילי: אני כן הייתי רוצה לפנות למכון שפ"י ולמשרד החינוך, ולומר שבעיני ובעני המכון בכלל, החינוך מתחיל מהשטח והדרך שלכם לבוא ולהגיע באופן נקודתי אך ורק בהרצאות ולא בסדנאות ארוכות טווח במימון של המשרדים הללו, יכולה להביא לאיזו שהיא נגיעה קצת יותר רחבה בהורים.

<נעמי גלילי: כי צריך להתקיים שם איזה שהוא תהליך.

<נעמי גלילי: המקומות הנקודתיים האלה לא מספיקים.

יפעת שאשא ביטון: אז אני לא אהיה נביאת זעם, אבל אני באה מהמערכת.

יפעת שאשא ביטון: נורא קשה לי לא להתייחס.

יפעת שאשא ביטון: צר לי לאכזב אותך, אבל בתוך מערכת החינוך – אני יכולה להעיד גם על בית הספר של הבת שלי, שבאמת התגייסו והרימו את הכפפה לסדנא בת 12 מפגשים – את יודעת כמה הורים הגיעו מתוך 120?

יפעת שאשא ביטון: 10.

יפעת שאשא ביטון: אז כדי שתביני את הפרופורציות.

יפעת שאשא ביטון: אז הסיפור פה, חברים, באמת ואני לא סתם שמה את זה על השולחן, הכי קל להגיד אה, זה בגלל שאין כסף, זה בגלל שהגוף הזה מממן ולא אחר.

יפעת שאשא ביטון: זה לא שם.

יפעת שאשא ביטון: זה אצלנו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מחזירים חזרה את ההורים לשולחן העגול.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו חייבים לראות איך אנחנו מתמודדים עם האתגר הזה וזה לא עניין של כסף וזה לא עניין של אם מנגישים לנו או לא מנגישים לנו, זה העניין שאיפה שהוא ככה ההורים, בתלאות היום יום, בשגרה, נכנסו לתוך איזה שהוא לופ והאתגר הגדול שלנו זה בעצם לחלץ אותם מהלופ הזה ולהחזיר אותם חזרה לחיים של הילדים.

יפעת שאשא ביטון: זה נשמע נורא, אבל אנחנו שם ובעיני זאת המשימה.

<עקיבא גנז: אני יכול להתייחס במשהו במשרד החינוך?

יפעת שאשא ביטון: במשפט, כי אני רוצה לתת גם לתלמידים את רשות הדיבור, אז במשפט אם את מסוגלת לסכם, בבקשה.

<נעמי גלילי: אני רק רוצה להוסיף התייחסות לעניין הזה שאנחנו מודעים לקושי להביא הורים פיזית לתוך בית הספר, וזה לא הערוץ היחידי שבו אנחנו פועלים בקשר עם הורים.

יפעת שאשא ביטון: נכון, צריך להיות מאד יצירתיים.

<נעמי גלילי: גם הרצאות מקוונות להורים, שבלחיצת כפתור אפשר להגיע אליהן ולצפות בהרצאה מהבית, בזמן שנוח לי, בנעלי בית.

<נעמי גלילי: אני יודעת שגם את זה לא הרבה הורים עושים, אבל זאת אפשרות.

<נעמי גלילי: במסגרת השבוע הלאומי לגלישה בטוחה, הופץ גם עלון להורים, ככה שבתי הספר יכלו לשלוח להורים עם הרבה מידע על השיח שמומלץ לקיים עם הילדים, על כתובות לפנייה לעזרה, על דרכים למניעה, על אפשרויות לסינון.

<נעמי גלילי: המידע הזה הונגש להורים.

<נעמי גלילי: בבתי הספר הונחו לשלוח את זה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, מאה אחוז, תודה רבה.

<עקיבא גנז: ברשותך, גברתי, יש לי רק שאלה ישירה לגבי בית הספר, פשוט משרד החינוך העלה פה נושא ואם אפשר ברשותך שני משפטים.

<עקיבא גנז: שמי עקיבא גנז, אני סמנכ"ל חברת אינטרנט רימון.

<עקיבא גנז: דיברו פה על הרבה מאד דברים חשובים וכל מה שאמרו פה - - -

יפעת שאשא ביטון: שאלה, כי אני רוצה לתת לתלמיד לדבר.

יפעת שאשא ביטון: אתה תקבל את רשות הדיבור אחר כך.

יפעת שאשא ביטון: אז אם אתה יכול לשמור את זה לאחר כך, בשמחה.

<עקיבא גנז: אין שום בעיה, אני אשמור את זה לאחר כך.

<עקיבא גנז: תודה לך.

יפעת שאשא ביטון: מצוין, ואז תוכל להגיד את הדברים מראשיתם ועד סופם.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו פה את עופרי בורוכוב.

<תמי ברנע: כן, אבל אני חושבת שכדאי שהוא יתחיל כי הוא כבר מחובר.

יפעת שאשא ביטון: אה, אתה צריך להתחבר?

יפעת שאשא ביטון: הבנתי.

יפעת שאשא ביטון: לא, אני רציתי לשמוע דווקא את התלמידים - - -

<תמי ברנע: אז הוא יכול להציג, אבל מבחינת מצגת הוא יצטרך לשבת כאן.

יפעת שאשא ביטון: אז לא, אז אני אעשה אחרת.

יפעת שאשא ביטון: אני אתקן קודם כל ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם לחיים ויסמונסקי מפרקליטות המדינה.

<תמי ברנע: את רוצה שהוא יתחבר בינתיים?

יפעת שאשא ביטון: כן, אני רוצה שתתחבר.

<חיים ויסמונסקי: כן, שלום רב.

<חיים ויסמונסקי: ד"ר חיים ויסמונסקי מפרקליטות המדינה, מנהל יחידת הסייבר בפרקליטות.

<חיים ויסמונסקי: נכנסתי באיחור ולכן אני מתנצל שפספסתי את הדברים, גם של חלק מחברי פה ממשטרת ישראל וכו'.

<חיים ויסמונסקי: אני רוצה לומר שבהיבט הזה הפרקליטות רגילה בדרך כלל, בכל מה שנוגע להגנה בכלל על הציבור ובפרט הגנה על הקטינים, רגילה לדבר בשפה שהיא שפה משפטית, מחייבת, "כוחנית".

<חיים ויסמונסקי: זאת אומרת הפרקליטות ביחד עם המשטרה רגילים לחקור, רגילים להעמיד לדין, להגיע לבתי משפט וכו'.

<חיים ויסמונסקי: בסיטואציה של פגיעות כלפי קטינים ברשת, באופן כללי אנחנו הבנו כפרקליטות מדינה וזה שונה מה-DNA הארגוני שלנו.

<חיים ויסמונסקי: צריך להבין עד כמה זה שונה מה-DNA הארגוני, מי שמכיר את הפרקליטות ואיך היא פועלת.

<חיים ויסמונסקי: אנחנו הבנו שבעצם הכללי הפלילי, הכלי ההרתעתי, אולי צריך לתקן את החוק ואולי צריך להוסיף הפללה במקרים כאלה ואחרים, אבל בסופו של דבר, גם אם נוסיף עוד מספר עבירות וגם אם נוסיף סמכויות חקירה, בסופו של דבר הנגע הזה הוא נגע כל כך רחב והוא נעשה גם בתנאים שלעולם באופן אינהרנטי לא נצליח להגיע לחשיפה מלאה של העבירות ושל הנזקים שמתבצעים, ולכן בעצם צריך להתפשט שוב מה-DNA הארגוני ולפנות בקמפיינים ובהסברה ובמניעה.

<חיים ויסמונסקי: משרד המשפטים חבר למשרד החינוך בהיבט הזה.

<חיים ויסמונסקי: מנכ"לית משרד המשפטים יצאה בתכנית גדולה.

<חיים ויסמונסקי: מאות עובדי משרד המשפטים והפרקליטות בתוכם, יצאו בעצם בשיתוף עם הנהלת משרד החינוך והעבירו שיעורים פרונטאליים.

<חיים ויסמונסקי: יצאנו בקמפיין פרסומי בהיבט הזה, מתוך הבנה של הצורך בעצם להעלות את המודעות גם אצל הקטינים, כקורבנות פוטנציאליים, גם אצל הקטינים כעבריינים פוטנציאליים וגם אצל ההורים.

<חיים ויסמונסקי: נקודה אחת נוספת שנאמרה כאן, להבנתי היא פשוט נאמרה כאן קודם לכן על ידי חברי מהמשטרה, דובר על כל נושא סינון התכנים הלא וולונטרי.

<חיים ויסמונסקי: זאת אומרת יש התוכנות שאפשר להתקין באופן עצמאי, שההורה יכול לרכוש איזו שהיא חבילה שמסננת תכנים ויש כל מיני מחשבות על סינון תכנים, נניח בחקיקה, נניח בהוראה שיפוטית מחייבת וכו'.

<חיים ויסמונסקי: אז אני הבנתי ככה ממה שדווחתי בחלקים שלא הייתי, שהדיון כאן לא מתמקד בהיבטים האלה.

<חיים ויסמונסקי: אם תרצי אני כמובן אוכל להתייחס לבעיות המשפטיות שהדבר הזה מעורר, אבל אני מציע באמת ש - - -

יפעת שאשא ביטון: דוגמת מה?

<חיים ויסמונסקי: יש מהלכי חקיקה קודם כל שמדברים על חסימת גישה לאתרים פוגעניים.

<חיים ויסמונסקי: יש הצעת חוק שאמורה להידון בוועדת חוקה.

יפעת שאשא ביטון: כן, אני מכירה.

<חיים ויסמונסקי: חסימת גישה לאתרים פדופילים, אתרי הימורים ואתרי סמים.

<חיים ויסמונסקי: היא עברה קריאה ראשונה והיא כרגע בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.

<חיים ויסמונסקי: יש חשיבה על קביעה של סמכויות שבתי המשפט יוכלו בצו, נניח במקרים, אבל זה רק חשיבה, זאת אומרת זה עוד לא הגיע לכנסת.

<חיים ויסמונסקי: נניח שאפשר יהיה להוציא צו שהצו הזה יהיה לו תוקף כלפי מי שיכול להיות לו תוקף, שזו גם שאלה משפטית מכבידה ביותר כלפי למי יכול להיות תוקף לצו כזה.

<חיים ויסמונסקי: כלומר, האם צו כזה יכול בכלל לחול נניח על פייסבוק, האם צו כזה יכול לחול על גוגל, על כל מיני ספקיות שיושבות בחו"ל, על ווטסאפ.

<חיים ויסמונסקי: מה בכלל הכוח הטכנולוגי של ווטאסאפ לבצע את החסימה, אם אני בכלל הורה לה דבר כזה.

<חיים ויסמונסקי: אלה שאלות מאד מורכבות.

<חיים ויסמונסקי: אני לא בטוח, שוב, אם תרצי אני יכול כמובן, אבל אני אמלא את הזמן.

<חיים ויסמונסקי: אלה הן שאלות מכבידות שאנחנו נדרשים אליהן בכל מיני פורומים.

<חיים ויסמונסקי: מה שאני עוד אומר בכל זאת בהיבט הזה, גם אם אין סמכויות היום נניח לכפות בחקיקה הסרה של תכנים מספקיות כאלה ואחרות שיושבות נניח ולא כפופות בכלל לדין הישראלי, יש לנו אפיק שלם שאנחנו כבר עכשיו, יחידת הסייבר בתוך הפרקליטות פועלת בצורה אינטנסיבית בהיבט הזה, וגם אנחנו בשיתוף עם מערך מאור, בהקשר של הגנה על קטינים, אנחנו חלק מצוות ההקמה של מערך מאור ואנחנו יושבים ביחד ומנסים ליצור פתרון לאומי בהיבט של בעצם פניות ושיתופי פעולה עם הספקיות.

<חיים ויסמונסקי: כלומר לא רק ההיבט הכוחני ולא רק ההיבט המניעתי החינוכי, ולא רק ההיבט של רגולציה עצמית שאני יכול לרכוש תוכנות סינון, אלא גם בעצם ליצור שיתופי פעולה עם הספקיות, כדי בעצם להנגיש להן את המידע שיכול להגיע, נניח למערך מאור, נניח לפרקליטות בהקשרים כאלה ואחרים.

<חיים ויסמונסקי: בעצם לפנות אליהן ולהגיד להן תראו, זה מפר את הדין הישראלי, זה גם מפר את תנאי השימוש שלכן.

<חיים ויסמונסקי: צריך לזכור שגם להן, זאת אומרת צריך לאתר את האינטרסים של הספקיות, יש להן אינטרסים.

<חיים ויסמונסקי: גם הן לא מעוניינות נניח בבריונות רשת.

<חיים ויסמונסקי: הן לא מעוניינות בזה למה?

<חיים ויסמונסקי: כי הן מבינות שזה מזיק.

<חיים ויסמונסקי: זה מזיק אלף לציבור, ב', זה מבריח אולי משתמשים, אז אנחנו עובדים בצורה אינטנסיבית.

<חיים ויסמונסקי: ואני רואה פה אגב שחלק מהמאמץ של רשויות האכיפה כבר הולך לשם, זה ילך לשם בצורה מוגברת.

<חיים ויסמונסקי: אני רואה את זה כאפיק שעוד לא מיצינו אותו בכלל והוא אפיק שלא מעורר חלק נכבד מהקשיים המשפטיים שלא הרחבתי עליהם ואנחנו בהחלט משקיעים בהיבט הזה תשומות רבות ועוד נשקיע תשומות נוספות גם באוריינטציה קונקרטית לקטינים, כמו שאני מניח שחברי כבר סקרו פה מקודם.

<חיים ויסמונסקי: אם תרצו התייחסות נוספת בהמשך מבחינה משפטית, אז אני אתן.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: זה חשוב ובהחלט מוסיף קצת למה שבאמת שוחחנו עליו בהתחלה.

<חיים ויסמונסקי: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אני אסביר למה אני התעקשתי, אני בדרך כלל די זורמת ואם הדובר הזה לא יכול אנחנו ממשיכים הלאה עד שיתארגנו, אבל אני אגיד למה התעקשתי שאנחנו נעבור לשלב של התלמידים.

יפעת שאשא ביטון: אני בהחלט רואה כאן איזה שהוא משולש של פעולה משותפת, שזה פעם אחת באמת גורמי האכיפה והמשפט, פעם שנייה זה כל הנושא של ההסברה של מערכת החינוך וההורים, אבל בסוף בסוף, אם אנחנו לא נשתף פעולה עם אלה שאנחנו כל כך רוצים להגן עליהם, אז אולי אנחנו לא נשלים את המלאכה.

יפעת שאשא ביטון: וכשהם המצטרפים אלינו למאבק בבריונות ברשת ובהתמודדות עם התכנים הפוגעניים, אז אני חושבת שאנחנו בהחלט נמצאים בכיוון הנכון ומשלימים את המשולש הזה.

יפעת שאשא ביטון: ולכן אני בעצם פונה לעופרי, בן 15, אולי קצת גדלת מאז שאני דווחתי, שפיתח אפליקציה נגד בריונות ברשת ואפילו זכה בפרס על כך.

יפעת שאשא ביטון: אז ראשית תודה רבה על כך שהתלמידים מצטרפים למאבק שלנו נגד בריונות ברשת במטרה להגן עליכם ואנחנו נשמח לשמוע מה אתה פיתחת.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<עופרי בורוכוב: אוקיי, אז שלום לכולם ובוקר טוב.

<עופרי בורוכוב: אני מתעסק בעצם בבריונות ברשת כבר לא מעט זמן.

<עופרי בורוכוב: מגיל מאד מאד צעיר בעצם אני מכיר את התופעה הזאת.

<עופרי בורוכוב: נחשפתי לזה בפעם הראשונה כשכמה מהחברים שלי ביסודי עברו את התופעה הזאת והתוצאות היו לא פחות מקשות ביותר והיה מאד מאד קשה להתמודד עם זה.

<עופרי בורוכוב: גם הרבה פעמים אפשר לראות ולעבור על כל מיני צ'אטים באינטרנט ולראות שלל קללות ודברים מהסוג הזה.

<עופרי בורוכוב: אז בעצם אני אעבור לחלק העיקרי.

<עופרי בורוכוב: האפליקציה שפיתחתי במסגרת פרויקט שומרי המסך של רשת אורט וגוגל ישראל, מתעסקת בדיווח, איתור וניטור של בריונות ברשת.

<עופרי בורוכוב: היא בעצם מתחלקת לשני חלקים עיקריים.

<עופרי בורוכוב: החלק הראשון, כמו שאתם רואים כאן, זה דיווח אישי שמאפשר בעצם לכל בן נוער לדווח על דברים שקרו לו.

<עופרי בורוכוב: הטופס שאתם רואים הוא רלבנטי בעיקר לרשתות חבריות, כשהשימוש היום יומי שלהם הוא בסמארטפונים ואני כמובן מדבר על פייסבוק, אינסטגרם, סנאפצ'ט, ויספר, סובר וכל מיני כאלה.

<עופרי בורוכוב: החלק השני שלה, שהוא יותר משמעותי, זה בעצם סוג של תוכנה מיוחדת, בעלת יכולות של קריאת מידע.

<עופרי בורוכוב: זאת אומרת שהאלגוריתם של התוכנה הזאת בעצם מאפשר לה לשאוף פוסטים והודעות שפתוחים לקהל הרחב ובכך בעצם לנטר, לדווח ולאתר בריונות ברשת בעצמה.

<עופרי בורוכוב: כאילו התוכנה הזאת מאתרת בעצמה, בלי כל אדם מאחוריה שמתערב.

<עופרי בורוכוב: הדיווחים משני חלקי האפליקציה אמורים להגיע לאיגוד האינטרנט הישראלי בסופו של דבר.

<עופרי בורוכוב: לאחר התייחסות ראשונית של שומרי המסך, שאני אדבר על זה גם כן בהמשך.

<עופרי בורוכוב: עכשיו, דובר כאן על סגירה הרמטית.

<עופרי בורוכוב: היום אין כזה דבר.

<עופרי בורוכוב: כאילו כל ילד בן 15 יכול להשתמש בפרוקסי ובטור בראוזר, וזה נורא נורא פשוט היום.

<עופרי בורוכוב: כל בן נוער יכול היום להשתמש בזה, ואין היום כזה דבר, לא קיים כזה.

<עופרי בורוכוב: בנוגע לאפליקציה עצמה, יש כמה דברים נכון להיום שלא הצלחתי לתת עליהם מענה.

<עופרי בורוכוב: מה ניתן לעשות כנגד אפליקציות כמו בליין-ספוט, שהשולח הוא אנונימי לחלוטין ומה ניתן לעשות כנגד סיקרט וסנאפצ'ט, שהמסר משמיד את עצמו ואין לו שום זכר.

<עופרי בורוכוב: העניין הזה שאין לנו שום זכר, הוא כמובן לא כל כך נכון, כי כל דבר שעובר דרך האינטרנט הוא משאיר עקבות, אבל הסיכוי שבן נוער באמת יגיע לחוקר סייבר הוא מאד מאד קטן.

<עופרי בורוכוב: וכאן אני רוצה בעצם לחזור לפרויקט שומרי המסך.

<עופרי בורוכוב: בעצם מדובר על פרויקט שמכשיר בני נוער לשגרירים בקהילה, על מנת לתווך לבני נוער אחרים את העניין הזה של בטיחות ברשת וגלישה נכונה.

<עופרי בורוכוב: זה נשמע כמו קלישאה, אבל האמת המרה היא שאנחנו כדור לא ממש יודעים עד כמה אנחנו מסתכנים.

<עופרי בורוכוב: עם כל הטכנולוגיה וכל הפשטות שיש היום, אנחנו לא ממש מבינים את רמת הסיכון והפרויקט הזה בעצם שם את הדגש על העניין הזה ומצליח להסדיר את זה.

<עופרי בורוכוב: אני חושב שרשת אורט וגוגל ישראל עושים עבודה מדהימה על התכנית הזאת ורק בזכותם היא מצליחה כל כך.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה עופרי.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רגע לשאול לגבי פרויקט שומרי מסך, שאני מקווה שהוא יהיה תכנית כמשהו שהוא פרוייקטלי, הוא נקודתי והוא זמני.

יפעת שאשא ביטון: מי בעצם מקיים אותה?

יפעת שאשא ביטון: אני כבר מכירה קצת, אבל מי עומד מאחורי שומרי מסך?

<עופרי בורוכוב: באופן עקרוני ג'וינט ישראל, אורט וגוגל.

יפעת שאשא ביטון: ואיפה זה מתקיים?

יפעת שאשא ביטון: בכלל בתי הספר?

יפעת שאשא ביטון: במשרד החינוך?

<עופרי בורוכוב: זה מתקיים לרוב בבתי ספר של רשת אורט.

<עופרי בורוכוב: רוב המפגשים מתקיימים בקמפוס של גוגל ואז אנחנו נחשפים יותר לעניין הזה.

<עופרי בורוכוב: גם שנה שעברה נפגשנו עם נשיא המדינה ונחשפנו לעניין הזה שגם הוא עבר - - -

יפעת שאשא ביטון: שומר מסך?

<עופרי בורוכוב: לא.

<עופרי בורוכוב: שגם הוא עבר בריונות ברשת, שזה אומר שאף אחד לא חסין בפני הבריונות.

יפעת שאשא ביטון: כל פוליטיקאי עובר בריונות ברשת.

יפעת שאשא ביטון: זה חלק מטבילת האש, אתה יודע.

יפעת שאשא ביטון: ואני שמחה שאתם הילדים תוכלו לעזור לנו ולשמור עלינו כשומרי מסך, אבל איך אנחנו מרחיבים את זה בעצם?

יפעת שאשא ביטון: אפילו לא את התוכנית הספציפית הזו.

יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו לוקחים את הרעיון באמת של נוער שומר מסך, שהנוער מעורב בשמירה על עצמו ומרחיבים את זה לכלל מערכת החינוך.

<רוני דיין: את המודל הזה שגוגל פיתח, אנחנו כרגע במשא ומתן איתם להגדלה והרחבה באמצעות מה שנקרא - והגיעו לכאן גם ילדים של מועצת הנוער - אנחנו רוצים לבנות קבוצה גדולה של כ-1,000 שגרירים ונאמני רשת שלמעשה יהיו אלה שיובילו אל החברים שלהם, אל העמיתים שלהם בבתי הספר את הבשורות החינוכיות שאותן בעצם אנחנו מעבירים.

<רוני דיין: זו קבוצה אחת אל מול גוגל כמובן, ביחד עם אורט שהם הגורם הפדגוגי המלווה.

<רוני דיין: אותו כנ"ל אנחנו עושים גם עם חברת מייקרוסופט בהיבט אחר, במודל דומה.

<רוני דיין: באופן הזה אנחנו מחברים כמה שיותר גופים של הייטק, לתוך המהלך הזה ויש שיתוף פעולה לא רע.

<רוני דיין: עשינו כבר את ההסדרים המשפטיים כמעט עם חמישה גופים של הייטק מאד מרכזיים ואנחנו מאד שמחים על שיתוף הפעולה הזה, כי הם עוזרים וכי הילדים באים מהצד שיותר מרתק אותם, שהוא הצד הסייברי או התכנות וכדומה, ופה הם מביאים גם את העוצמות והידע שלהם.

<רוני דיין: וגם מהצד השני את כל החלק החינוכי, מוסרי, ערכי, שבא לידי ביטוי וזו העצמה גדולה.

<רוני דיין: בדמיון שלנו אנחנו רוצים לראות מעבר ל-1,000 שכרגע ממש אנחנו מכינים אותם, להגדיל את הקבוצה הזו בסופו של דבר ל-10,000 תלמידים.

<רוני דיין: זה נשמע גדול, זה פתאום פי עשרה, אבל אפשר להגיע למימד הזה.

יפעת שאשא ביטון: מצוין.

<רוני דיין: ובצורה הזאת בעצם נביא את כל אלה שעומדים מהצד ולמעשה לא בדיוק מעורבים, להפוך אותם למעורבים אקטיביים בתוך התהליך, וזו דוגמא פנטסטית להצלחה שכזאת.

<רוני דיין: תודה רבה.

<צביקה כספי: יפעת, אני רוצה לציין שזה משהו מקסים.

<צביקה כספי: אני רוצה לציין שאני עוקב כבר איזה שמונה חודשים, ורוני, זה דווקא משהו שצריך לשים עליו את האצבע.

<צביקה כספי: שמונה חודשים בערך משום מה אורט מאד מאד מתקדמת, הרבה יותר ממערכות אחרות במערכת החינוך, וכל הנושא הזה של סייבר ואלימות ורשת וטכנולוגיה והטעמה שלה, הדרך שלהם היא מאד מאד נכונה וכולם מתחברים אליה.

<צביקה כספי: יכול להיות שבאמת צריך לקחת את המודל הזה ואולי משרד החינוך - - -

יפעת שאשא ביטון: צריך לקחת את המודל ולהרחיב אותו לכלל המערכת.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה רעיון מצוין, ובכל מקום שבו אנחנו רוצים לפתור סוגיות שנוגעות לילדים, כולל בצורך שלנו להגן עליהם, ככל שהם יהיו מעורבים יותר אנחנו נצליח יותר ואני חושבת שזה רעיון מצוין ואני מברכת על זה שמשרד החינוך באמת מאמץ את המודל הזה ומבקש להרחיב אותה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה עופרי, וכל הכבוד.

<עופרי בורוכוב: תודה.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו את מיכאל פלדבאו, בבקשה, בוא תתחבר.

<מיכאל פלדבאו: בגלל האופי של הדיון אני מעדיף דווקא לא לעשות מצגת אלא לדבר.

<מיכאל פלדבאו: זה יהיה יותר מהר וגם לא ישעמם.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<מיכאל פלדבאו: אנחנו באים, ואני נציג של חברת מי אתה שפיתחנו פתרון לנושא של הגנה על ילדים מפני התחזות ועל סאב סקשיין של התחזות שנקרא פדופיליה.

<מיכאל פלדבאו: הצורה של המחשבה שלנו הייתה לגמרי שונה.

<מיכאל פלדבאו: אנחנו לא באים לעשות בלוקינג, אנחנו לא באים לחסום, אנחנו לא באים לסנן, אנחנו לא באים להטיל שום משא מלבד חינוכי על ההורים – לא טכני ולא טכנולוגי, כי ילדים אי אפשר לחסום, כפי שכבר נאמר פה.

<מיכאל פלדבאו: הרעיון שלנו הוא להקים גוף אמין, מרכזי, שהוא יעזור לילד לזהות עם מי הוא מדבר בצד שני.

<מיכאל פלדבאו: לא אם הוא מדבר עם מוישל'ה, אלא לדעת שהוא מדבר עם ילד ושהילד הזה נניח הוא פחות או יותר בן גילו, שהוא בן כלומר.

<מיכאל פלדבאו: הכוונה היא כאילו להקים מועדון סגור של ילדים מאושרים ולצורך כך אנחנו עובדים ומנסים לעבוד עם משרד החינוך, כדי שנוכל לקבל מהם את המידע הבלתי מזהה – מודגש פה – בלתי מזהה – ולכן שומר על הפרטיות של הילד, ולהנגיש אותו לילד אחר שמבקש, כדי להבטיח לילד שאנחנו מכירים את הילד שהוא מדבר איתו, ומצד שני לדעת שהוא יידע – הוא מדבר עם בן, בן 13, שזה פחות או יותר גילו, ואולי מאיזו עיר או משהו כזה.

<מיכאל פלדבאו: כלומר, אנחנו יוצרים מן סביבה שהיא לא תלויה בשום אפליקציה או אתר ספציפי.

<מיכאל פלדבאו: ילדים הרי מצ'וטטים בווטסאפ, בפייסבוק, בטלפון, אימייל, What ever, במה שמצ'וטטים זה בסדר.

<מיכאל פלדבאו: אנחנו, וזה מה שאנחנו מבקשים גם ממערכת החינוך ומההורים, שיבהירו לילד שיש לו כלי אקטיבי שבעזרתו, לפני שהוא יוצא לפגוש אדם שהוא לא מכיר בשטח, הוא בסך הכל ייכנס בשנייה אחת לטלפון הסלולארי או לדפדפן ויבקש ממערכת מי אתה, לזהות עבורו את האדם שאיתו הוא מצ'וטט ברגע זה.

<מיכאל פלדבאו: בהינתן שהמערכת הזאת היא מערכת אמינה והילד סומך עליה והמערכת מכירה את הילד על ידי הנגשת נתונים ממשרד החינוך, אז אנחנו יודעים לחבר בין שניהם ולתת אישור לשני הצדדים שהם מדברים עם מי שמותר להם לדבר.

יפעת שאשא ביטון: רגע, אבל איך המערכת יכולה לדעת.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת לצורך העניין אני נכנסת לאתר מסוים, קופץ מולי שמוליק והוא מצהיר שהוא בן 14.

יפעת שאשא ביטון: חוץ מזה שקוראים לו שמוליק והוא בן 14, אין לי שום מידע לגביו, לא את ה-IP שלו, לא מאיזה מחשב הוא נכנס, מי הוא באמת.

<מיכאל פלדבאו: זה כל הרעיון במערכת.

<מיכאל פלדבאו: אני לא רוצה כרגע להיכנס לפרטים הטכניים, אבל בעיקרון באמת אני כמבקש הזיהוי של שמוליק הזה, אני נכנס מזדהה למערכת ומבקש בקשה לזיהוי חבר.

<מיכאל פלדבאו: המערכת הזאת, וכמובן אני אומר לשמוליק – תיכנס למערכת מי אתה ותזדהה עבורי.

יפעת שאשא ביטון: ואם הוא פדופיל אתה חושב שהוא ייכנס ויזדהה?

<מיכאל פלדבאו: לא.

<מיכאל פלדבאו: אבל הוא פדופיל הוא לא יוכל להזדהות גם אם הוא ירצה.

יפעת שאשא ביטון: סליחה על השאלות הקשות, פשוט אני מנסה להבין.

<מיכאל פלדבאו: לא, לא, לא, אז אני מסביר.

<מיכאל פלדבאו: מכיוון שהוא לא רשום, מכיוון שהוא לא יזדהה, אז הילד יקבל התראה - מי שאתה מדבר איתו אינו מזוהה, לא מכירים אותו, נא לנתק מגע.

<צביקה כספי: ואם הוא פדופיל שיש לו ילד במערכת החינוך והוא משתמש בתעודת הזהות שלו?

<מיכאל פלדבאו: והוא ירצה להפליל את הילד שלו?

<צביקה כספי: לא משנה.

<צביקה כספי: הוא הצליח ליצור קשר.

<צביקה כספי: הוא הצליח להיכנס למערכת.

<מיכאל פלדבאו: תשמע, הכל יכול לקרות.

<מיכאל פלדבאו: זה לא מאה אחוז.

<רוני דיין: אני רוצה להוסיף משהו.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, רוני.

<רוני דיין: כן, אנחנו החל מהאחד בספטמבר מפעילים מערכת הזדהות אחידה לכל ילדי ישראל.

<רוני דיין: כלומר הרעיון נבע מעצם העובדה שהתחלנו עם משהו טכני לחלוטין, שלא קשור בכלל לאבטחת הילד, כדי שילד לא יעבוד בתוך מערכות עם הרבה סיסמאות וכדומה ורצינו לעשות סיסמא אחידה.

<רוני דיין: ואז אמרנו רגע, אם סיסמא אחידה, אז בואו כבר נסדיר את כל הנושא, כי כשהילד נכנס לכל מיני אתרים, הוא למעשה מזדהה בהם ואנחנו לא מעוניינים שהמידע על הידע בעצם יתחיל להיאסף בכל מיני מערכות.

<רוני דיין: ואז בנינו מערכת שאנחנו משיקים אותה, היא כבר סיימה את שלבי הניסוי.

<רוני דיין: באחד בספטמבר היא תהיה מערכתית, כלל מערכתית, כל ילד ייכנס אליה וממנה הוא יוכל להגיע לכל האתרים המוסדרים שאנחנו כמשרד מעמידים לרשותו ל - - - וכדומה.

<קריאה: מאושרים.

<רוני דיין: וגוף כזה יכו להיעזר במידע, כי אז המערכת יודעת לזהות האם הוא ילד של המערכת.

<רוני דיין: הוא לא יידע מי הילד בדיוק, אבל הוא יוכל לקבל תמונה ויש לו גם את המנגנונים שאמורים לאתר גם מקרים כאלה של - - -

יפעת שאשא ביטון: שהילד הזה הוא חלק ממערכת של משרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: ואז בעצם פה נוצר שיתוף הפעולה ודרך כך יהיה אפשר לזהות אם הילד הוא חלק מהמערך הכולל או לא.

<רוני דיין: בדיוק.

יפעת שאשא ביטון: שוב, אני יודעת שזה נשמע כמו מנטרה, אבל זה שאתם תבנו את המערכת הזו זה יופי וזה חשוב.

<מיכאל פלדבאו: היא כבר ישנה.

יפעת שאשא ביטון: מצוין.

יפעת שאשא ביטון: להנגיש אותה, שכולם יידעו.

יפעת שאשא ביטון: אני למשל לא ידעתי על זה אם לא הייתי יושבת כאן.

יפעת שאשא ביטון: להנגיש אותה לשטח, להורים, לתלמידים, כדי שכולם יידעו שיש איזה שהוא ערוץ שהוא קצת יותר מוגן.

<רוני דיין: אז כמו שאמרתי, באחד בספטמבר זה יהיה כבר רשמי.

<רוני דיין: כל מערכת החינוך תיכנס לזה.

<רוני דיין: כרגע אנחנו עם מזכירויות בתי הספר.

<רוני דיין: רכזי התקשוב בכל בתי הספר מזינים את הפרטים המוסדרים לצורכי ההזדהות, כך שהחל מהאחד בספטמבר באמת כל מערכת החינוך תוכל לפעול על פי זה.

<צביקה כספי: אני יכול להציע הצעה קטנה?

יפעת שאשא ביטון: רגע, לא, שנייה.

יפעת שאשא ביטון: צביקה, אני רואה שאתה יושב מולי ואתה מרגיש שותף.

<צביקה כספי: לא, לא, זה משהו קטן.

<צביקה כספי: את תסכימי איתי.

<צביקה כספי: רק דבר קטן למערכת הזאת המבורכת, שאני יודע עליה חודש וחצי.

<צביקה כספי: רק אם אפשר רנדומאלית שמדי פעם המערכת עצמה תיצור קשר אוטומטי לילדים שיתחברו או להורים שלהם, לוודא שבאמת זה הם.

<צביקה כספי: כמו שאצלי, כשאני מטייל בחו"ל ואשתי מבזבזת הרבה יורואים, אז זה מתקשר לטלפון ואומר לי צביקה, אתה באמת בזבזת כל כך הרבה?

יפעת שאשא ביטון: חייבים לנתק את זה ומיד.

<צביקה כספי: לא, לא, לא.

<צביקה כספי: אתכן אסור.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: על זה דווקא אני לא רוצה שיגנו.

יפעת שאשא ביטון: את זה צריך לפתוח.

יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה לסכם?

<מיכאל פלדבאו: כן.

<מיכאל פלדבאו: זאת אומרת אנחנו בסך הכל מנגישים מידע בלתי מזהה, לכן אנחנו לא פוגעים בפרטיות של הילד, לכן לילד יהיה אינסנטיב.

<מיכאל פלדבאו: יש לו כלי שהוא ממש יכול להיעזר בו, כמו חגורת בטיחות.

<מיכאל פלדבאו: שמת, אתה בטוח, איך אומרים - ב-95%.

<מיכאל פלדבאו: דיינו.

יפעת שאשא ביטון: נקווה שישתמשו בזה יותר מאשר משתמשים בחגורות.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה מיכאל.

<מיכאל פלדבאו: תודה רבה לכם.

יפעת שאשא ביטון: אסתר ליברזון נמר, בבקשה.

<אסתר ליברזון נמר: תודה רבה.

<אסתר ליברזון נמר: כבוד יושבת הראש ונכבדי.

<אסתר ליברזון נמר: שמי אסתר ליברזון נמר, אני המנכ"לית המשותפת והיזמית של אפליקציית ססמי.

<אסתר ליברזון נמר: ססמי זו אפליקציה שנוצרה באוגוסט 2014 על ידי חברה ישראלית שמונה בסך הכל 11 אנשים, אני האישה היחידה ביניהם, מהנדסת תוכנה, אשר ראתה לנגד עיניה את היכולות הטכנולוגיות שלא שמות מספיק דגש היום באותו ג'ונגל המידע שקיים לילדינו וגם למבוגרים שבנינו.

<אסתר ליברזון נמר: אנחנו מצאנו לנכון, גם לאור מה שהציג עופרי ואני מאד מתחברת לדברים שאתה אמרת, ברשותך.

<אסתר ליברזון נמר: קודם כל כבוד גדול לראות נער בן 15, וכשאני הייתי בת 15 זה היה בשנת 1995, מה שמסגיר את גילי, אבל אני אמא בעצמי לשלושה ילדים שאוחזים כבר בגילאים צעירים את מכשירי הסמארטפון.

<אסתר ליברזון נמר: ובגלל שהייתי אדם שמאד מאד תמיד העריץ טכנולוגיה, עשה הכל כדי למצוא את המקום שבו ניתן לשתף מסר חברתי מאד ברור, של אנטי שיימינג, ביחד עם טכנולוגיה; בגלל אותה אוריינות טכנולוגית שעליה אתם מדברים מאד מאד נכון ומאד יפה, הנוער רק הולך ונהיה חכם יותר ולצערנו ביחס ישר גם יותר אם אצבע קלה על ההדק.

<אסתר ליברזון נמר: ובגלל, ואני אעשה ברשותכם את ההסטה מהנושא של הרשת והאינטרנט למקום של המובייל, מקרים לצערנו כמו אלנבי 40 ומקרים כגון אובדן חיים של נערה או נער בן 13 שתלה את עצמו בעקבות תמונה אחר יותר מדי או סרטון שהופץ דרך המובייל קודם כל, ובעקבות כך- - -

יפעת שאשא ביטון: אני כמו תמיד מסרבת לעשות את הקשר בין התאבדות לבין תכנים פוגעניים.

יפעת שאשא ביטון: לא מוכנה שילדים יחשבו שזאת אופציה.

<אסתר ליברזון נמר: אני מסכימה איתך לגמרי ונדגיש את זה.

<אסתר ליברזון נמר: נכון מאד.

יפעת שאשא ביטון: רק לפרוטוקול שיירשם.

<קריאה: מחקרים מראים שאין קשר.

יפעת שאשא ביטון: אני לא נכנסת לזה אפילו.

יפעת שאשא ביטון: שחס ושלום לא יהיה ילד בישראל שיחשוב שזאת אופציה להתמודדות.

יפעת שאשא ביטון: שיירשם.

<אסתר ליברזון נמר: את צודקת לחלוטין ואני מעלה את זה בהרצאותיי בכל מקום שאני מגיעה אליו בהתנדבות.

<אסתר ליברזון נמר: זו כבר ההרצאה ה-96 שאני מעבירה בהתנדבות מלאה בבתי הספר.

<אסתר ליברזון נמר: חשוב לציין, אפליקציית ססמי היא אפליקצייה שמאפשרת לילדים להשתמש בה בבטחה.

<אסתר ליברזון נמר: גם גלעד האן היקר אישר אותה ואמר שהיא אפליקציה מדהימה, היות והיא מאפשרת בפעם הראשונה לאנשים, לילדים, למבוגרים, לשלוח חומר בשליטה שלהם – במי, איך ובאיזה אופן ישותף המידע.

<אסתר ליברזון נמר: גם חברת הכנסת רויטל סויד שנכנסה בזה הרגע, היה לנו דיון שבו היא הורידה בעצמה את האפליקציה - - -

רויטל סויד: אני בדיוק מספרת.

<אסתר ליברזון נמר: בדיוק.

<אסתר ליברזון נמר: חברים תחשבו על סיטואציה אחת.

<אסתר ליברזון נמר: לפני כזמן מה חבר וחברה יצאו האחד עם השני, מאוהבים עד ראש הגג.

<אסתר ליברזון נמר: היא שלחה לו באובססיביות תמונות של עצמה, יש לציין כמעט בעירום מלא.

<אסתר ליברזון נמר: לאחר פרידתם לקח החבר את התמונות שלה והפיץ את כולן באינסטגרם ועוד הזמין מחברי לעשות Follow in על העמוד.

<אסתר ליברזון נמר: אני פגשתי את אותה נערה והיא אמרה לי שאם היא הייתה משתמשת בלחיצת כפתור אחת, שיהיה ברור, ניתן לקחת את אותה תמונה - - -

יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה בכלל שבנות יצלמו את עצמן בעירום וישלחו בטלפון.

<אסתר ליברזון נמר: את מאד צודקת.

<אסתר ליברזון נמר: זה חלק מהמסרים שקשורים קודם כל לחינוך.

<אסתר ליברזון נמר: אבל בגלל שקיים היום דבר שנקרא, לצערי, תופעת העדר ובגלל מה שכולם עושים – כמה אני עושה, אז הן מעבירות תמונות שלהן.

<אסתר ליברזון נמר: לפחות ניתן להן את האופציה להחזיר את הגלגל אחורה.

<אסתר ליברזון נמר: בלחיצת כפתור אחת ניתן למחוק את כל התמונות, גם אם הן נשמרו בגלריה של המשתמש וגם אם הוא שרשר אותם למיליון מכשירים ללא הגבלה.

<אסתר ליברזון נמר: דבר נוסף חשוב לי לציין.

<אסתר ליברזון נמר: נרשמו ארבעה פטנטים שאושרו גם באירופה, שזה מהמחמירים באישור פטנטים טכנולוגיים וגם בארצות הברית.

<אסתר ליברזון נמר: הכפתור שעליו דיברתם, כפתור הדיווח וגם שעופרי דיבר עליו, אנחנו הכנסנו אותו לתוככי האפליקציה.

<אסתר ליברזון נמר: כאשר מנהלים שיחת צ'אט בקבוצה בתוך ססמי וגם בתוך אחד על אחד, כאשר מגיע מסר פוגעני – בין אם הוא וידאו, אודיו, הודעה או כל תצורה אחרת – יכול הנער או הנערה לדווח באותו הרגע על חומר פוגעני.

<אסתר ליברזון נמר: מילוי של טופס קצר, מקוון ואותו המסר מועבר אלינו, אל האנשים שיושבים אצלנו.

<אסתר ליברזון נמר: הוא ממוין ונבדק ומוסר באופן מיידי מכל מכשיר שאליו הוא הגיע.

<אסתר ליברזון נמר: הרעיון הוא פעולת מנע.

<אסתר ליברזון נמר: בגלל שהכל מתחיל קודם כל כאן ולא נגמר כאן, אנחנו יזמנו את הרעיון הזה שיוכל, והוא כמובן חינמי, והוא ניתן להורדה בחנויות האפליקציה – גם לאנדרואיד וגם לאייפון, ואנחנו מאמינים שהפטנטים האלה יום אחד יביאו למהפכה דרמטית בעולם האינסנט מסנג'ינג, שכל האפליקציות כגון ווטסאפ, וויצ'ט, סנאפצ'ט דרך אגב וכל האחרות.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: עד כמה אתם מונגשים, עד כמה יודעים עליכם, עוד בהתחשב שזה חינמי.

<אסתר ליברזון נמר: רק לצורך ההבנה, אנחנו קיימים בסך הכל שלושה חודשים ומהרגע של הכניסה לחנויות האפליקציה כבר הסירו אותנו כרבע מיליון משתמשים רק באופן ויראלי.

<אסתר ליברזון נמר: אני אגיד באמירה זו שלי לא היה 800,000 דולר לשים על שיווק, כמו מר דור רפאלי ומשפחתו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מדברים לגופו של איש.

<אסתר ליברזון נמר: אני לא מקושרת לאנשים.

<צביקה כספי: יכולת לבקש, הייתי מממן אותך.

<אסתר ליברזון נמר: יכולתי לבקש, בוודאי.

<צביקה כספי: מה הבעיה?

<אסתר ליברזון נמר: אבל אנחנו בזמנו יצאנו בבום יחסית גדול בעזרתו של רני רהב, אבל נתנו מה שנקרא לויראליות לעשות את שלה.

<אסתר ליברזון נמר: בזכות אותן הרצאות שאני מעבירה בהתנדבות בבתי הספר, ילדים יותר ויותר בוחנים את הדברים ומקבלים את זכות הבחירה, לבחור משהו אחר.

<אסתר ליברזון נמר: לדעת שיש היום פטנט ישראלי כחול לבן וזו גאווה שהפתרון הזה מגיע מאיתנו.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תוך כדי שאנחנו מדברים קופץ לי, אני לא רואה הודעות, אבל YNET וזה קפץ לי כי ראיתי פדופיל ואז כמובן הסתקרנתי – גילתה שבתה מדברת עם פדופיל באינסטגרם – תצלמי עם תחתונים וגוזיה.

יפעת שאשא ביטון: תוך כדי שאנחנו פה בדיוק בדיון בעניין ואני מקווה שאנחנו נוכל לסייע למנוע את זה.

יפעת שאשא ביטון: אני מצפה מילדה שמקבלת את זה שיהיה לה ברור שמדובר פה במשהו שהוא לא תקין.

יפעת שאשא ביטון: אני מאד אשמח אם בתוך כל ההפצה של תוכנות מנע כאלה ואחרות, תמיד לפני כן יהיה משהו מתרים שלא רצוי שיצטלמו ויעבירו תמונות עירום ושבאמת יימנעו מהסיפור הזה, אבל אם כבר קרה ו - - -

<אסתר ליברזון נמר: נכון.

<אסתר ליברזון נמר: פה חשוב לי מאד לציין, ברשותך, אתם דיברתם על המסר של ה-30 שניות לפני.

<אסתר ליברזון נמר: אנחנו לקחנו את המסר החשוב הזה והטעמנו אותו בתוך האפליקציה.

<אסתר ליברזון נמר: משתמשת שמעבירה תמונה שלה – המערכת עוצרת אותה בססמי ואומרת לה – חשבי רגע לפני שאת מעבירה את התמונה.

יפעת שאשא ביטון: מצוין.

<אסתר ליברזון נמר: והיא יכולה להעביר אותה או באופן מפוקסל, או באופן עם כיסוי פנים, או באופן של הצצה בלבד.

<אסתר ליברזון נמר: ואם מתבצע צילום מסך באפליקציה, ההודעה מיד נמחקת מהמכשיר של המשתמש השני.

<אסתר ליברזון נמר: אז זה גם כן דבר שלקחנו אותו כמסר המאד חשוב שלכם והטעמנו את זה בטכנולוגיה.

יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת רויטל סויד מהשדולה למניעת בריונות ברשת, או אם את תגדירי את זה נכון יותר.

יפעת שאשא ביטון: אני מרגישה שאנחנו גם סוג של שדולה למניעת בריונות ברשת.

יפעת שאשא ביטון: את מגיעה כל פעם מהשדולה שלך לדיון שלנו ואני שמחה שאנחנו תוקפים את זה מכמה חזיתות.

<עקיבא גנז: תני לנו יחידת זמן בנושא הסינון שהוא ארוך.

<עקיבא גנז: הוא קצת - - -

יפעת שאשא ביטון: הכל אתה יודע, ארוך זה עניין יחסי בגבולות האפשר.

יפעת שאשא ביטון: אתם רשומים, אתם בהחלט תקבלו את רשות הדיבור, בסדר?

רויטל סויד: כן, באמת יש איזה שהוא ממשק מאד מדהים בין הוועדה שלך, יושבת ראש הוועדה, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, לבין השדולה שאני עומדת בראשה למאבק באלימות ובריונות ברשת, ובאמת הרבה מאד מהאנשים שיושבים פה סביב השולחן, כולל אפליקציית ססמי, שאני מודה שכולכם חייבים לעשות איזה שהוא ניסיון עם האפליקציה הזאת, כי אני וצוות שלי עשינו.

רויטל סויד: העברנו תמונות, בלחיצה אחת מחקנו.

רויטל סויד: זה דבר שהוא ממש גאוני וזה מדהים איך זה קורה בשנייה.

רויטל סויד: אני מברכת על הדיון הזה.

רויטל סויד: הסתבר שהנושא של המאבק באלימות והבריונות ברשת, שאנחנו מאד עוסקים בו בכנסת, ואני בוודאי כשיושבת ראש השדולה למאבק בבריונות ברשת עוסקות בו רבות, הוא נושא שהולך וצובר תאוצה מפעם לפעם.

רויטל סויד: והנה אנחנו רואים שמדיונים שהם יותר דיונים של להציף את התופעה, אנחנו כבר מגיעים באמת לדיונים שהם פרקטיים, בין אם זה משרד החינוך שמתחיל להבין לא רק בתכניות יישום, אלא גם באפליקציות או גם ביישומים בשטח ובין אם זה באפליקציות ובין אם זה באיגוד האינטרנט, ש-24/7 עובד סביב השעון וכמובן משטרת ישראל שנמצאת פה, המשרד לביטחון פנים, שהשר לביטחון פנים לוקח את זה כפרויקט.

רויטל סויד: אנחנו חייבים להמשיך את העבודה הזאת.

רויטל סויד: חייבים להמשיך את הדיונים האלה וחייבים לא רק להעלות את הנושא למודעות אלא גם להטמיע לשטח כלים.

רויטל סויד: בשבוע שעבר התקיימה השדולה.

רויטל סויד: רבים מהנוכחים פה נטלו חלק בשדולה שלי עם השלטון המקומי.

רויטל סויד: ראשי ערים כבר מבינים שהאלימות בעיר היא כבר לא עיר ללא אלימות, זה כבר עיר ללא אלימות ברשת; ואנחנו היום, החובה שלנו כחברי כנסת, מעבר לחקיקה שאנחנו מנסים להעביר, וכולכם יודעים שהיא לא פשוטה ומורכבת מאד בגלל חופש הביטוי, לצייד בארגז כלים.

רויטל סויד: לצייד בארגז כלים גם את משרד החינוך, גם את ההורים, גם אתכם – יושבי ראש ועד ההורים ומועצת ההורים – כדי להטמיע הלאה לשטח איך מתמודדים ברשת.

רויטל סויד: זו שפה חדשה, זה עידן לצערי לא חדש, אבל בהכרה – עידן חדש.

רויטל סויד: ותודה רבה לך יפעת על הדיון.

רויטל סויד: אני תמיד רצה מוועדת חוקה או מוועדות אחרות אליך, מכיוון שאני רוצה לחזק את ידיך.

רויטל סויד: הנושא הזה מאד חשוב ותודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חברת הכנסת רויטל סויד.

יפעת שאשא ביטון: אכן ככה בראשית הדיון עלתה הסוגיה של האכיפה ושל החקיקה וכו'.

יפעת שאשא ביטון: הגענו למסקנה שלא משנה כמה אנחנו ננסה לבלום ולחסום, תמיד הילדים יצליחו לפרוץ את זה ולהמשיך הלאה ואנחנו חושבים שאותו ארגז כלים שדיברת עליו ודיברנו עליו גם כאן מקודם, הוא מאד מאד משמעותי, כי בסופו של דבר צריך להתמודד עם זה, ולא רק לראות איך אנחנו רודפים אחריהם ומנסים לחסום, אז תודה רבה על הדברים.

רויטל סויד: תודה.

יפעת שאשא ביטון: עורכת הדין מי-טל גרייבר ואחר כך יונה וגדי.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<מי-טל גרייבר שורץ: שלום.

<מי-טל גרייבר שורץ: אני מי-טל שוורץ מאיגוד האינטרנט הישראלי.

<מי-טל גרייבר שורץ: למי מהנוכחים שעוד לא מכיר, אנחנו מפעילים מרכז לאינטרנט בטוח שפועל 24/7 בשביל לקבל פניות בנושא של פוגענות ברשת.

<מי-טל גרייבר שורץ: זה הרבה יותר רחב מאשר עבירות, לא רק מה שהוא עבירה.

<מי-טל גרייבר שורץ: נתפס אצלנו והרבה מהפגיעות שמגיעות אלינו הן פגיעות שהן אינן עבירה והן מה שמוגדר בריונות רשת ואנחנו מטפלים בזה בשיתוף פעולה גם עם משרדי ממשלה פה בארץ, שנותנים לנו, עם המשטרה ועם ארגונים בינלאומיים כמו פייסבוק וגוגל, שיודעים להסיר תכנים כשהם בעייתיים.

<מי-טל גרייבר שורץ: אני רוצה להחזיר את עצמנו קצת לנושא הדיון שהוגדר ולנושא של חסימת תכנים פוגעניים ברשת.

<מי-טל גרייבר שורץ: אז חסימת תכנים פוגעניים כמובן וכמובן שלדע

<מי-טל גרייבר שורץ: תנו לא צריכה להיעשות בצורה גורפת כמו שיש הצעות חוק שנמצאות כרגע על שולחן הכנסת, אבל יש חוק שמחייב את ספקי האינטרנט לתת לכל מי שמעוניין תוכנת סינון בחינם ואני רוצה להרים דגל ולהגיד שיש בעיה עם תוכנות הסינון שניתנות על ידי ספקי האינטרנט חינם.

<מי-טל גרייבר שורץ: אין סטנדרטיזציה שמגדירה מה הם מחויבים לתת.

<מי-טל גרייבר שורץ: תוכנות הסינון, ואני התקנתי תוכנה כזאת בבית פחות בשביל להגן על הבנות שלי, יותר בשביל לבדוק מה היא נותנת.

יפעת שאשא ביטון: לראות מה היא באמת חוסמת.

<מי-טל גרייבר שורץ: היא חוסמת אותי מלהיכנס להרבה מאד אתרים לגיטימיים ולעומת זאת, כשכתבי סקס, אז ראיתי הכל.

<מי-טל גרייבר שורץ: אז התוכנה מאד משוכללת כנראה, ואני חושבת שמשרד התקשורת צריך להגדיר לאיזה שהוא סטנדרט.

<מי-טל גרייבר שורץ: היא גם מותקנת אך ורק על מחשב אחד בבית.

<מי-טל גרייבר שורץ: ספקי האינטרנט, לפחות הספק שאני מחוברת אליו, לא נותן את זה למחשבים נוספים.

<מי-טל גרייבר שורץ: זה לא מותקן על רשת ה-WIFI, זאת אומרת שאם הילדים גולשים ממכשירים סלולאריים וניידים זה לא חוסם אותם.

<מי-טל גרייבר שורץ: אז אם קבעו שצריך לתת תוכנת סינון חינם ושהורים שמעוניינים יוכלו לקחת ולקבל את זה ולהגן ככה על הילדים שלהם, אני יודעת שאין הרבה שעושים את זה, אבל לפחות שהמינימום יהיה מינימום שיהיה מוגדר ויהיה טוב.

יפעת שאשא ביטון: ומסתבר שזה לא פלסטר מספיק וראוי.

יפעת שאשא ביטון: זה אולי משתיק את המצפון ולפעמים, ממה שאת מתארת זה אפילו הרבה יותר מסוכן.

יפעת שאשא ביטון: כי לפחות כשאין תוכנת סינון, אז אנחנו עם היד על הדופק, וכאילו יש תוכנת סינון – אז אנחנו יכולים להיות רגועים ומסתבר שאנחנו לגמרי לא.

<מי-טל גרייבר שורץ: זה אכן לא פלסטר ובגלל זה אנחנו לא חושבים, זאת אחת הסיבות שאנחנו לא חושבים שזה צריך להיות כברירת מחדל מחייבת לכולם, אבל אם זה ניתן, אז לפחות שיינתן בצורה טובה וראויה.

<מי-טל גרייבר שורץ: או שלא יינתן בכלל.

<קריאה: יש חוק בעניין נדמה לי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: כן, דיברנו על החוקים.

יפעת שאשא ביטון: בסוף חוק-חוק, אבל אתה לא חוסם באמת את מה שצריך.

<קריאה: חברות האינטרנט חייבות.

<מי-טל גרייבר שורץ: אז הן נותנות, אבל הן נותנות אך ורק למחשב אחד ולמשהו שהוא לא ברמה ראויה.

יפעת שאשא ביטון: אין בזה מענה.

<ברק קרוננפלד: גברתי יושבת הראש, רק משפט להוסיף בנקודה שעלתה.

<ברק קרוננפלד: שמי ברק קרוננפלד, יושב ראש גולשים על בטוח.

<ברק קרוננפלד: אנחנו עמותה שלקחה את השירותים שהיא דיברה עליהם מתוקף התיקון שהתקבל לפני 5 שנים ואנחנו מנגישים את זה לציבור.

<ברק קרוננפלד: אנחנו מדברים על השירותים הסלולאריים.

<ברק קרוננפלד: הקמנו אתר אינטרנט, הוא נקרא כשם העמותה – גולשים על בטוח – ובמקום שאזרח יצטרך למצוא את הזמן שבדרך כלל אין לו ולהתקשר לחברות ולשבור את הראש הרבה פעמים עם מוקדניות שלא מספקות את השירות, דרך האתר שלנו, בלחיצת כפתור בן אדם מזין את הפרטים שלו.

<ברק קרוננפלד: כל הפרטים מוטעמים בטופס ייעודי ונשלחים ישירות לחברות הסלולר, שתוך מספר ימי עבודה מחויבות לספק את השירות.

<ברק קרוננפלד: אנחנו בתיאום עם משרד התקשורת בנושא ויש לנו כבר אלפי מצטרפים.

<ברק קרוננפלד: אנחנו וולונטריים ולכן - - -

יפעת שאשא ביטון: כך אתם בעצם חוסמים את האתרים, שצריך?

יפעת שאשא ביטון: כך הוא בעצם יכול ליצור קשר ולבקש חסימה של אתרים?

<ברק קרוננפלד: כן.

<ברק קרוננפלד: לקחנו את הפלטפורמה של החוק שכבר קיים.

<ברק קרוננפלד: ראינו שהציבור לא יודע עליו והנגשנו.

<ברק קרוננפלד: אנחנו עוסקים גם בהבאתו לידי הציבור וגם בהנגשתו על ידי האתר שלנו ואנחנו גם לוקחים את זה צעד קדימה של מערך הסברתי.

<ברק קרוננפלד: דיברנו על שבוע האינטרנט הלאומי שנגמר ממש לפני שבוע.

<ברק קרוננפלד: אנחנו הגענו למעלה מ-100 בתי ספר והעברנו פעילויות שמדברות על הנושא הזה וגם הנגשנו את הכלי שלנו, שלוקח את החוק החינמי ומנגיש אותו לציבור, לתלמידים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: איך הצעירים עושים את זה יפה.

יפעת שאשא ביטון: פשוט מתפרצים, מדברים בשטף, לעניין.

<קריאה: זה רק לאו דווקא מוקדניות, גם מוקדנים לא תמיד נותנים את השירות.

<ברק קרוננפלד: כן, לגמרי.

יפעת שאשא ביטון: טוב, תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אז עכשיו גדי ויונה, או יונה, אני פשוט רגילה לראות אתכם בקור.

יפעת שאשא ביטון: אחר כך יש לנו את עקיבא גנז.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<יונה פרסבורגר: אם רק אפשר להוריד את האור על המסך.

יפעת שאשא ביטון: יונה, רק זה לא ארוך.

יפעת שאשא ביטון: יש לך 5 עד 7 דקות כדי לפתוח ולסגור את זה בצורה מכובדת.

<יונה פרסבורגר: אני אציג את הנתונים של מפת הסינון בישראל.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<יונה פרסבורגר: ראשית אני רוצה להגיד לרוני דיין, גלית ונציג משרד החינוך, שעושים בשנים האחרונות עבודת קודש של הסברה.

<יונה פרסבורגר: אני רואה את זה כל הזמן, זה משהו אחר.

<יונה פרסבורגר: אני התחלתי לפני 11 שנים, כשלימור לבנת הייתה שרת החינוך ובשנים הראשונות היה מדבר.

<יונה פרסבורגר: ממש לא היה כלום בנושא של מוגנות והסברה.

<יונה פרסבורגר: משרד החינוך עושה המון.

<יונה פרסבורגר: מה שאני רוצה עכשיו להביא, זה את העשייה שלנו בשטח.

<יונה פרסבורגר: אנחנו כבר 10 שנים בבתי ספר, בקהילות, עושים פעילויות.

<יונה פרסבורגר: אישית נתתי קרוב ל-1,000 הרצאות בישראל, 800 פלוס.

<יונה פרסבורגר: שלשום הייתי בגבעת מרדכי בהרצאה ליסודי, להורים ואני כל הזמן שומע את הסיפורים בשטח בבתי הספר היסודיים.

<יונה פרסבורגר: יותר ויותר שומעים את הסיפורים של ילדים קטנים.

<יונה פרסבורגר: אני מדבר קטנים על ילדים בגילאי 5, 6, 7, 8, שנחשפים לתכנים קשים ביותר או פורנוגרפיה קשה או תכני אלימות זוועתיים.

<יונה פרסבורגר: אני רוצה למקד את כל הדיון בנושא הסינון לגילאים האלה.

<יונה פרסבורגר: חטיבת ביניים, תיכון, האם הסינון יעיל, האם זה דרך, הילדים יודעים לפרוץ, יודעים לעקוף, זה נושא אחר.

<יונה פרסבורגר: כרגע המיקוד הוא לגבי הילדים הקטנים ואין זמן פה והייתי מאד שמח לספר כמה סיפורים איך שילדים עברו טראומות - - -

יפעת שאשא ביטון: מה שתצליח להצליח ב-7-8 דקות זה שלך.

<יונה פרסבורגר: אז אני רק אתחיל בסיפור קטן.

<יונה פרסבורגר: הייתי בבית ספר בירושלים, לא מה שהיה לי לפני יומיים.

<יונה פרסבורגר: ילד בכיתה ב' ניגש אלי בסוף ההרצאה ואומר ככה כולו כזה מבוהל, כזה כבוי והוא אומר לי ראיתי משהו שאסור לראות באינטרנט.

<יונה פרסבורגר: שאלתי אותו מה ראית, משהו מפחיד?

<יונה פרסבורגר: אנשים לא צנועים?

<יונה פרסבורגר: זה היה בית ספר ממ"ד ברמות.

<יונה פרסבורגר: הוא אומר לי כן.

<יונה פרסבורגר: אז אמרתי לו מה, אנשים ערומים, בלי בגדים?

<יונה פרסבורגר: הוא אומר לי כן.

<יונה פרסבורגר: זה היה איש ואישה ביחד?

<יונה פרסבורגר: הוא אומר לא, זה היה כמה אנשים.

<יונה פרסבורגר: אמרתי זה כמה נשים, כמה גברים, הוא אומר לי כן, זה היה כמה נשים וכמה גברים.

<יונה פרסבורגר: ואני אומר והם היו ערומים לגמרי ועשו דברים ככה בוטים, מגעילים קצת.

<יונה פרסבורגר: אז הוא אומר לי כן.

<יונה פרסבורגר: אז נתתי לו הסבר, מה שאפשר לתת לגיל שלו, יש לנו הרבה ניסיון.

<יונה פרסבורגר: ביקשתי ממנו – אני יכול לדבר עם היועצת, לקחת את השם שלך, כי כל הכבוד לך שאתה בא לדבר ולשתף.

<יונה פרסבורגר: הפניתי את המקרה שלו ליועצת.

<יונה פרסבורגר: באותו היום היו לי עוד שני מקרים וגם אמא שהתקשרה לקו החם שלנו.

<יונה פרסבורגר: המצב הוא כזה.

<יונה פרסבורגר: הזכיר נציג המשטרה, נציג המשרד לביטחון הפנים, מצב הסינון בישראלי הוא קטסטרופאלי לעומת מה שקורה באירופה ובמדינות אחרות ואני רוצה להציג פה כמה נתונים.

<יונה פרסבורגר: קודם כל צריך לדעת שאחד הנושאים הגדולים שפוגעים בהתפתחות של הילדים זה פורנוגרפיה והמחקרים היום מדברים על זה שילדים נוטים לפתח התנהגות מינית מסוכנת, ואנחנו רואים את זה גם במקרים שמגיעים אלינו ואנחנו מעורבים אחר כך לעזור במקרים של פגיעות מיניות או התנהגויות קיצוניות של ילדים בעקבות חשיפה לפורנוגרפיה, ואני מדבר על הגילאים הקטנים ביותר.

<יונה פרסבורגר: כמה מושגים – היום האינטרנט לאט לאט עובר כולו לאתרים מאובטחים.

<יונה פרסבורגר: מנועי החיפוש המרכזי גוגל, בינג, יאהו ואחרים, הם עובדים על פרוטוקול של –HTTPS, שהוא מצפין את הגלישה.

<יונה פרסבורגר: הסינונים הישנים, או שלא משדרגים את עצמם, לא מסוגלים לסנן בכלל במצבים כאלה.

<יונה פרסבורגר: חלק ממנועי החיפוש, או בעצם כמעט כולם, נותנים אפשרות של מצב בטוח בשביל תוכנת הסימון כדי להפעיל את ואז, למשל אם מפעילים מצב בטוח בגוגל, אז גוגל לא יציג תוצאות של פורנוגרפיה, אבל חלק מהסינונים המכובדים שלנו, של ספקיות ראשיות בישראל, לא עושות את הדבר הפשוט הזה – לנעול את המצב הבטוח בגוגל.

<יונה פרסבורגר: דוגמאות לכשלים וחוסר יעילות בסינון – אנחנו רואים היום חוסר יכולת לסנן באתרים באמצעות מנועים מאובטחים, מה שהזכרתי עכשיו, ויש יותר ויותר אתרים והאינטרנט עובר יותר למצב מאובטח.

<יונה פרסבורגר: יש תת סינון או סינון יתר, כמו שהזכרת, מי-טל.

<יונה פרסבורגר: יש חלק מתכניות הסינון שזה פשוט סינון גורף או שזה תת סינון.

<יונה פרסבורגר: לא עובדים בצורה יעילה.

<יונה פרסבורגר: אין עקביות בתפקוד תוכנת הסינון.

<יונה פרסבורגר: מה שהיה פתוח וראינו שזה לא חוסם, חוזרים אחר כך, פתאום, אה, זה כן חוסם.

<יונה פרסבורגר: פעם חוסם, פעם לא חוסם, חוסר עקביות.

<יונה פרסבורגר: חוסר מהחברות המספקות תוכנות סינון המותקנות על המחשב מספקות.

<יונה פרסבורגר: יש ספקיות שמספקות רק תוכנה אחד ל-Windows, וגם זה לא עובד לכל גרסאות ה-Windows.

<יונה פרסבורגר: מה קורה עם כל שאר המכשירים בבית?

<יונה פרסבורגר: צריך מענה רחב.

<יונה פרסבורגר: כל ספק צריך שתהיה לו או אפשרות דרך הספק לתת סינון, או סינון שיעבוד על כל המכשירים.

<יונה פרסבורגר: אנשים משלמים מדי חודש על סינון עדכני ויעיל ומקבלים הרבה פעמים חתול בשק.

<יונה פרסבורגר: הורים, אני מסכים ממש עם כל מה שנאמר ועיקר העשייה שלי זה חינוך, כל הזמן חינוך וחינוך, אבל כלי הגנה בעיקר לילדים קטנים, כי יכול לקפוץ וירוס.

<יונה פרסבורגר: לפעמים הפורנוגרפיה קופצת כי הווירוס מקפיץ איזה אתר פורנוגראפי.

<יונה פרסבורגר: הסינון הוא במקום הנכון להגן על הילדים הקטנים.

<יונה פרסבורגר: ושוב פעם, הדגש על הקטנים, התמימים שלא מתעסקים בעקיפת סינונים.

<יונה פרסבורגר: עכשיו הסינון בבתי ספר – בתי ספר מקבלים את הסינון של מורשת, שדרך בזק בין לאומי קיבלו את הזיכיון במכרז לתת את שירות האינטרנט ובזק בינלאומי ומורשת נמצאים בתביעה ייצוגית כי המורשת לא מתפקד, לא שדרג את עצמו, לא התקדם והמצב של הסינון בבתי הספר הוא קטסטרופאלי.

<יונה פרסבורגר: בתי ספר ביקשו לעבור לאינטרנט רימון או לתום - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מזכירים פה שמות, בסדר?

<יונה פרסבורגר: אבל בבתי ספר, הרבה מנהלים שאני אישית בקשר איתם אמרו אנחנו ביקשנו.

<יונה פרסבורגר: משרד החינוך כבר מאפשר.

<יונה פרסבורגר: זאת אומרת מצד משרד החינוך אין מגבלה, מאפשרים את זה, אבל בזק בינלאומי כנראה גורר רגליים וזה המצב.

<יונה פרסבורגר: משרד החינוך מסכים, יש הסכמה מצד המשרד, אבל זה תקוע ברשת, כי זה הכל קשור לרשת אחת.

<יונה פרסבורגר: טאבלטים ומחשבים ניידים יכולים לקלוט גם בתוך בתי הספר הרבה פעמים את בית הקפה השכן או מקומות לא מסוננים וצריך ליצור, במיוחד אצל הילדים הקטנים ביסודי שנותנים טאבלטים, צריך לוודא.

<יונה פרסבורגר: יש היום אפליקציות נפלאות שעושות סינון גם על ה-WIFI ובאמת הן יעילות מאד, מאד מומלץ, של הטאבלטים שמשרד החינוך נותן, שגם ייקח אחריות שיהיה סינון על הטאבאלט שהילדים מקבלים.

<קריאה: זהו, שלא ייתן טאבלטים.

יפעת שאשא ביטון: אגב סליחה, משרד החינוך, זאת עוד סוגיה למה נכון לצורך העניין שה-WIFI יוגבל רק לאותו שיעור שבו צריך להשתמש בו ופשוט יחברו אותו אחר כך ויוכלו למזער את זה.

<יונה פרסבורגר: אבל הם יוצאים אחר כך עם אותו טאבלט מחוץ לבית הספר וכדאי שיהיה גם מחוץ לבית הספר.

<יונה פרסבורגר: אנחנו עשינו בתחילת שנת 2014 מחקר השוואתי של כל חברות הסינון.

<יונה פרסבורגר: ישבנו פה בוועדה לזכויות הילד עם סיכומים עם משרד התקשורת.

<יונה פרסבורגר: אז עם יחיאל שבי שאני לא רואה אותו פה, דובר משרד התקשורת.

<יונה פרסבורגר: התארגנה איתנו פגישה, עם נציגות בכירה של משרד התקשורת.

<יונה פרסבורגר: יש סיכומים של לעשות עבודה משותפת.

<יונה פרסבורגר: משרד התקשורת אמר שהוא לוקח אחריות.

<יונה פרסבורגר: במשך חודשים פנינו, כן, כן, זה בטיפול.

<יונה פרסבורגר: התחלפו אנשים, בחירות והנושא הזה ירד.

<יונה פרסבורגר: משרד התקשורת מודע לכשלים החמורים בחברות הסינון, ויש פה טבלה עדכנית לשבוע האחרון.

<יונה פרסבורגר: Hot Net - - -

יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת אם מותר לנו לעשות את זה.

יפעת שאשא ביטון: אין לי פה פשוט ייעוץ משפטי.

<יונה פרסבורגר: בדקנו רק את מנועי החיפוש המרכזיים, ובבדיקה פשוטה ילד בגיל 7, 8, שכבר שומע את המילה סקס והוא סקרן, אז הוא נכנס לגוגל תמונת, לבינג וידאו, מקומות כאלה פשוטים והוא נתקל בפורנוגרפיה קשה וזה עובד ככה.

<יונה פרסבורגר: היום ילד בבית ספר, עם מורשת של בית ספר או בבית, יחפש בבינג.

<יונה פרסבורגר: הוא תמים.

<יונה פרסבורגר: זה יכול להיות גם בגיל 6.

<יונה פרסבורגר: שמע את המילה סקס או בעברית או באנגלית.

<יונה פרסבורגר: אז למשל בבינג יש לנו וידאו מתנגנים בתוך האתר.

<יונה פרסבורגר: דווקא בינג, ויש פה אולי נציג של מייקרוספוט בדיון הזה?

<יונה פרסבורגר: בינג יותר מאחרים, גוגל לא מציג תוצאות - - -

יפעת שאשא ביטון: אולי אפשר להעביר את השקף הזה.

יפעת שאשא ביטון: הוא פחות מתאים לנו לוועדה.

<יונה פרסבורגר: גוגל לא יציג תוצאות על ההתחלה של אנשים עם חיות.

<יונה פרסבורגר: בינג קבוע עושה את זה.

<יונה פרסבורגר: אפשר לנגן את הסרטים.

<יונה פרסבורגר: בתור בינג אני לא יוצא לאתר פורנוגראפי.

<יונה פרסבורגר: יפעת, טשטשתי את זה.

יפעת שאשא ביטון: לא, זה לא משנה.

<יונה פרסבורגר: יפעת, אבל ילדים נתקלים בזה ברמה הכי תמימה.

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אנחנו הבנו.

יפעת שאשא ביטון: אני לא צריכה שתראה לי ותנגן לי את זה בשביל ש - - -

<יונה פרסבורגר: לא, אני לא רוצה להראות את הדבר הזה, אני רוצה להגיד שהסרטים מתנגנים בתור בינג.

<יונה פרסבורגר: לא צריך לצאת לאתר.

<יונה פרסבורגר: רוב הסרטים מתנגנים בתוך מנוע החיפוש.

<קריאה: יש עכשיו אייטם לערוץ 2, יפעת שאשא - ראו פורנוגרפיה בוועדה.

יפעת שאשא ביטון: הוועדה לזכויות הילד.

יפעת שאשא ביטון: שומו שמיים.

<יונה פרסבורגר: לא, בסדר.

<יונה פרסבורגר: גם מילים תמימות שאפשר לכתוב, יש פה סצנה פורנוגראפית קשה, יש פה עירום, גם במילים פשוטות.

<יונה פרסבורגר: זה בינג, אותו בינג בבתי הספר, בכיתת לימוד.

<יונה פרסבורגר: מורשת, שיש אותו במשרד החינוך ובבתים הפרטיים בחלק מהחברות, ברגע שאתה לוחץ על תמונות אתה יכול להגיע לאתרים.

<יונה פרסבורגר: סטטיסטית מצאנו שבכל כמה לחיצות על תמונה אתרים נפתחים ויש סינון שלומיאלי.

<יונה פרסבורגר: זה הסינון של מורשת.

<יונה פרסבורגר: הוא חוסם בתוך האתר, אז מה הוא חסם?

<יונה פרסבורגר: ודוגמא נוספת, זו החסימה של מורשת בתוך הדף של האתר הפורנוגראפי.

<יונה פרסבורגר: יוטיוב – אפשר להפעיל מצב בטוח, אבל המסננים, חלקם הגדול לא שמים מצב בטוח ואם כותבים מילה, בגלל שיוטיוב הוא מאובטח ומוצפן, אין סינון.

<יונה פרסבורגר: האתר אולי הכי פופולארי היום, VOD של וואלה, של סרטים.

<יונה פרסבורגר: יש סרטים למבוגרים.

<יונה פרסבורגר: הסינונים הטובים חוסמים, לא מאפשרים לפתוח סרטים למבוגרים בוואלה VOD.

<יונה פרסבורגר: חלק מהסינונים לא עושים את זה וזה הסרטים בכיתות הלימוד.

יפעת שאשא ביטון: יש לך עוד דקה לסיום.

<יונה פרסבורגר: נושא משחקים אלימים – אנחנו נמצאים בעידן שאין אבא לכל נושא אתרי המשחקים.

<יונה פרסבורגר: אני היחיד בישראל שלפני 8 שנים, ביחד עם המדור למפלג פשעי מחשב של משטרת ישראל, הסרתי תכנים תת אנושיים מאתרי משחקים פופולאריים בישראל.

<יונה פרסבורגר: אבל המשחק הזה – המסור – שאתה חותך בבניין משרדים, המשחק הזה רץ באתרים הכי פופולאריים בישראל כבר לפחות 4 שנים ומכאן שהוא פופולארי והוא מביא הרבה כניסות לאתרים, לא מסירים אותו.

<יונה פרסבורגר: הסינון אמור לחסום גם את המקומות שיש אלימות חריגה, קיצונית, תת אנושית באתרים פופולאריים של משחקים והסינונים לא עושים את זה.

<יונה פרסבורגר: זה אתר מאד פופולארי.

<יונה פרסבורגר: כל הקטגוריות זה עם משחקי אלימות, התאבדות, דברים שהם הזויים לגמרי.

<יונה פרסבורגר: לסיכום, מה אנחנו חושבים שנדרש – אלף, זה לחדש את העבודה של משרד התקשורת, כי הוא זה שאחראי על הזיכיונות של חברות האינטרנט, ספקיות האינטרנט.

<יונה פרסבורגר: הקמת גוף מומחים שימונה על ידי משרד התקשורת ויקבע קריטריונים שיחייבו את ספקיות האינטרנט לפקח על הביצוע.

<יונה פרסבורגר: מערכת החינוך תחיל סינון העומד בסטנדרטים גבוהים ומשרד החינוך צריך לפקח בעצמו על הדבר הזה, לוודא שבאמת הוא מקבל סחורה שהיא מתאימה.

<יונה פרסבורגר: אנחנו כבר דיברנו עם יאיר שטרן ואחרים ממשרד החינוך לעשות פגישות.

<יונה פרסבורגר: אנחנו גם עם עורך הדין רוני דיין, בתקופה הזאת אנחנו מאד רוצים לעשות סדרת פגישות לשבת ביחד.

<יונה פרסבורגר: אנחנו מאד ממליצים שבתי ספר, וקודם כל במצב הקיים רבים מבתי הספר רוצים לעבור לסינון איכותי יותר, שזה יתאפשר להם מיידית.

<יונה פרסבורגר: כרגע כנראה, אני לא רוצה פה להישמע כמשהו אישי, בזק בינלאומי כנראה מסיבות שלו, מאינטרסים שלו, גורר רגליים, לא מאפשר את ההעברה, למרות שמשרד החינוך מסכים.

<יונה פרסבורגר: אז באופן מיידי שיתאפשר לבתי ספר שרוצים לעבור לסינון יעיל יותר ואני מדגיש, אני מדבר בעיקר על ילדים קטנים ביסודי שמשתמשים ברשת הבית ספרית.

<יונה פרסבורגר: מתן הדרכה לרכזי תקשוב – אנחנו פוגשים הרבה פעמים רכזי תקשוב.

<יונה פרסבורגר: אני שואל אותם – תגיד, מה המצב של הסינון, זה עובד?

<יונה פרסבורגר: לא עובד אצלכם?

<יונה פרסבורגר: רכזי תקשוב לא יודעים מה קורה בבית הספר שלהם.

<יונה פרסבורגר: שהם יקבלו הדרכה ולפעמים רק שהם יוודאו שבכל מנוע חיפוש מצב בטוח נעול.

<יונה פרסבורגר: אפשר לנעול.

<יונה פרסבורגר: שזה יהיה דברים פשוטים.

<יונה פרסבורגר: צריך לכוון את רכזי התקשוב להכיר את ה - - -

יפעת שאשא ביטון: משפט סיכום, יונה.

<יונה פרסבורגר: כן, כן, אני מסכם.

<יונה פרסבורגר: והתקנת סינון על טאבלטים.

<יונה פרסבורגר: אנחנו בעידן חדש, הרבה WIFI.

<יונה פרסבורגר: אני לא נכנס לעניין הבריאותי כרגע, זה נושא בפני עצמו.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו בו ארוכות.

<יונה פרסבורגר: דיברנו ארוכות, אבל ביסודי ילדים קולטים רשתות אחרות, חשוב.

<יונה פרסבורגר: יש אפליקציות מדהימות, מאד חדשניות שעושות עבודה מלאה גם על ה-WIFI, גם על רשת הסלולר ואפשר למצוא פתרונות מאד מאד יפים גם לטאבלטים או למחשבים ניידים.

<יונה פרסבורגר: בהצלחה לכולם.

<יונה פרסבורגר: כל מי שפה נמצא עושה עבודה.

<יונה פרסבורגר: אני שומע דברים שהם ממש נוגעים ללב.

<יונה פרסבורגר: מחזק לשמוע גם מצוות ההורים.

<יונה פרסבורגר: נקודה קטנה מבחינת הניסיון שלי להביא הורים, יש פה ראש נציגות הורים.

<יונה פרסבורגר: אנחנו מתאמצים מאד.

<יונה פרסבורגר: אנחנו עובדים הרבה עם יסודי כי אנחנו חושבים שהכל צריך להיבנות מהגילאים הקטנים, ההרגלים של זמן מסך נכון.

<יונה פרסבורגר: אנחנו מבקשים, ממש דרושים מבתי הספר, תארגנו ערבי הורים וילדים.

<יונה פרסבורגר: מניסיון, כשזה מאורגן טוב ובאים עם הילדים, עושים פעילות מקבילה לילדים, ההורים מקבלים את ההרצאה - - -

יפעת שאשא ביטון: יונה, הנקודה הזאת ברורה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שדיברת בה.

<יונה פרסבורגר: אז מה קורה?

<יונה פרסבורגר: הרבה מנהלים אומרים – אין לנו תקציב - - -

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת מה קורה.

<יונה פרסבורגר: אין לנו תקציב לארגן ערב כזה.

<יונה פרסבורגר: צריך לעבור לשיטה חדשה.

<יונה פרסבורגר: קשה להביא הורים, זה נכון, אבל אם עושים ערבים משותפים, ההורים כולם מגיעים ואז זה יוצא בעוצמה מאד גדולה עם חוויה משותפת.

<יונה פרסבורגר: זה מקרב את ההורים לילדים וזה מחזק את החינוך המשותף.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

<יונה פרסבורגר: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: האמת שאם לא נהיה אופטימיים אז לא נצליח אף פעם להתקדם.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה יוני.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עוברים לאתי כהנא.

יפעת שאשא ביטון: לא סליחה, לעקיבא גנז ואחר כך אתי כהנא.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<עקיבא גנז: קודם כל תודה.

<עקיבא גנז: יש לי רק שאלה אחת קצרה.

יפעת שאשא ביטון: סליחה, אתה משרד התקשורת?

יפעת שאשא ביטון: אז אני אתן לך אחר כך.

<עקיבא גנז: שמי עקיבא גנז, אני סמנכ"ל חברת אינטרנט רימון.

<עקיבא גנז: קודם כל תודה לכולם.

<עקיבא גנז: אני רק רוצה לשאול בעצם שאלה אחת.

<עקיבא גנז: דיברו פה על הרבה מאד דברים חשובים ודיברו כאן על נושא של הרבה מאד מהלכים שהם מאד חכמים, מאד נכונים ובאמת יעזרו לכולנו להתקדם קדימה.

<עקיבא גנז: רק כנראה לצערי זה כנראה לא יהיה מחר בבוקר.

<עקיבא גנז: ייקח את פרק הזמן באופן טבעי.

<עקיבא גנז: נכון לעכשיו בבית הספר יש אפשרות לקבל הגנה, כמו שציינו פה על ידי בזק בינלאומי שהם הזכיין של משרד החינוך לנושא התקשורת, הספקת אינטרנט בבתי הספר.

<עקיבא גנז: עם פתרון התקשורת שלהם, משרד החינוך פנה אלי, אלינו, לאינטרנט רימון, ישב איתי לפני למעלה משנה על מנת להעביר את הפתרון של הקיים היום, כי יש פתרון שהוא מאד מאד חלקי ומאד מאד בעייתי ולא מספק את ההגנה, בלקבל את ההגנה מאיתנו על סמך בדיקות שלהם.

<עקיבא גנז: הם בדקו והבינו שאנחנו מספקים כאינטרנט רימון – כספק אינטרנט, לא כתוכנה – יש הבדל מאד גדול, נושא של הגנה באתרים מאובטחים, בגוגל תמונות, אנחנו יודעים לספק הגנה מלאה, וביקשו מאיתנו שאנחנו נצטרך לבזק בינלאומי.

<עקיבא גנז: מאז ועד היום העסק הזה תקוע ואני מדבר בשלושה חודשים האחרונים באופן שבועי עם בזק בינלאומי, על סמך דרישה ובקשה של משרד התקשורת שהעסק הזה ייושם על מנת לספק אינטרנט מוגן לבתי הספר.

<עקיבא גנז: העסק הזה תקוע.

<עקיבא גנז: אז בעניין הזה אני פונה שוב למשרד החינוך, תעזרו לנו בעצם לעזור לכם, כי הבקשה באה מכם ואנחנו נשמח להיות שם ונשמח לעזור, כי המטרה היא מטרה משותפת וחשובה.

<עקיבא גנז: רק התייחסות אחרונה, רק לחדד.

<עקיבא גנז: רוני, ציינת בתחילת דבריך, הנושא של הגנה, זה ממש לא קשור לעולם החרדי.

<עקיבא גנז: אנחנו מקבלים עשרות פניות מבתי ספר חילוניים, מהמגזר הערבי, כולם רוצים לקבל את ההגנה על הילדים.

<עקיבא גנז: זה לא קשור לא לחרדים ולא לדתיים ולא לחילוניים.

<עקיבא גנז: ציינת ש - - -

<רוני דיין: לא הבנתי אותי נכון.

<עקיבא גנז: אז אני מתנצל.

<רוני דיין: אמרתי הרוב - - -

<עקיבא גנז: זאת לא הכוונה, אבל היום אנחנו נמצאים, אני נמצא במשרד עם כ-250 בתי ספר שאומרים מחר בבוקר כבר רק תבואו ותחברו אותנו וחלקם הגדול מאד מרשתות של אורט.

<עקיבא גנז: אנחנו עובדים פה עם רשת אורט באופן אישי ועם רשת דרכא.

<עקיבא גנז: כולם מחכים לפתרון שלנו וכרגע זה תקוע ואם אפשר לעזור.

<עקיבא גנז: נשמח.

<עקיבא גנז: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה עקיבא.

יפעת שאשא ביטון: אתי, דקה קצרה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לקראת סיכום.

<אתי כהנא: כן, ממש כמה מילים קצרות.

<אתי כהנא: אנחנו כולנו רואים פה, גם מהדיון הזה, גם מדיונים קודמים וכל דיון שעוסק בנושא הזה, עד כמה הנושא הוא מורכב ועד כמה הוא רב פנים ויש כל כך הרבה דרכים וכיוונים לתקוף אותו ועד כמה זה חשוב שהכל ייעשה באמת בכל הכיוונים האלה.

<אתי כהנא: אנחנו, כרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול, כמובן מתחברים לנושא הזה דרך תכנים שקשורים להפצה של סמים או שימוש לרעה באלכוהול או מכירת אלכוהול לקטינים וכו', ואנחנו שותפים גם בהקשרים של אכיפה לפרויקט של סוני, שותפים פעילים, מלאים, לפרויקט שסוני הציג אותו בנושא של פנייה להסרת אתרים שנעשית בהם פעילות של מכירת סמים, של סמי פיצוציות וגם שמעתם עוד קודם מישהי שדיברה על פרויקט בנושא שקשור לחינוך ומניעה בהקשר של סדנאות להורים, בית ספר אדלר וכו'.

<אתי כהנא: מה שאני רציתי להגיד, זה ברור לכולנו שלא ניתן למגר את התופעה הזאת, שלא ניתן לסגור אותה עד הסוף, אבל גם לא צריך לראות את הדברים, שזאת המטרה היחידה שיש.

<אתי כהנא: ולכן כל פעילות שנעשית, שיש בה ולו כדי לצמצם ולו כדי להכביד על אותם פוגעים, על אותם עבריינים שעושים שימוש ברשת, היא חשובה.

<אתי כהנא: זה צעד אחר צעד אחר צעד אחר צעד.

<אתי כהנא: וזה גם לא צריך לרפות את ידינו, המחשבה הזאת, הסיזיפית הזאת, שלעולם לא נצליח אלא להיפך.

יפעת שאשא ביטון: להיפך.

יפעת שאשא ביטון: זה רק אומר שיש לנו תפקיד הרבה יותר משמעותי, אם אנחנו לא יכולים לסנן את זה.

<אתי כהנא: בדיוק.

<אתי כהנא: כשכמובן כל הזמן צריך להיות עם הפנים קדימה, עם יוזמות חדשות, עם חשיבה מחוץ לקופסא, הכל כדי לתקוף את זה מכל הכיוונים ולעשות כמה שיותר.

<אתי כהנא: תודה.

יפעת שאשא ביטון: חשיבה מחוץ לקופסא תרתי משמע, לא רק שם אנחנו נמצא את הפתרון.

יפעת שאשא ביטון: עוד פעם אני אומרת, הפתרון הוא בידיים שלנו כאן, לצד כל הסינונים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה אתי.

יפעת שאשא ביטון: נציג משרד התקשורת, מאיר בן בסט ולאחריו נציגת משפט המשפטים יפעת רווה.

יפעת שאשא ביטון: ממש במשפט, כי תיכף יאותתו לנו שאנחנו צריכים לגשת למליאה.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<מאיר בן בסט: קצר.

<מאיר בן בסט: על פי הוראות חוק התקשורת, באמת ספקי הגישה לאינטרנט מחויבים לספק שירות סינון יעיל, בהדגשה על יעיל, של אתרים ותכנים פוגעניים באינטרנט.

<מאיר בן בסט: יותר מזה, הן מחויבות שהסינון ייעשה על פי ניתוח המידע ולא על פי רשימות שחורות.

<מאיר בן בסט: עד היום התמקדנו בפיקוח ואכיפה בנושא של הצעת השירות, שירות הסינון החינמי למנויים.

<מאיר בן בסט: במסגרת הפיקוח שעשינו היטלנו עיצומים כספיים בסכום כולל של כמיליון שקלים ארבע פעמים על שלוש חברות שונות, על אחת מהן פעמיים.

<מאיר בן בסט: פירוט החברות באתר שלנו באינטרנט.

<מאיר בן בסט: הטענות של מי-טל ושל הדובר הקודם הן בהחלט במקום.

<מאיר בן בסט: אנחנו מתכוונים בשנת 2016 לבדוק ולעשות פיקוח על יעילות הסינון של המוצרים שמספקים - - -

<קריאה: אני מתנצל, מי הדובר?

יפעת שאשא ביטון: נציג משרד התקשורת, מאיר בן בסט.

<מאיר בן בסט: יחיאל שבי במקום, הוא לא נעלם לשום מקום.

<מאיר בן בסט: זהו.

<מאיר בן בסט: אנחנו מתכוונים לעשות כזאת פעילות פיקוח, לבדוק את יעילות סינון המוצרים החינמיים ולטפל בזה בהתאם.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה מאיר.

יפעת שאשא ביטון: יפעת, בבקשה.

<יפעת רווה: כן, את אחד הדברים הזכירו, אבל אני רוצה לשים עוד טיפה דגש על הפעילות שלנו, גם את השותפות במערך מאור, מערך מאד חשוב שמהמשרד לביטחון הפנים מוביל וגם הפרויקט שלנו של כניסה לבתי הספר.

<יפעת רווה: הנושא המניעתי הוא קריטי.

<יפעת רווה: אנחנו נכנסים לבתי ספר, גם אני עומדת להעביר שיעור בלוד לשלוש כיתות ה'.

<יפעת רווה: אנחנו רואים כמה הדברים האלה אפקטיביים.

<יפעת רווה: אני יודעת שאצלנו בבית הספר, אני גם אמא, לצורך העניין במבשרת ציון בית הספר החליט לקחת על עצמו את העניין הזה והילדים עצמם.

<יפעת רווה: זאת אומרת ברגע שילד מעלה משהו שהוא אפילו טיפה מעליב, כבר כל הילדים האחרים מיד יורדים עליו והדבר הזה אפקטיבי מאין כמוהו.

<יפעת רווה: זה יותר אפקטיבי מאשר בדיעבד להתחיל להעמיד לדין, עם כל הקושי הכרוך בזה.

<יפעת רווה: אז באמת אני מקווה שנמשיך בעניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, באמת ראויה לציון היוזמה של משרד המשפטים לרדת לשטח ולתת דגש על הנושא של בריונות ברשת.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שכמו שאמרנו מקודם, המודל שלנו והיכולת שלנו אנחנו להעביר את זה לשטח היא מאד משמעותית, אז באמת יישר כוח על המיזם הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני מתנצלת בפני אחרים שלא הספקנו לתת לכולם לדבר.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה ברשותכם לסכם את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: התחלנו בכל הנושא של אכיפה ואני חושבת שהמסר החזק שיוצא מהשולחן כאן וצריך לומר אותו באומץ – לא נצליח למגר את התופעה רק באמצעות אכיפה וסינון וזה תמיד איפה שהוא ישיג אותנו.

יפעת שאשא ביטון: ולכן משולש הזהב במקרה הזה הוא באמת נושא האכיפה לצד שיתוף הפעולה עם ההורים ומערכת החינוך, כל נושא ההסברה וההעלאה למודעות וכמובן שיתוף הפעולה עם הילדים, שגם אותם ראינו כאן ואם אנחנו נצליח כולנו ביחד לקשור ולשלב ידיים, אז אנחנו נצליח לפחות למזער את תופעת הבריונות והחשיפה לתכנים קשים ברשת.

יפעת שאשא ביטון: אני פונה למשרד לביטחון פנים.

יפעת שאשא ביטון: דיברתם על אכיפה אלטרנטיבית ועל כך שצריך לקיים חשיבה על תכנית כשזו, אז אני אשמח מאד שאתם תקיימו את זה ותצליחו אולי להגיע אפילו למשהו ראשוני תוך חודש מהיום.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמח כוועדה לקבל את הממצאים שלכם ולראות כיצד אתם מתקדמים.

יפעת שאשא ביטון: אם יש תהליכי חקיקה משמעותיים מתוך הסקירה שלכם לגבי מה שקורה בעולם, שהם פחות מורכבים ממה שמונח היום על שולחן הכנסת, אז גם כן הוועדה תשמח לקבל כדי לראות איך אנחנו נוכל לקדם את זה.

יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך, ראשית באמת יישר כוח על התהליכים שמתפתחים ובאמת החשיבות שאתם נותנים לנושא.

יפעת שאשא ביטון: אני מאד אשמח שתכנית שומרי מסך תהיה תכנית ולא פרויקט; שהיא תהיה כלל מערכתית והיא באמת תלך ותתרחב לכלל המערכות הבית ספריות בארץ.

יפעת שאשא ביטון: השיתוף של התלמידים פה הוא מתבקש ואני בטוחה שדרכם אנחנו נצליח לפתור הרבה יותר ממה שאנחנו נוכל לפתור מסביב.

יפעת שאשא ביטון: לבחון את סוגית הסינון, וכאן זה גם בשיתוף עם משרד התקשורת, לבחון את סוגית הסינון של התקשוב בבתי הספר, בין אם זה בטאבלטים – היום אנחנו יודעים שיש לא מעט פרויקטים – ובין אם זה ה-WIFI ולראות איך אנחנו באמת ממקסמים, לצד כל הפעילות ההסברתית האחרת.

יפעת שאשא ביטון: והאתגר הכי גדול, שאני יודעת שהוא לא רק בהקשר הזה אלא בכלל, זה איך אנחנו מגייסים ומחזירים את ההורים לתוך המערכה הזו.

יפעת שאשא ביטון: משרד התקשורת, דיברת על פיקוח ואכיפה, אז אנחנו נשמח באמת לראות אם יש תכנית מסודרת להגברת הפיקוח והאכיפה ולייעול של הסינון.

יפעת שאשא ביטון: שמענו פה לא מעט עדויות שהסינון הוא לא תמיד יעיל.

יפעת שאשא ביטון: לפעמים הוא מסנן את מה שלא צריך ואת מה שכן צריך הוא לא מסנן.

יפעת שאשא ביטון: הילדים שלנו שם בחזית, אז אני אשמח מאד לקבל מכם תוך חודש תכנית שמפרטת את אתם מתכוונים להתמודד עם הנושא.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכולכם.

יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שזה לא הדיון האחרון, אבל אני מקווה שגם נוכל להתקדם מדיון ולדיון ונשיג את המטרות.