ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 250, 2016-06-13 11:00

איתן כבל: צהריים טובים.

איתן כבל: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה.

איתן כבל: על סדר היום הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 61) (החלת האיסור על משלוח פרסומת לשם קבלת תרומות או לתעמולה), התשע"ה-2014, של חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

איתן כבל: בבקשה, חבר הכנסת רוזנטל.

מיקי רוזנטל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש וחברי חבר הכנסת יעקב פרי.

מיקי רוזנטל: חוק הבזק אוסר על חברות מסחריות לשלוח פרסומות גם באמצעים הטכנולוגיים החדשים, כגון: פקסימיליה מסרונים, מיילים וכולי.

מיקי רוזנטל: אנחנו מבקשים בתיקון הזה לסעיף 30א להחיל את החוק גם על עמותות ומלכ"רים.

מיקי רוזנטל: ההסתייגות היא שזה לא יחול על פוליטיקאים.

מיקי רוזנטל: זאת הייתה ההסכמה עם הממשלה.

מיקי רוזנטל: החוק המוצע הוא לא המיטבי, אבל בעיני הוא שלב חשוב בדרך להסיר את המטרד הזה בעיני חלק מהציבור שמקבל אין סוף הודעות בכל דרך בבקשות לתרומות, לתמיכה, בבקשות שונות ומשונות.

מיקי רוזנטל: אני מודה שהחוק האמריקני מתמודד עם העניין הזה טוב יותר.

מיקי רוזנטל: החוק האמריקני הקים מאגר של אנשים שמי שלא רוצה לקבל הודעות בתחומים מסוימים נרשם במאגר, ואז האחריות לבדוק אם מותר לשלוח לאדם מסוים או לא חלה על הגוף השולח שבודק את זה במאגר.

מיקי רוזנטל: זה באמת מרחיק לכת במדינתנו, אבל אנחנו בהחלט חושבים שצריך יהיה לשפר את החוק בהמשך.

מיקי רוזנטל: בכל מקרה אחרי שיחות ארוכות עם עמותות שונות הבנו שגם בגלל האמצעים הדלים של חלק מהן, אני מוכן – ואני לא יודע אם משרד התקשורת מוכן, אבל אם הם יסכימו אני ודאי אסכים – שיהיה שינוי-מה שיחול על עמותות.

מיקי רוזנטל: השינוי הוא שלעומת חברות מסחריות שאסור להן לשגר דבר פרסומת עמותות יוכלו לשלוח פעם אחת, ומי שיבקש להסיר החובה עליהם תהיה להסיר את זה כשהחוק יחול עליהם רק משלב זה.

מיקי רוזנטל: אם זה מקובל עליכם זה טוב; אם לא נישאר בנוסח הקודם.

מיקי רוזנטל: אנחנו שוחחנו עם עשרות עמותות.

מיקי רוזנטל: הבנו את הבעיה שלהן, וזה יהיה נכון לאפשר להן את ההקלה הזאת שהיא באמת עניינית, לא דרמה גדולה.

מיקי רוזנטל: עדיין זה מאפשר למי שזה מטריד אותו – ויש לא מעטים שזה מטריד אותם - -

<לאה ורון: רק אחרי שפנו אליו.

מיקי רוזנטל: אחרי שפנו אליו.

מיקי רוזנטל: אז הוא אומר, אני לא רוצה לקבל מהעמותה הזאת.

מיקי רוזנטל: זה צריך להיעשות בלחיצת כפתור בטלפון, במסרון או במייל חוזר כמו שמקובל היום.

מיקי רוזנטל: ואז חלה על העמותה החובה להסיר ולא לשלוח יותר כי אחר כך זאת עבירה פלילית, כאמור, כידוע לכולם.

מיקי רוזנטל: תודה.

יעקב פרי: עדיין לא ברורה לי ההחרגה של תעמולה פוליטית מהצעת החוק הזאת.

יעקב פרי: כי הרי הצעת החוק הזאת שמה לעצמה למטרה, כפי שאני מבין חברי חבר הכנסת רוזנטל, לשים סוף בסופו של דבר להטרדות הבלתי פוסקות של אמצעי תקשורת חודרניים כמו מסרונים ושיחות מוקלטות שאנחנו מרבים להיות מוטרדים מהם.

יעקב פרי: אני בכל זאת מבקש לבחון את הצורך בהחרגה הזאת.

מיקי רוזנטל: לפני שהמשרדים יענו אני אגיד לך, אדוני, אני מסכים אתך באופן עקרוני.

מיקי רוזנטל: מטפטוף קל העניין הזה של ההודעות המטרידות הפך להיות מבול גדול.

מיקי רוזנטל: אין יום שאתה לא מקבל עשרות פניות - -

יעקב פרי: אתה אומר שהצעת החוק שלך תצמצם את זה.

מיקי רוזנטל: גם ציינתי בתחילת דברי שאני לא חושב שהיא הצעה מיטבית.

מיקי רוזנטל: לדעתי, צריך לשפר אותה בהמשך, אבל היא מצמצמת את המטרד הזה.

מיקי רוזנטל: זאת הייתה ההסכמה עם הממשלה.

מיקי רוזנטל: אני נכנע לממשלה באי רצון בולט.

מיקי רוזנטל: זה היה התנאי של הממשלה.

מיקי רוזנטל: אני לא חושב שצריך להחריג את הפוליטיקאים מזה, אבל נתתי את מילתי, ואני מכבד אותה.

איתן כבל: לדעתי, הפוליטיקאים היו צריכים להיות מחוץ לעניין הזה.

איתן כבל: אתה שבא ממפלגה שאין בה צורך – אני לא אומר את זה בסוג של התרסה, אלא שם את הדברים כמו שהם; במפלגות אחרות זה כלי.

מיקי רוזנטל: אבל אז אפשר היה לעשות הפרדה בין הפוליטיקאי לבין המפלגה.

מיקי רוזנטל: כי המפלגה שלו כן משתמשת בזה; הפוליטיקאים עצמם לא משתמשים בזה.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: אני אומר שאפשר היה לקבוע כללים יותר ברורים מי כן ומי לא, מתי כן ומתי לא כי בסופו של דבר אדם שמתפקד יודע.

יש נוסח מתוקן?

כי אני זוכר את החוק הזה עוד מהקדנציה הקודמת.

איתן כבל: מה שיש לך כאן באייפד.

איתן כבל: מי מתייחס מהממשלה?

<לאה ורון: וגם שיסבירו לגבי המלכ"רים.

<פאדיה זידאן: שלום.

<פאדיה זידאן: אני עורכת דין ממשרד התקשורת.

<פאדיה זידאן: אין לנו התנגדות להחיל את ההחרגה הזאת של התרומות.

<פאדיה זידאן: יש לנו היום החרגה לעניין פנייה חד-פעמית מטעם מפרסם לנמען שהוא בית עסק.

<פאדיה זידאן: במקרה כזה אפשר לפנות אליו בלי לקבל את ההסכמה המפורשת שלו מראש או בכתב כמו שהיום מתחייב לפי החוק.

<פאדיה זידאן: אבל זאת פנייה שהיא הצעה להסכים לקבל דבר פרסומת.

<פאדיה זידאן: זאת אומרת אני מציעה לעשות אותו דבר גם בעניין תרומות, כך שהפנייה לא תהיה בקשת תרומה, אלא בקשה לפנות אליו בעתיד ולהציע לו לתרום.

<פאדיה זידאן: כלומר להיות אחידים מבחינת ההחרגות.

מיקי רוזנטל: זה מקובל עלי.

מיקי רוזנטל: זה גם משרת אותה תכלית.

איתן כבל: מהי?

מיקי רוזנטל: בזמן שהסברתי אדוני היה עסוק, ואני אסביר שוב.

איתן כבל: אני עסוק בעניין הישיבה של 13:30.

מיקי רוזנטל: אני יודע.

מיקי רוזנטל: אחרי ששוחחתי עם עשרות עמותות הן פנו אליו, ואמרו לי שיש להן קושי ומגייסים תרומות.

מיקי רוזנטל: הם אמרו לי, שהם מבקשים לפטור את הפנייה הראשונה שלהם.

מיקי רוזנטל: דהיינו אם אני עמותה, ואתה קיבלת ממני פנייה, ואתה לא רוצה לקבל ממני יותר פנייה תשלח מסרון, ואז החוק יחול על העמותה.

מיקי רוזנטל: אני ביקשתי שאכן זאת תהיה המתכונת.

מיקי רוזנטל: נציגת משרד התקשורת אמרה שזה חל היום כבר על בתי עסק שאינם פטורים בפעם הראשונה.

מיקי רוזנטל: הם צריכים לשלוח אליך הודעה שהם מבקשים לפנות אליך בעתיד.

מיקי רוזנטל: אם אתה לא רוצה לקבל מהם הודעות אתה שולח הודעה שאתה לא רוצה.

מיקי רוזנטל: הכלל הזה יחול גם על עמותות, וזה בסדר גמור מבחינתי.

מיקי רוזנטל: עמותה שתרצה לפנות אליך לתרומה תצטרך כל פעם לשלוח אליך הודעה שהיא מבקשת.

מיקי רוזנטל: אם תבקש לא לקבל יותר לא תקבל יותר.

<פאדיה זידאן: ההחרגה שקיימת היום היא אם אתה פונה לבית עסק ולא לאדם פרטי.

מיקי רוזנטל: בסדר.

מיקי רוזנטל: הרי יש בזה היגיון רב.

מיקי רוזנטל: מאחר שהאמצעים של העמותות בדרך כלל דלים יותר מאלה של עסקים יש צורך להתחשב בהם.

איתן כבל: כן, בבקשה, יוסי וולפסון.

<יוסי וולפסון: אני מ"תנו לחיות לחיות".

<יוסי וולפסון: אנחנו גם נפגשנו עם חבר הכנסת רוזנטל.

<יוסי וולפסון: ההצעה המקורית שהוא מציע היא משמעותית.

<יוסי וולפסון: כמה מילים על החשיבות של הפניות של העמותות ועל ההבדל בין חופש ביטוי מסחרי – להציף בפרסומת מסחרית – לבין פניות של עמותות.

<יוסי וולפסון: החוק יחול לא רק על פניות לבקש תרומות, אלא גם אם אני מפיץ ניוזלטר בנושא של מניעת התעללות בבעלי חיים, מניעת אלימות במשפחה.

<יוסי וולפסון: אני מנוי על הרבה מאוד ניוזלטרים כאלה.

<יוסי וולפסון: מעולם לא ביקשתי לקבל אותם, ואני שמח שאני מקבל אותם, ואני יודע שיש לי בתחתית לחצן שאני יכול לעשות Opt out; אני יכול בכל שלב להפסיק.

<יוסי וולפסון: כנ"ל בנושא התרומות.

<יוסי וולפסון: לא רק שהמגזר השלישי דל באמצעים – המגבלות על גיוס הכספים מאוד גדולות.

<יוסי וולפסון: היום אנחנו רואים שתרומות ממדינות זרות זה תחום שמנסים להילחם בו, ומי שעושה את זה מוקצה מחמת מיאוס; והאפשרות שלנו בצורה הכי דמוקרטית לאסוף כסף כמו שאנחנו אוספים עשרים שקלים בחודש מאזרחים שזאת הדרך הכי דמוקרטית לאסוף כספים – המגבלות האלה גוררות עמותות לנסות להסתמך על אנשים עשירים שיתרמו סכומים מאוד גדולים.

<יוסי וולפסון: האפשרות לפנות לציבור ולקבל תמיכה ציבורית מאפשרת לעמותות לפעול בצורה דמוקרטית ולא על-ידי ההשפעה של גורמים בעלי הרבה ממון.

<יוסי וולפסון: בהקשר של שתי ההצעות שעלו פה צריך להבדיל בין מצב של Opt in ל- Opt out.

<יוסי וולפסון: זאת אומרת, כמו שאמרה נציגת משרד התקשורת, האם אני צריך להסכים במפורש לקבל את אותו ניוזלטר או שיחות או ההצעה שדיברנו עליה עם חבר הכנסת רוזנטל של Opt out.

<יוסי וולפסון: זאת אומרת בין מצב שברגע שאני מקבל שיחת טלפון כזאת, בתוך שלושים השניות הראשונות יש לי אפשרות ללחוץ על מקש, והעמותה לא תשלח לי יותר.

<יוסי וולפסון: אני מקבל ניוז

<יוסי וולפסון: לטר – אני יכול ללחוץ על קישור ולא לקבל יותר.

<יוסי וולפסון: אם עמותה תשלח שוב היא תהיה אחראית באחריות פלילית; לבין מצב שבו אני יכול לשלוח פעם אחת, ואדם אולי לא ראה את זה או לא פתח את זה, ומאותו רגע אני לא יכול לשלוח יותר אם הוא לא שלח לי הסכמה מפורשת שאני צריך גם לתעד אותה.

<יוסי וולפסון: לכן אנחנו מבקשים מאוד לשמור את העניין הזה של עמותות במצב של Opt out – שאני יכול לשלוח, אבל ברגע שמישהו ביקש ממני להפסיק אני אהיה אחראי על כל הודעה נוספת שנשלחה; אבל לאפשר לי להמשיך לשלוח כל עוד לא ביקשו ממני אחרת.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: כן, גברתי.

<אתי בנדלר: קודם כול להערתו הראשונה של חבר הכנסת מיקי רוזנטל שסבור שהשיטה האמריקנית עדיפה על השיטה הישראלית.

<אתי בנדלר: אני לא זוכרת את מלוא הדיונים שהתקיימו כאן ב-2007 וב-2008, אבל הדברים נשקלו בצורה מאוד יסודית בוועדה – את זה אני זוכרת – לרבות נתונים על השימוש באפשרות לעשות Opt out.

<אתי בנדלר: למיטב זיכרוני, ואני אומרת את זה במלוא ההסתייגויות, הוועדה החליטה לא לאפשר את השיטה של Opt out.

<אתי בנדלר: דהיינו, לא שניתן יהיה לשגר אלי דברי פרסומת, ואני אצטרך לעשות פעולה אקטיבית כדי להימנע מזה משום שאנשים בדרך כלל לא נוטים לעשות פעולות אקטיביות, וחוץ מזה מחליפים כל הזמן את השמות של המפרסמים ושל בתי העסק.

<אתי בנדלר: אז כל פעם להתחיל לעשות Opt out לגבי כל אחד זה נראה בעייתי.

<אתי בנדלר: זאת הבחירה שהוועדה בחרה לעגן בחוק, דהיינו איסור על משלוח דבר פרסומת, אלא אם כן במקרים החריגים שנקבעו בחוק.

<אתי בנדלר: כלומר בשיטה שלא שולחים אלי, אלא אם כן אני נותנת הסכמה מפורשת.

<אתי בנדלר: לעניין ההצעה החדשה שיש כרגע – אני רציתי להבין האם ההיתר או שינוי השיטה, דהיינו שניתן יהיה לשלוח בקשה לקבל את הסכמתי לשגר אלי בקשות לתרומות או דברי תעמולה, האם היא תחול רק על מלכ"רים או על כל גוף שמבקש תרומה?

איתן כבל: אתה רוצה לענות?

מיקי רוזנטל: לא, תענה.

מיקי רוזנטל: אני צריך לחשוב קצת.

איתן כבל: יש פה דילמה מאוד גדולה.

איתן כבל: מצד אחד הכמויות הן בלתי נתפסות.

איתן כבל: אני יודע שיש אנשים שכבר לא עונים לטלפונים בבית כי זה הפך להיות מטרד.

איתן כבל: יחד עם זאת נושא המלכ"רים כמו אקי"ם – כמה הם בכלל?

איתן כבל: יש מישהו שיודע?

<אלדד גת: אלפים.

<אלדד גת: כי יש עמותות חרדיות - -

מיקי רוזנטל: יש ארבעים אלף מלכ"רים במדינת ישראל.

<אלידור בליטנר: צריך גם לחשוב על אנשים פרטיים שפונים לבקשת תרומה.

<אלידור בליטנר: הם לא בהכרח מאוגדים כעמותה.

מיקי רוזנטל: נכון.

מיקי רוזנטל: זאת הייתה שאלתך, נכון?

מיקי רוזנטל: האם זה גם יחול על אנשים פרטיים.

<אתי בנדלר: או על גופים מסחריים.

<אתי בנדלר: אותו דבר.

<אתי בנדלר: גוף מסחרי לפעמים נותן חסות מטעמים של אחריות תאגידית, כפי שקוראים לזה היום, לכל מיני פעולות מאוד יפות.

<אתי בנדלר: אנחנו נותנים חסות לאסוף כסף למען זה ולמען דבר אחר.

<אתי בנדלר: אולי אפשר להבליע גם קצת פרסומת לאותו גוף באותה הזדמנות.

<אתי בנדלר: אבל זה עניין שולי.

איתן כבל: בבקשה, אדוני.

<אלדד גת: אני מחברת "טלאול" – מוקד טלפוני שמעסיק אלפיים וחמש מאות עובדים.

<אלדד גת: יש לי שלוש נקודות והצעה לפתרון.

<אלדד גת: קודם כול לנו כעסק זאת פגיעה כלכלית מתמשכת – גם החוק הבסיסי וגם ההרחבות שלו שלא מסתיימות; כי אנחנו בעצם מספקים סל שירותים מלא ללקוח, והשירותים האלקטרוניים שהם נשוא החוק הם חלק מהסל, ולפעמים ללקוח הרבה יותר נוח, חשוב ובעיקר זול להשתמש בכלים אלקטרוניים ולא בכלים אחרים מאוישים.

<אלדד גת: אם הצעת החוק הזאת תתקבל, כלומר לא תרומות ולא פעילות פוליטית – היא תגרום לניוון מוחלט של הענף.

<אלדד גת: זאת אומרת שיגור הודעות קוליות, מסרונים, מיילים ופקס – צריך להחזיק תשתית טכנולוגית כדי לספק את זה.

<אלדד גת: אנחנו למשל מחזיקים אלף שש מאות קווים.

<אלדד גת: אנחנו משלמים למישהו, זה עולה.

<אלדד גת: יש לי מתכנת שמתמחה בזה וגם צריך לפעמים לעבוד בלילה.

<אלדד גת: כך שאם לא תהיה פעילות לא יהיה ענף.

<אלדד גת: אני רוצה להסביר לכם, חברי הכנסת, מה פירוש שלא יהיה ענף.

<אלדד גת: אנחנו נותנים שירות.

<אלדד גת: כמובן, אנחנו לא נותנים היום לשום חברה מסחרית, כולל חסויות.

<אלדד גת: חברה מסחרית פשוט לא מגיעה אלינו.

<אלדד גת: אבל גורמים ציבוריים מקבלים שירותים מהסוג הזה.

<אלדד גת: אז איזה שירותים?

<אלדד גת: אנחנו מדינה מיוחדת, אבל לכל מדינה יש מצבי חירום.

<אלדד גת: יש מצב חירום ביטחוני – ואנחנו מחייגים לפעמים לשדרות ולעוטף עזה כשיש פעילויות מיוחדות; אירועים בטיחותיים כמו שריפות – אני במו ידי ביום שישי אחר הצהריים בשעה 14:00 בשריפה בטבעון עזרתי לראש המועצה המקומית לחייג רחוב-רחוב כדי להגיד לאנשים שיתפנו מהרחוב.

<אלדד גת: יונה יהב עשה את זה עם מתחרה שלי בשריפה הגדולה; חומרים מסוכנים - -

<לאה ורון: מדוע חברות מסחריות לא נעזרות בשירותים שלכם?

<אלדד גת: אסור.

<אלדד גת: זה כבר לא חוקי.

<לאה ורון: לא, לפעילות אחרת שלהם.

<אלדד גת: אין להם פעילות פרט להוצאת כסף - -

מיקי רוזנטל: אני רוצה לשאול אותך שאלה, ברשותך.

<אלדד גת: רגע.

<אלדד גת: אני מבקש לסיים.

מיקי רוזנטל: בבקשה.

<אלדד גת: חומרים מסוכנים.

<אלדד גת: תארו לכם שמשאית מתהפכת באיזשהו מקום עם חומרים מסוכנים ליד איזשהו יישוב – איך אפשר לקרוא ליישוב ולהגיד להם לסגור חלונות?

<אלדד גת: אני כבר לא מדבר על מפרץ חיפה עם תסריטי הבלהות שלנו.

<אלדד גת: אנחנו מחייגים לקופות חולים בנושא של חיסונים לאנשים מבוגרים.

<אלדד גת: כל הדברים האלה לא יהיו כי התשתית לא תהיה.

<אלדד גת: אף אחד לא יחזיק את התשתית בשביל מקרה חירום שאולי יקרה.

<אלדד גת: אני מבקשת שהוועדה תביא את זה בחשבון.

<אלדד גת: הנקודה אחרונה – כאזרח, לדעתי, יש כאן גם פגיעה בדמוקרטיה.

<אלדד גת: מה פירוש שפוליטיקאים לא ישתמשו?

<אלדד גת: למועמדים בעלי אמצעים יש אפשרות לפנות לאמצעי התקשורת ההמוניים היקרים – עיתונות, רדיו וכולי.

<אלדד גת: ואלה האמצעים הזולים.

<אלדד גת: מועמד שיצמח בעיירת פיתוח וירצה לפנות לכל התושבים יצטרך ללכת לרדיו או למקומון שלו ולשלם פי עשרה ופי עשרים.

איתן כבל: גם מי שבא מתל-אביב יכול למצוא את עצמו באותה בעיה.

איתן כבל: לא רק מי שבא מעיירת פיתוח.

<אלדד גת: יכול להיות.

<אלדד גת: אנחנו זוכרים את חבר הכנסת שמשכן את ביתו.

<אלדד גת: זאת ממש פעולה לא דמוקרטית כי זה לא מאפשר לאנשים שאינם בעלי אמצעים לפנות לקהל.

מיקי רוזנטל: אבל לא אסרנו את זה על פוליטיקאים, אז כל הטיעון הזה לא עומד.

איתן כבל: אמרת משפט אחד.

<אלדד גת: ההצעה – אני מסכים שכל הודעה מהסוג הזה הן של עמותות והן של פוליטיקאים תסתיים ב"להסרה".

<אלדד גת: אנחנו כחלק מהשירות נצטרך להבין ולהפנים שהשירות הוא לקבל קבצים, לחייג אותם ולדווח על הסרה.

<אלדד גת: אנחנו מחזיקים רשימות שליליות כבר עכשיו.

<אלדד גת: אם עיריית תל-אביב או מודיעין לוקחת אותי אז יש לי רשימה שלילית.

מיקי רוזנטל: אתה מתפרץ לדלת פתוחה.

מיקי רוזנטל: היא הנותנת.

איתן כבל: ברשותכם, יש כאן סוג של התנגשות.

איתן כבל: מצד אחד אין חולק על כך שהפעולות שאתה הצגת עוד לפני הפעולות הנדרשות של קידום פוליטיקאים וכדומה – יש פה שאלות.

איתן כבל: אני לא מזלזל בהן.

איתן כבל: אבל מצד שני כשאתה בעסק גם כשמתקשרים אליך זה חלק מהעבודה שלך.

איתן כבל: כשאתה אזרח מן השורה – ואני אומר את זה גם כלפינו הפוליטיקאים שכשאני שולח זה בסדר, אבל כשאני מקבל זה בעייתי.

איתן כבל: אתה מופצץ בכמויות אדירות.

איתן כבל: היום השיטה לגיוס כספים היא גם מאוד אגרסיבית.

איתן כבל: לפעמים גם לא נעים לך כשמתקשרים אליך.

איתן כבל: למשל איזה גוף עשה לי תרגיל.

איתן כבל: הוא התקשר אלי וביקש ממני לענות על שלוש שאלות סקר בקצרה: מה דעתך על כך וכך?

איתן כבל: אמרתי, וואלה, נושא חשוב.

איתן כבל: עניתי על שלוש-ארבע שאלות, ושעה אחרי זה התקשרו להתרים אותי כי אמרתי שזה חשוב.

איתן כבל: תודו שזה גדול.

איתן כבל: צחקתי מצד אחד.

איתן כבל: אנשים שואלים אותך לגבי חשיבות של פעולה - -

מיקי רוזנטל: לצערי, החוק לא מגן עליך כי זה לא חל על פנייה אנושית.

מיקי רוזנטל: זה רק חל על אמצעים טכנולוגיים.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לכם הוא שצריך למצוא פה נקודת איזון.

איתן כבל: אני לא רוצה שהשירות הזה ייעלם.

איתן כבל: בחלקים ממנו הוא גם נכון.

איתן כבל: אני לא חושב שהדיון שהתקיים ב-2007 הוא נכון גם היום כיוון שהטכנולוגיה התפתחה מאוד מאז.

איתן כבל: גם אי אפשר להתייחס לעולם הרשתות החברתיות והפניות כמו שהתייחסנו לפני עשור.

איתן כבל: היום העסק מאוד התקדם ומאוד התפתח.

איתן כבל: המודעות של האזרחים היא ממקום אחר לגמרי, ואולי אפשר לחייב סוג של קמפיין שמסביר לאנשים לא בטלפונים, אלא בדרכים אחרות.

איתן כבל: אני מודה – אני קרוע פה.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה הכי כנה.

מיקי רוזנטל: אבל, סליחה, אני מוכרח להגיד שהדברים שאמר נציג "טלאול" הם רק מחזקים את הצעת החוק.

מיקי רוזנטל: א', החוק לא חל על פוליטיקאים, ולכן הפוליטיקאי משדרות לא יסבול מזה.

מיקי רוזנטל: כל הסיפא היא לא מדויקת, ולכן הרישא בכלל לא חלה עליה.

מיקי רוזנטל: כל התשתית שלו לא תיעלם ולא יקרה כלום.

מיקי רוזנטל: הנציג אמר בעצמו שיש להם היום הטכנולוגיה.

מיקי רוזנטל: זה לא מסבך את העניין.

מיקי רוזנטל: אנחנו בסך הכול מבקשים שתחול הזכות להסרה מרשימות תפוצה.

מיקי רוזנטל: הוא עושה את זה היום גם כך .

מיקי רוזנטל: החוק לא רק לא דרקוני ולא משנה סדרי עולם, הוא בסך הכול מגן על מי שמבקש להגיד שהוא לא רוצה להיות ברשימה של אותו גוף.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

אני דווקא רציתי לדבר על נקודה אחרת שבזמנו דובר עליה.

משרד התקשורת טיפל בזה בזמנו באמצעות תקנות בנושא סוגי ספאם כאלה שהם תוכן.

זאת אומרת משהו שמגיע אליך לטלפון הנייד ושם יש שירותי תוכן כמו חדשות וכדומה.

גם שם אותו אחד שעושה את זה מרוויח מעצם זה שאתה שומע אותו.

אני מבקש בכל זאת לנסות לשקול ולהכניס את זה לחוק הזה, אלא אם כן זה מגביל אותו; ואם לא, לקבל ממשרד התקשורת את עמדתם בעניין הזה.

איתן כבל: ברשותך, אני רוצה להתייחס.

איתן כבל: זה לפתוח ממש - -

לכן נתתי את הצד השני.

איתן כבל: אני יודע.

איתן כבל: אני רק מבקש ממשרד התקשורת לתת התייחסות, האם יש בכוונתם להתמודד עם העניין הזה.

איתן כבל: רן, בבקשה.

<רן שטרית: אני ראש מטה שר התקשורת.

<רן שטרית: פנו אלי מסביבתו של חבר הכנסת מקלב בנושא הזה.

<רן שטרית: אנחנו חושבים, כפי שאמר יושב-ראש הוועדה, שזה לא המקום, לא האכסניה לזה.

גם דין רציפות.

אני המשכתי ואמרתי כמו שאמרתי בפעם הקודמת כשהוא ישב כאן.

<רן שטרית: בוודאי.

<רן שטרית: הכול בסדר.

<רן שטרית: זה נאמר, זה עלה.

נכון גם שזה טופל על-ידי תקנות מסוימות, אבל זה לא חוסל.

<רן שטרית: נכון.

<רן שטרית: אנחנו מציעים לטפל בנושא הזה בשני אופנים: א', כמובן, חברי הכנסת רשאים להגיש הצעת חוק פרטית בנושא הזה, ואנחנו נבחן אותה אחרי שנעביר את כל הנושא לנשואי הרגולציה לבעלי הרישיונות אצלנו, כי חייבים לעשות את זה באופן מאוד מסודר ולהבין את ההשפעות הרחבות.

<רן שטרית: דרך שנייה שהצעתי היא לפנות אלינו כדי לתאר את הבעיה הזאת עם דוגמות באופן בהיר.

<רן שטרית: אנחנו נראה אם אנחנו יכולים, ואם יש לנו סמכות לעשות את זה באמצעות הסמכויות שמצויות לנו ברישיונות.

<רן שטרית: שנית – רשות לסחר הוגן; כי אם מדובר בעוולה צרכנית ובעוסקים, אולי גם הם יכולים לטפל בעניין הזה.

זאת בעיה כי זאת לא עוולה - -

איתן כבל: לא משנה, חבר הכנסת יעקב אשר, קיבלתי תשובה.

איתן כבל: התשובה בהירה.

אני לא אעכב את החוק.

איתן כבל: מישהו נוסף רוצה להתייחס?

איתן כבל: כן, בבקשה.

<אלידור בליטנר: אני ממשרד המשפטים.

<אלידור בליטנר: אני רק רוצה להבין עד הסוף שההצעה של חבר הכנסת לגבי הפנייה החד-פעמית כדי לקבל רשות להמשיך לשלוח חלה לא רק לגבי תרומות, אלא גם לגבי תעמולה - -

<אתי בנדלר: זאת השאלה ששאלתי.

<אתי בנדלר: אני שאלתי: האם רק על מלכ"רים ושנית האם גם לגבי תעמולה?

<אתי בנדלר: אמרתי שיש לי עוד שאלה.

מיקי רוזנטל: התשובה היא כן.

מיקי רוזנטל: זה חל גם על תעמולה, אבל לא תעמולה פוליטית מובהקת שנעשית על-ידי מפלגות מועמדים למשרות ציבוריות וכולי שהיא מוחרגת מהחוק.

<אתי בנדלר: האם ההרחבה הזאת תחול רק לגבי מלכ"רים או מעבר לכך?

מיקי רוזנטל: כן, לדעתי, זה צריך לחול על כל גוף.

מיקי רוזנטל: לא על - - -.

מיקי רוזנטל: גם על גופים עסקיים.

מיקי רוזנטל: האמת שזה צריך לחול גם על אזרחים כי אחרת פחות ינתבו את זה לאזרחים במקום לזה.

מיקי רוזנטל: צריך להחיל את זה על כולם.

מיקי רוזנטל: במחשבה נוספת אין ברירה ומנוס.

איתן כבל: גם אני חושב.

מיקי רוזנטל: אחרת אנחנו פותחים פה פתח שבמקום עמותה יתקשר מישהו פרטי ויגיד שהוא משה.

<אתי בנדלר: על כל מפרסם.

איתן כבל: בבקשה, פאדיה, רצית להתייחס?

<פאדיה זידאן: כן.

<פאדיה זידאן: בהמשך לדברים שנאמרו פה ובהמשך לדבריה של גברתי היועצת המשפטית, כל סעיף 30א לחוק נחקק ואימץ את הפקודה, ונעשתה עבודת מחקר של הכנסת לזה.

<פאדיה זידאן: כל הדברים האלה נידונו.

<פאדיה זידאן: גם בגישה הזאת כשנמען נותן הסכמה שלו לקבל דבר פרסומת – והיום זה כולל גם תרומה ותעמולה – גם אם הוא נתן את ההסכמה שלו עדיין יש חובה למי שפונה אליו, לתת את אפשרות להסרה.

<פאדיה זידאן: גם היום זה קיים בחוק.

<אתי בנדלר: זה יישאר.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא משנים את זה.

<פאדיה זידאן: רק הבהרתי את הנקודה הזאת.

מיקי רוזנטל: פנו אלי עמותות ואמרו, אין לנו אמצעים כלכליים מי-יודע-מה, ואנחנו גם לא יכולים לייצר פניות אין-סופיות.

מיקי רוזנטל: הם הסבירו שהם פונים לקבוצות של עשרת אלפים או עשרים אלף איש בכל פעם.

מיקי רוזנטל: פונים לעשרים אלף איש האלה, ומודיעים להם שמבקשים מהם תרומות בעתיד, ואם הם לא רוצים שיבקשו להסיר אותם.

מיקי רוזנטל: מי שלא ביקש להסיר אפשר להמשיך לפנות אליו.

מיקי רוזנטל: נכון?

מיקי רוזנטל: זאת המשמעות.

<פאדיה זידאן: גם לגבי תעמולה.

מיקי רוזנטל: גם לגבי תעמולה.

<יוסי וולפסון: פה לא ברור לי לגמרי בינך לבין משרד המשפטים.

<יוסי וולפסון: זאת אומרת צריך להיות ברור שאפשר להמשיך לפנות כל עוד אדם לא מבקש להסיר.

מיקי רוזנטל: זה ברור לגמרי גם בחוק היום.

מיקי רוזנטל: נציגת משרד התקשורת הסבירה שבחוק היום זה לא שנאסר עליך לפנות לאנשים.

מיקי רוזנטל: גם אם אתה גוף מסחרי אתה צריך לפנות אליהם ולבקש הסכמה.

מיקי רוזנטל: אם הם אומרים לך "לא", אז אסור לך לפנות אליהם יותר.

<פאדיה זידאן: היום החוק דורש הסכמה מפורשת מראש מהנמען בכל מצב.

<פאדיה זידאן: יש חריגים.

<פאדיה זידאן: חריג אחד הוא פנייה חד-פעמית לבית עסק שאומר, אני מתכוון לפנות - -

מיקי רוזנטל: אז את הסעיף הזה אנחנו רוצים להחיל על עמותות.

<פאדיה זידאן: את החריג הזה.

מיקי רוזנטל: את הסעיף הזה אנחנו רוצים להחיל על עמותות.

מיקי רוזנטל: ואז כל עמותה - -

<פאדיה זידאן: על מסר התרומה, אתה מתכוון.

מיקי רוזנטל: על מסר התרומה וגם לא.

<אלדד גת: אבל השאלה אם אתה מוכן להחיל את זה גם על הצד המקבל – על הציבור?

<אלדד גת: כי פה זה רק על בתי עסק וזה מיותר לחלוטין - -

<אתי בנדלר: לא, על הציבור.

<אתי בנדלר: אני אקרא את הנוסח המוצע.

<אתי בנדלר: צריך להוסיף בסעיף קטן (ב) לסעיף 30א.

<אתי בנדלר: הנוסח המופיע היום: "לא ישגר מפרסם דבר פרסומת באמצעות פקסימיליה, מערכת חיוג אוטומטי, הודעה אלקטרונית או הודעת מסר קצר בלא קבלת הסכמה מפורשת מראש של הנמען בכתב, לרבות בהודעה אלקטרונית או בשיחה מוקלטת".

<אתי בנדלר: עכשיו יש סייג לזה שאומר: "פנייה חד פעמית מטעם מפרסם לנמען שהוא בית עסק באחת הדרכים האמורות בסעיף קטן זה המהווה הצעה להסכים לקבל דבר פרסומת מטעמו לא תיחשב הפרה של הוראות סעיף זה".

<אתי בנדלר: בסיפא הזה, לפי מה שאני מבינה, אתה מציע לתקן כך שייאמר: "פנייה חד-פעמית מטעם מפרסם לנמען שהוא בית עסק או לאדם לשם קבלת בקשות תרומה או הפצת תעמולה באחת הדרכים".

<אתי בנדלר: אם אני מבינה, זה התיקון המוצע.

<אתי בנדלר: נכון?

<יוסי וולפסון: אני הבנתי את זה אחרת כי השאלה מה קורה בברירת המחדל כשאדם לא מגיב.

<יוסי וולפסון: אם האדם מגיב, ואומר, אני מסכים – אין בעיה - -

<אתי בנדלר: אז הוא לא נתן את הסכמתו, ואי אפשר יהיה להמשיך לשגר.

<יוסי וולפסון: כשאני שולח ניוזלטר בנושא של פגיעות בבעלי חיים או מניעת אלימות, סובלנות או כל תעמולה חברתית אחרת, שהיא לא פוליטית פרופר, או אם אני מבקש תרומה, ואני לא מקבל שום תגובה – אני לא יודע אם האדם קרא או לא קרא את המסר – המשמעות של התיקון כמו שמוצע שאני לא אוכל לשלוח לו יותר.

איתן כבל: תן לי להעיר.

איתן כבל: הנחת העבודה שלי היא כזאת.

איתן כבל: אני לפחות יודע על עצמי שכשאני בכלל לא פותח – יש לי ברשימת המיילים עשרות או מאות שפונים אלי, ואני אפילו לא פותח.

איתן כבל: אני פשוט מעביר אותם הלאה לדואר זבל.

איתן כבל: דהיינו הנחת העבודה שלי היא שאם אתה שולח לי מייל, ואכפת לי מהנושאים שאתה מעלה, אני אסכים.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר בעניין הזה שאנחנו כבר בעולם אחר.

איתן כבל: היום אנשים בתודעה ובמודעות מאוד גבוהים ביחס לעולם הזה של לקבל חומר באופנים שעליהם אנחנו מדברים.

איתן כבל: ב-2007 כשהתקיימו הדיונים זה היה משהו אחר.

איתן כבל: אבל היום ברור.

איתן כבל: להפך, היום הפעולה האקטיבית מתחייבת אפילו יותר מאשר אז כי היום אנשים מודעים, והם יודעים מה הם רוצים לקבל ממך או לא.

איתן כבל: לכן אני מבין את הטענה שלך אבל אתה צריך גם להבין שהתפקיד שלנו הוא גם להגן על אלה שלא רוצים לראות את הדבר הזה מגיע אליהם.

<יוסי וולפסון: אז הם יכולים ללחוץ על "לא".

<אתי בנדלר: - - - לדרוש ממני לעשות פעולה אקטיבית, אחרת אתה חודר לפרטיות שלי.

<יוסי וולפסון: לא.

<יוסי וולפסון: אישית אני מקבל מיילים ברשימות תפוצה של הרבה מאוד ארגונים.

<יוסי וולפסון: בימים עסוקים אני אפילו לא פותח אותם; בימים לא עסוקים אני לפעמים חוזר.

<יוסי וולפסון: אנחנו בעצם מדברים על סיטואציה שאנחנו שמים את השיח החברתי הפוליטי באותו מקום כמו השיח המסחרי.

<יוסי וולפסון: יש מקום לעשות איזשהו אמצע.

<יוסי וולפסון: אם לפוליטיקאים יהיה מותר הכול, ולבתי עסק יהיה אסור הכול, למעט אם הם קיבלו אישור מראש, התחום הזה דורש משהו באמצע.

איתן כבל: יוסי, אני לקחתי בחשבון שההשוואה או ההצמדה לפוליטיקאים תגיע.

איתן כבל: המדינה התנגדה.

איתן כבל: אני לא מתכוון עכשיו לפתוח את הדיון או לעשות את ההשוואות האלה.

איתן כבל: יש לך אפשרות לשלוח לאנשים קמפיין – אם ירצו יפתחו ואם לא ירצו לא יפתחו את העניין הזה של ההשוואה לפוליטיקאים.

איתן כבל: אני לא נכנס לזה.

איתן כבל: מנקודת המבט שלי יש קו – אם לא עניתי לך המשמעות היא שאני לא מעוניין להמשיך לקבל את החומר ממך.

איתן כבל: כי אם אני רואה "צער בעלי חיים" או "תנו לחיות לחיות" אני פותח.

<יוסי וולפסון: אבל אתה גם לוחץ על - - -

איתן כבל: אם אני אדרש אני אעשה את זה.

<יוסי וולפסון: אולי איש החברה פה יענה - -

איתן כבל: מתקשרים אלי ממלכ"רים ממספר חסוי, אז מה, אני לא עונה יותר לחסוי?

איתן כבל: כל הזמן אני עונה לחסוי.

איתן כבל: אנחנו מנסים למצוא קו כי אם זה לא, אז כאילו לא עשינו כמעט כלום בחוק הזה.

איתן כבל: אתה מבין מה אני אומר, חבר הכנסת רוזנטל?

מיקי רוזנטל: כן, אני בהחלט מבין.

מיקי רוזנטל: החוק הזה בא לא באקראי.

מיקי רוזנטל: הוא בא על קרקע מאוד פורייה של מאות תלונות של אנשים שזה מטריד אותם, וצריך לעשות בזה סדר.

מיקי רוזנטל: אין מה לעשות.

<יוסי וולפסון: אני חושב שיש פה הבדל - -

איתן כבל: לא, יוסי, העניין ברור.

איתן כבל: אנחנו לא אתך.

<יוסי וולפסון: ההטרדה באה מארגונים שלא נותנים את אפשרות ההסרה - -

איתן כבל: אבל יוסי, יש ארבעים אלף ארגונים.

איתן כבל: כל ארגון אומר: אין צדיק ממני.

איתן כבל: אני לא יכול להיכנס לזה.

נורית קורן: בסוף כולם שולחים.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: בואו נתחיל את ההקראה.

איתן כבל: מי קורא?

מיקי רוזנטל: אני מוכן.

<לאה ורון: בבקשה.

<לאה ורון: חבר הכנסת רוזנטל רוצה לקרוא.

מיקי רוזנטל: (הקראה):

איתן כבל: מי בעד – איך אני אומר את זה?

<אתי בנדלר: מי בעד תיקון ההגדרה "דבר פרסומת" שבסעיף 30א לחוק התקשורת (בזק ושידורים)?

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד תיקון ההגדרה – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: בעד – פה אחד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן כבל: הסעיף אושר.

מיקי רוזנטל: (הקראה):

איתן כבל: הערות יש?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מי בעד (ב)?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד סעיף (ב) – פה-אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: בעד- פה אחד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן כבל: הסעיף אושר.

איתן כבל: סעיף 2, בבקשה.

<אתי בנדלר: לפני כן אני מזכירה שוב שיש תוספת שהיא פסקה 3.

<אתי בנדלר: בסעיף קטן (ב) בחוק הקיים אחרי "לנמען שהוא בית עסק" יבוא: "או לאדם לשם קבלת בקשת תרומה או הפצת תעמולה".

<אתי בנדלר: זה הסעיף הזה שלפיו צריכים לקבל הסכמה אקטיבית.

<פאדיה זידאן: "לנמען".

<אתי בנדלר: "או לנמען".

<אתי בנדלר: מצוין.

<אתי בנדלר: צודקת.

איתן כבל: אז סעיף (ב) בחוק הקיים עם התוספות ועם השינויים – מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד הסעיף – פה-אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

מיקי רוזנטל: (הקראה):

איתן כבל: הערות?

<אלדד גת: לדעתי, שלושים שניות זה מוגזם.

<אלדד גת: זה חצי דקה.

איתן כבל: אני לא יודע אם זה הרבה או מעט.

איתן כבל: לדעתי, שלושים שניות על האוזן זה המון זמן.

<אתי בנדלר: עד שאתה מוצא איפה ללחוץ.

מיקי רוזנטל: אנחנו גם לא רוצים את זה בסוף כי אנשים סוגרים.

מיקי רוזנטל: אנשים מנתקים הרבה פעמים, והם רוצים להיות מוסריים.

מיקי רוזנטל: כשמקבלים שיחת טלפון מעמותה אלמונית אתה יכול להסיר את עצמך או להמשיך לשמוע.

מיקי רוזנטל: כי אם אנחנו לא אומרים את זה בהתחלה, אלא בסוף הרבה מאוד אנשים סוגרים את הטלפון ולא יודעים על זכותם או על הטכנולוגיה - -

איתן כבל: צודק.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה להסביר.

<אתי בנדלר: קודם כול זה צריך להיות בתחילת השיחה, וזה כתוב.

<אתי בנדלר: שלושים שניות מאפשרות לנמען – למשל, כשאני נמצאת כאן אני צריכה עכשיו לעבור לזה שיאפשר לי לפתוח בכלל את המקום שמאפשר לי לחיצה - -

איתן כבל: צודקת.

<אתי בנדלר: - - ואז מאפשרים לו שלושים שניות לעשות את זה.

<אביטל סומפולינסקי: - - -

<אתי בנדלר: במשך שלושים שניות מתחילת השיחה.

<אביטל סומפולינסקי: זה אחרי שהפרסומת כבר נאמרת?

<אתי בנדלר: בתחילת ההודעה.

מיקי רוזנטל: הרעיון הוא שיציגו מי הפונה.

<אביטל סומפולינסקי: אז צריך בתחילת המסר הקולי להגיד לו, אתה יכול להסיר.

<אתי בנדלר: הבנתי את ההערה שלך.

איתן כבל: צודקת.

<אתי בנדלר: מה שמעירה עורכת הדין סומפולינסקי בצדק, זה שאולי צריך לשפר את הנוסח ולהבהיר קודם כול שהאפשרות או ההודעה שהנמען יכול להסיר את שמו מרשימת התפוצה צריכה להיות בתחילת ההודעה, ולאחר מכן לאפשר לו לעשות זאת במשך שלושים שניות.

נורית קורן: בדיוק.

נורית קורן: זה צריך להיות ממש ברור.

מיקי רוזנטל: העמותה תציג את עצמה, ואז תגיד מיד לא מה היא רוצה ומה היא עושה וכמה היא חשובה, אלא קודם כול אפשרות ההסרה.

מיקי רוזנטל: זה יהיה בתחילת ההודעה.

איתן כבל: כי אם הוא מתחיל אז מה עשינו?

<פאדיה זידאן: אולי במקום "יאפשר", "יודיע על אפשרות"?

<אתי בנדלר: קודם כול זה צריך להיות בתחילת השיחה, ואז במשך שלושים שניות יאפשרו לו להסיר.

נורית קורן: צריך שזה יהיה ברור כמו שניסחתם את זה עכשיו.

<אתי בנדלר: ננסה להבהיר את זה בנוסח.

מיקי רוזנטל: רק למען הסר ספק – סעיף 2 חל גם על עסקים.

איתן כבל: - - -

נורית קורן: על כולם.

מיקי רוזנטל: אבל היום זה לא בחוק.

מיקי רוזנטל: זאת תוספת שלנו לחוק כי זה לא בחוק.

איתן כבל: גברתי היועצת, בבקשה.

<פאדיה זידאן: זה על כל מפרסם.

<אתי בנדלר: זה חל על כל מפרסם.

מיקי רוזנטל: מאה אחוז.

איתן כבל: הוא אומר את זה כדי שלא תיפול שגגה.

מיקי רוזנטל: בדיוק.

איתן כבל: אני יכול להצביע, גברתי?

<אתי בנדלר: כן.

<אתי בנדלר: כפוף להבהרות.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: אני מעלה להצבעה את סעיף (2) עם התוספות, התיקונים וההבהרות.

איתן כבל: אם יידרשו גם תיקוני ניסוח אז ברוח הדברים אנחנו מאשרים את זה.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד סעיף (2) – פה-אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: בעד- פה אחד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן כבל: סעיף (2) אושר.

איתן כבל: הצעת החוק תעלה לקריאה שנייה ושלישית במליאה בתום העבודה.

איתן כבל: תודה, הישיבה נעולה.