ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 241, 2016-06-06 09:30

איתן כבל: בוקר טוב לכם.

איתן כבל: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה.

איתן כבל: חברת הכנסת המגישה שולי מועלם מתראיינת ברגע זה אצל רזי ברקאי, ואי אפשר להתחיל את הדיון בהצעת החוק שלה.

איתן כבל: אז אנחנו נמתין לה.

איתן כבל: בוקר טוב, חברת הכנסת מועלם.

איתן כבל: המתנו לך בסבלנות.

איתן כבל: על סדר היום הצעת חוק איסור הפליה במוצרים ובשירותים בכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (איסור הפליה מחמת מקום מגורים), התשע"ו-2015 של חברת הכנסת שולי מועלם רפאלי שממשיכה את הצעת החוק של חבר הכנסת לשעבר ינון מגל שכבר נדונה כבר בוועדה.

איתן כבל: כיוון שלא היה לה דין רציפות היא העלתה אותה בשנית בטרומית, והיא עברה טרומית, והגיעה אלינו חזרה לוועדה.

איתן כבל: אנחנו כבר קיימנו דיון.

איתן כבל: אנא הציגי את החוק.

שולי מועלם-רפאלי: זאת הצעת חוק שהתחיל אותה בכנסת ה-18 חברנו האהוב השר אורי אורבך ז"ל.

איתן כבל: זה לא ידעתי.

שולי מועלם-רפאלי: המשכתי אותה בכנסת ה-19 וינון המשיך אותה.

שולי מועלם-רפאלי: ברוך ה' המעגלים נסגרים.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מדברים על מציאות לא פשוטה שבתואנות שונות ומשונות של מקום מגורים אנשים לא מקבלים שירות שניתן לאנשים שגרים במקומות אחרים.

שולי מועלם-רפאלי: נמנעת מהם כניסה למקומות בידור בתואנה כזאת או אחרת שאומרת, אנחנו לא רוצים אתכם פה, אבל נמצא את הסיבה למה אתם לא פה – אתם לא קיבוצניקים, אתם לא עירוניים וכדומה.

שולי מועלם-רפאלי: העליתי במליאה שני אירועים שנחשפנו אליהם: הראשון הוא על הדברים הידועים על תושבי יהודה ושומרון ותושבי הערבה שנדרשים שוב ושוב או לשלם מעבר לסכום שגובה חברה על אספקת אותו שירות או שבחלק מהפעמים, לדוגמה, בקרב תושבי יהודה ושומרון, אומרים להם, נביא לכם את המקרר עד המחסום, ומה יעשה האדם מהמחסום עוד נדבר; המקרה השני שהעליתי זה מקרה של כפר ערבי בצפון שכדי להגיע לאחד היישובים היהודיים חייבים לעבור דרכו.

שולי מועלם-רפאלי: ליישוב היהודי מביאים את האספקה, וליישוב הערבי שעוברים דרכו לא מביאים אספקה.

שולי מועלם-רפאלי: המציאות הזאת חייבת להיות מתוקנת.

שולי מועלם-רפאלי: ברור לגמרי שיש פה אפליה בוטה שנובעת רק מחמת מקום המגורים.

שולי מועלם-רפאלי: צריך להגיד שבכנסת הקודמת זכיתי לסיים תהליך חקיקה של מניעת אותה אפליה מחמת מקום מגורים בקבלה למקומות במסגרת של דברים הגיוניים, וגם פה הדברים ידועים.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו לא, כמו שאמר לי מישהו בטעות, אנחנו לא נדרוש מבעל פיצרייה בקריית שמונה לספק פיצה לתושבי הערבה.

שולי מועלם-רפאלי: זאת לא המציאות שאותה באנו לפתור פה.

שולי מועלם-רפאלי: באנו לפתור דבר הרבה יותר מהותי, לאפשר לכל אחד לקבל את השירות ואת הזכויות שמקבלים כולם.

שולי מועלם-רפאלי: ואם לא אז נודיע לו את זה; נודיע למישהו שחברה מסוימת לא מתכוונת לספק לו את המוצר עד הבית; בואו נודיע לו שאחר כך היא לא תבוא לספק לו את השירות במקרה שהמקרר או מכונת הכביסה יתקלקלו.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להזכיר עבודה משותפת שלי עם ועד מתיישבי השומרון שבמשך הרבה שנים ריכזו את המקרים האלה ואת הטיפול בפנייה לחברות שאיתן זה היה רלוונטי.

שולי מועלם-רפאלי: הם גם מפעילים ומפנים אל חברי הכנסת.

שולי מועלם-רפאלי: המטרה ברורה לי – להיטיב את המציאות של אזרחי מדינת ישראל בכל מקומות מגוריהם.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: הנקודה היא לא רק בכל הנוגע לשטחי יהודה ושומרון.

איתן כבל: אני מניח שיש כאן גם התייחסויות נוספות.

איתן כבל: תכף חברי גם יתייחס לכך שאני מניח שיש יותר ממקרה אחד שבתקופת מבצע או לחימה אנשים מבקשים להמשיך את שגרת יומם הרגילה, והם לא מצליחים.

איתן כבל: אני אפילו לא בעמדה שאני מנסה לשפוט מאן דהוא.

איתן כבל: זה גם יכול להיות בכפר ערבי שמסיבות כאלה ואחרות אתה אומר, אני לא נכנס לכפר כלשהו.

איתן כבל: חובת הגילוי מראש שכשאדם רוכש מוצר יודע מראש אם הוא יקבל את השירות או לא, הוא יצטרך אחר כך להידרש ולהחליט כיצד הוא נוהג.

איתן כבל: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

חיים ילין: תודה רבה ובוקר טוב.

חיים ילין: אני מברך על הצעת החוק, שולי.

חיים ילין: אני עוד יותר שמח שהחוק לא מפלה.

חיים ילין: זאת אומרת, אנחנו באים ואומרים, יאללה, די, מספיק, כולם צריכים לקבל את השירות הזה.

חיים ילין: שני סיפורים קצרים: בזמנו היו לוקחים בהסכם עם משרד התקשורת עיר גדולה ופריפריה.

חיים ילין: זאת אומרת מי שלקח את "הוט", הזכיין של "הוט" באשקלון היה צריך לבוא ולעשות גם בקיבוצים וגם במושבים כי זה לא זול.

חיים ילין: בינתיים "יס" הגיעו ויצאו עם הלוויין, והיה מאוד זול לשים את האנטנות על הבתים, וכל הקיבוצים והמושבים התחברו ל"יס".

חיים ילין: "הוט" הגיע באיחור של עשר שנים, ואף אחד לא קנס את "הוט" על כך שהם איחרו בעשר שנים מההסכם עם משרד התקשורת.

חיים ילין: ואז כולנו התנתקנו ועברנו ל"הוט".

חיים ילין: אבל מה?

חיים ילין: היה צריך להוציא את האנטנה.

חיים ילין: "יס" לא הגיעו להוציא את האנטנות.

חיים ילין: עד היום, כמעט עשרים שנה, האנטנות בבתים בכל המושבים והקיבוצים.

חיים ילין: למה לא באו?

חיים ילין: יורים טילים.

חיים ילין: מפחדים.

חיים ילין: זאת אומרת במקום שאנחנו מגדלים את הילדים שלנו הם לא מעזים לבוא ולהיכנס פנימה.

חיים ילין: עד היום יש לי אנטנה.

חיים ילין: מי שרוצה לעשות מזה צלחת על האש, אין שום בעיה בכלל, אפשר לעשות את זה בכיף.

חיים ילין: הסיפור השני – אני לא רוצה לתת את השמות של החברות בכוונה, אבל שדרות ועוטף עזה מופיעים תמיד במחיר אחר.

חיים ילין: אני חייב להגיד לכם – מי שמכיר את מדינת ישראל בשעות הבוקר כשהמשאיות יוצאות, ואין פקקים, שדרות ועוטף עזה לעומת מרכז הארץ זה בין שעה ועשר דקות לשעה וחצי.

חיים ילין: כאשר אם נוסעים צפונה לגליל זה יכול להיות שעתיים נסיעה, אבל המחיר יותר זול.

חיים ילין: כנראה, הם קבעו לעצמם כמו הקרביים רמת סיכון מסוימת.

חיים ילין: אבל יותר מכול מעליב שאנשים מזמינים משה, ולא מגיעים אליהם.

חיים ילין: זה פשוט מעליב.

חיים ילין: אני שוב אומר – במקום שאנחנו מגדלים את הילדים שלנו ומדברים במושגים של רציפות תפקודית, שגם אם יש טילים ממשיכים ללמוד וגם ממשיכים את שגרת החיים, לא יכול להיות שאנחנו חיים בצורה כזאת, אבל המרכז שמנותק לגמרי – וזה בסדר גמור, אין לי טענות – אבל שיספקו את הדברים.

חיים ילין: האפליה הזאת לא מקובלת עליה, והיא קיימת כבר שנים.

חיים ילין: אני מאוד מקווה שהחקיקה תעשה סדר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אעלה כמה נקודות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קודם כול האפליה לאוכלוסייה הערבית היא ידועה ומובנית, לא רק ידועה, והגיע הזמן לתקן את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש אפילו פוליטיקאים בכירים ואחרים שהצהירו באירועים הביטחוניים לפני כמה חודשים ופנו לאוכלוסייה היהודית לא להיכנס ליישובים הערביים, לא לקנות שם ולהחרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במקביל יש הרבה אנשים וספקים ערבים שלא מוכנים להגיע להתנחלויות שבעיני הן גם לא חוקיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם לא מגיעים להתנחלויות מכמה סיבות: האחת היא פוליטית, וזאת זכותם, והשנייה היא גם מעשית כי הם עוברים השפלות בכניסה להתנחלויות, במחסומים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן הצעתי היא חוק – כן, אבל רק בתחום מדינת ישראל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שבחר ללכת למקומות מחוץ למדינת ישראל שילך לחוקים אחרים.

איתן כבל: ברשותך, אני רוצה להעיר את ההערה ולא חברת הכנסת שולי מועלם.

איתן כבל: עמדותי ביחס להתיישבות לפחות בחלקים של יהודה ושומרון הן לא סוד.

איתן כבל: אני צועק אותן, ואומר אותן, ואני אפילו יכול להגיד לפרוטוקול שהקואליציה שיכלה להיות התפוצצה בדיוק בגלל העניין של שתי מדינות לשני עמים; האם זה יהיה חלק מהקואליציוני או לא.

איתן כבל: אני אומר את זה כאן, ויש מצלמה.

איתן כבל: זה לא סוד.

איתן כבל: יחד עם זאת כל עוד ממשלות ריבוניות של מדינת ישראל שולחות את האזרחים האלה לגור שם ומאפשרות להם לגור שם חובתנו –גם אם יש לי מחלוקת אידיאולוגית עמוקה וקשה – לאפשר להם לקבל את כל השירותים הנדרשים.

איתן כבל: כך אני מאמין, כך אני רואה את הדברים, וכך אני חושב שצריך שיהיה.

איתן כבל: כמו שאני אלחם על הזכות של אזרח ערבי – ואני קניין וצרכן גדול בכפרים הערביים שלידי, ומעולם לא היססתי.

איתן כבל: נכון, יש תקופות פחות טובות כמו שגם בשטחים יש תקופות יותר קשות ויותר רגועות.

איתן כבל: לכן אני מבין את אשר אדוני אומר, אבל כאן אנחנו חלוקים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנקודה היא לא רק העמדה הפוליטית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לעמדה הפוליטית יש היסודות שלה - -

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: יש דבר אחד שאני מסכים - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: - - אבל יש גם הדבר הזה שכדי לעבור דרך המחסום, כל ההשפלות, להיכנס גם ליישוב, לחכות שיפתחו לו - -

שולי מועלם-רפאלי: מה שדורש תיקון - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: - - - אתה צודק - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: - - אם הולכים לכיוון הזה אז אזרחים ערבים לא יחויבו להיכנס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם ירצה להיכנס שייכנס, אבל לא יחויב.

איתן כבל: בסוף כתוב: "אתה חונן לאדם דעת ומלמד לאנוש בינה".

איתן כבל: אז אני יודע שזה לא משפט שחייב לעבור על כל אחד ואחד - -

שולי מועלם-רפאלי: על הרוב.

איתן כבל: בסופו של דבר הרוב כשמעסיק יודע שהוא שולח ליצהר או למקום כזה אני חושב שזאת תהיה טעות מצדו לעשות את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא רק זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא יכול גם לפטר אותו כי הוא סירב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם החוק מחייב הוא יוכל לפטר אותו אחר כך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני רוצה שההסתייגות תהיה בתוך החוק.

איתן כבל: חברת הכנסת מועלם, בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: אני ממש מתפלאת על חבר הכנסת חאג' יחיא שרוצה לתקן אפליה אחת ביצירת אפליה חדשה או לתקן אפליה אחת בשימור אפליה קיימת.

שולי מועלם-רפאלי: בניגוד לאדוני אני גם אמרתי במליאת הכנסת בהצבעה על החוק בקריאה הטרומית, שהמטרה היא לתקן את זה לכל אזרחי מדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: מתיישבי יהודה ושומרון הם אזרחי מדינת ישראל - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם מחוץ למדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: לא, לא.

שולי מועלם-רפאלי: זאת הטעות שלך.

שולי מועלם-רפאלי: הם אזרחי מדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו לא נעשה על גבם ועל התיקון - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: את לא תיתני שירות לאזרח מדינת ישראל אם הוא חי בארצות-הברית.

שולי מועלם-רפאלי: אבל יהודה ושומרון הם עדיין חלק ממדינת ישראל - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם לא חלק ממדינת ישראל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מדינת ישראל לא החילה עליהם את החוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם עדיין שטח כבוש.

שולי מועלם-רפאלי: מדינת ישראל היא הריבון ביהודה ושומרון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ככובש.

שולי מועלם-רפאלי: אם יתאפשר לי להשלים את דברי אני אשמח.

שולי מועלם-רפאלי: אם לא אז אנחנו נישאר במקום הזה, וזה יישאר ויכוח פוליטי.

שולי מועלם-רפאלי: ואין פה ויכוח פוליטי.

שולי מועלם-רפאלי: יש פה אמירה עקרונית.

שולי מועלם-רפאלי: אזרחי מדינת ישראל, בכל מקום שהם יושבים בו, ומדינת ישראל שלחה אותם לשם, זכותם לקיים ולקבל את כל הזכויות שמגיעות להם – כשהם יושבים ביצהר, כשהם יושבים בקריית שמונה ובכל כפר ערבי ובדואי שאתה ואני דואגים לו.

שולי מועלם-רפאלי: אני בניגוד אליך דואגת גם לתושבים ביהודה ושומרון.

שולי מועלם-רפאלי: אתה לא חייב אם אתה לא רוצה.

שולי מועלם-רפאלי: אבל אתה לא יכול על גב החוק החשוב הזה לעשות דברים שהם לא נוגעים פה.

שולי מועלם-רפאלי: ברור לגמרי מה המטרות של החוק הזה, על מי צריך לחול החוק הזה.

שולי מועלם-רפאלי: אף אחד לא מכריח אף אחד, אבל תודיע מראש; אף אחד לא יפטר אף אחד אם הדברים יהיו ידועים מראש.

שולי מועלם-רפאלי: הדברים נאמרו גם בדברים שלי, גם בהסכמות שהגענו אליהן בוועדת השרים, גם בהסכמות עם משרד המשפטים ועם משרד האוצר.

שולי מועלם-רפאלי: הדברים ידועים.

שולי מועלם-רפאלי: לנסות עכשיו על גב החוק הזה להגיד אמירה פוליטית שאין לה מקום.

שולי מועלם-רפאלי: הוויכוח בינינו ידוע, תהום פעורה בינינו.

שולי מועלם-רפאלי: מבחינתי ידוע שצריך להחיל את החוק הישראלי על כל יהודה ושומרון וגוש עציון תחילה, אדרבה ואדרבה.

שולי מועלם-רפאלי: אבל אני לא באתי לפה על הדבר הזה.

שולי מועלם-רפאלי: אני באתי לפה על זכותם של אזרחי מדינת ישראל לקבל את כל השירותים והצרכים שהם מקבלים בכל מקום אחר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מדינת ישראל שלחה אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשתגיד להם לחזור הם יחזרו?

שולי מועלם-רפאלי: ברוך ה' מדינת ישראל עוד לא מנוהלת על-ידך.

שולי מועלם-רפאלי: בזה אני מסיימת את הדיון הפוליטי.

איתן כבל: אני מודה לגברתי.

חיים ילין: זה בדיוק המקום שאתה מנסה לתת שירות לאנשים, לישראלים, לאזרחי מדינת ישראל – לא משנה איפה הם יושבים – ולנסות לאחד את הכוחות במקומות האלה, ולא להביא אותם לפוליטיקה.

חיים ילין: אבל אם כבר הבאתם חלק מהדיון לשם, אז אני חייב להגיד שגם אם בעיניך זה שטח כבוש – ואני בכלל לא רוצה להיכנס לדיון הזה – כל עוד כל עוד כל ממשלות ישראל שנבחרו באופן דמוקרטי בחרו בדרך גם להתיישב גם ברמת הגולן, גם באיו"ש ובעוד הרבה מקומות שחושבים שזה שטחים כבושים, זה נמצא שם.

חיים ילין: ביום שיהיה הסדר והסכם, ויהיו גבולות מאוד ברורים לכל המדינות ולשתי המדינות מבחינה פוליטית אז אפשר להגיד - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל לא לחייב אותי לתת שירות שם.

חיים ילין: - - כבוד היושב-ראש, אבל האפליה קיימת גם בתוך המדינה, וזה אחד הדברים הכואבים אף על פי שהחוק לא מתייחס לזה.

חיים ילין: כאשר יש פצוע – ואני מכיר אישית את המשפחה כי אני מכיר כמעט את כל הפצועים ואת כל ההרוגים בצוק איתן – שמשרד הביטחון מפלה אותו, ולא משפץ את ביתו בגלל שהוא עופרה, והעם מתגייס – אנחנו עומדים בבעיה קשה מאוד.

חיים ילין: אתה אומר, רגע, אם משרד הביטחון לא נותן את השירות המינימלי לבן אדם שכמעט נתן את נפשו למען המולדת, אז מה אנחנו רוצים?

חיים ילין: אני בכוונה מחבר בין שני הדברים.

חיים ילין: האחד שהוא ערכי, האחד שהוא דמוקרטי-ליברלי ולצד השני שהוא פוליטי.

חיים ילין: אני לא רוצה להיכנס לצד הפוליטי אבל נדמה לי שההערה שלי היא כלפי כולנו.

חיים ילין: לאורך כל הדרך אנחנו מפלים בגלל כל מיני תקנות.

חיים ילין: זה בידינו לעשות את השינוי הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבקשה שלי שבתוך החוק אזרח ערבי לא יחויב להיכנס להתנחלויות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אגיד לכם למה, כי הוא הוא יעבור השפלה ויסרב פקודה – במירכאות – למעסיק שלו, הוא עלול להיות מפוטר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההסתייגות הזאת צריכה להיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא יחויב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם ירצה – שילך.

איתן כבל: סליחה, חאג', אני אפתיע אותך.

איתן כבל: אני לא יודע להגיד במספרים אבל אני מניח שרוב מי שמטפל בתיקונים הם לא ערבים, הם יהודים.

איתן כבל: עד היום כמעט כל מי שהזמנתי לתקן אצלי לא היה ערבי, אלא אם כן התקשרתי.

איתן כבל: אבל אני אומר את זה ממקום אחר כי הבעיה היום היא יותר אצל יהודים שמסרבים יותר מאשר ערבים שמסרבים להגיע למקומות האלה.

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

איתן כבל: אני גם לא רוצה לשים את השאלה הזאת בעניין יהודים-ערבים.

איתן כבל: אני רק יודע לפנות ולומר את זה גם בדברי ההסבר בהכנה לקריאה שנייה ושלישית במליאה - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: עכשיו זאת קריאה ראשונה?

איתן כבל: כן.

איתן כבל: בקריאה הראשונה לא אני מציג.

איתן כבל: אני כבר אומר לכם שאני ארצה כן להתייחס ולשים דגש על העובדה שאזרח ערבי שיידרש מסיבות כאלה ואחרות לא ימצא את עצמו – מעבר לעניין האידיאולוגי – שמתחילים להפשיט אותו.

איתן כבל: אני אספר לך משהו.

איתן כבל: בשנה שעברה צנחן שהיה צריך להדליק משואה הפשיטו אותו כמעט לגמרי.

איתן כבל: לצערי, אני אומר את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, זה יכול להיות מקרה בודד.

שולי מועלם-רפאלי: השאלה, אדוני היושב-ראש, אם בתוך הדברים שלך אתה תגיד שעובד יהודי שחש חוסר נוחות להיכנס לכפרים ערביים בזמן טרור, האם אנחנו גם נותנים לו לגיטימציה?

שולי מועלם-רפאלי: אני לא רוצה להיות בכלל במקום הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה בדיוק ההסתה שדיברתי עליה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי אם בשטחים הכבושים הייתה אינתיפאדה ביישובים הערביים זה לא היה.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני, ברשותך, אני לא רוצה להיכנס למקום הזה.

איתן כבל: עצרתי את הדיון האידיאולוגי.

איתן כבל: אנחנו חוזרים לדיון הענייני בלי להמעיט.

איתן כבל: אני לא מקל ראש בדברים שאת אומרת, ואני לא מקל ראש בדברים שאתה אומר.

איתן כבל: אנחנו משתדלים שהמשפט: "אתה חונן לאדם דעת, ומלמד לאנוש בינה" יהיה נכון תמיד, קל וחומר גם במקרה הזה.

איתן כבל: אנחנו עוברים להקראה.

איתן כבל: בבקשה.

<אביגיל כספי: (הקראה):

איתן כבל: הערה, יש למישהו?

איתן כבל: כי אני רוצה להזכיר שכבר קיימנו את הדיון המעמיק בשאלות האלה.

איתן כבל: בבקשה, אדוני.

<עופר לוי: אני מהלשכה המשפטית במשרד התחבורה.

<עופר לוי: נוסח החוק, אני מבין את כוונתו, אבל השילוב שלו בחוק עצמו מעורר חשש לתקיפה של אפליה בהצבת תחנות, מסופים ומתקני תשתית של תחבורה ציבורית מחמת מקום המגורים.

איתן כבל: האמת – הבאת אותה בלופ.

שולי מועלם-רפאלי: חברים, לא קראתם את החוק או שאתם לא מבינים את כוונתו, ברשותכם.

<עופר לוי: אני מבין את כוונת החוק, אבל אני מציע - -

איתן כבל: סליחה, עופר, עזוב.

איתן כבל: תתקדם.

איתן כבל: זה לא קשור.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא קשור.

איתן כבל: גברתי, נראה לך שאני עושה את מלאכתי - -

שולי מועלם-רפאלי: אתה עושה אותה נאמנה, אדוני.

איתן כבל: אני מודה לגברתי.

<עופר לוי: חבר הכנסת כבל, אני אשמח שזה לא יהיה קשור, ואני אשמח שזה יירשם כך בפרוטוקול.

איתן כבל: עופר, מהמשפט הזה אפשר להגיע לרזולוציות כל כך גבוהות, אין לך מושג.

איתן כבל: כל אחד כטוב לבו, אפילו לא ביין.

איתן כבל: יש כאן כוונה מאוד ברורה.

איתן כבל: אף אחד לא בא למשרד התחבורה, מחר נחליט מסיבות מקצועיות להציב תחנה במקום זה או אחר מסיבות ענייניות כמו שהוא היה מקבל אותן בדיוק בפתח-תקווה, בראש העין, בהרצליה או בכל מקום אחר.

איתן כבל: כאן אנחנו מדברים על התייחסות שנובעת מעצם המקום.

איתן כבל: זאת אומרת אם מחר באריאל או בכפר-קאסם – ולא הפלגתי למקומות אחרים – משרד התחבורה מחליט לא להקים מסוף או תחנה מכיוון שזה אריאל או כפר-קאסם זה דיון אחר.

איתן כבל: אנחנו לא שם.

איתן כבל: אני מתנצל, אני לא איתך.

<עופר לוי: אני אשמח שדברי אדוני יירשמו בפרוטוקול.

איתן כבל: אני יודע שאני יכול לשמח את אדוני, אבל לא בא לי.

איתן כבל: לא נראה לי שבא לי לפתוח את זה.

איתן כבל: העניין ברור.

<לאה ורון: הוא ישמח שזה יירשם בפרוטוקול.

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: זה לא תלוי בך.

איתן כבל: זה כבר נרשם בפרוטוקול מעצם אמירתך.

<עופר לוי: מעולה.

חיים ילין: גם התשובה שלך.

איתן כבל: גם התשובה שלי.

איתן כבל: כן, חאג'.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני שוב חוזר לאותה נקודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בידור – יש אנשים שמשחקים בתיאטרון, ויש גם ערבים שמשחקים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא רוצה להגיע לאריאל כי הוא לא מרגיש שם נוח, זה לא המקום שלו; בכניסה, ביציאה, במחסום זה לא נוח לו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני שוב מסתייג ורוצה שההסתייגות הזאת תירשם.

איתן כבל: ההסתייגות שלך נרשמת.

<לאה ורון: מה היא אומרת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שאזרח ערבי לא יחויב להגיע להתנחלויות.

<קריאות: זה לא רלוונטי לסעיף.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא רלוונטי בסעיף הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מחמת מקום מגורים.

איתן כבל: סליחה, בוא נעשה סדר.

איתן כבל: חאג' התכוון קודם שהסתייגותו תירשם בפרוטוקול.

איתן כבל: אם הוא ירצה להסתייג לקריאה השנייה והשלישית, לפי הכללים, הוא יוכל להגיש זאת לקראת הדיונים בקריאה השנייה והשלישית.

איתן כבל: אני אומר לאדוני, אני מבין אותך, אבל אני לא שותף לדעתך.

איתן כבל: זה ויכוח אידיאולוגי שהתקיים כבר לפני שנה או שנתיים.

איתן כבל: אני זוכר את זה היטב.

איתן כבל: ועדיין הדיון לא היה על בסיס הסעיף הזה.

איתן כבל: הדיון היה ערכי, אידיאולוגי שכל אחד בא מהמקום הזה.

איתן כבל: ההתייחסות שעולה כאן בהצעה, בינינו, היא לא בדיוק נוגעת רק להופעה כזאת או אחרת.

איתן כבל: הרי הצורך הזה נבע מכך שיותר מדי פעמים יש מצב שאנשים מעבר לקו הירוק או ברצועת עזה - ולא רק – זה יכול להיות גם בכפרים ערביים בנקודות זמן מסוימות שאנשים תמיד יכולים להגיד, אני לא מרגיש בטוח.

איתן כבל: אני זוכר יותר ממקרה אחד שאזרחים ערבים פנו אלי וסיפרו שהם הזמינו את "בזק" או גופים כאלה ואחרים, והם מסרבים לבוא ולתקן להם את המזגן בקיץ או את הטלפון.

איתן כבל: זאת הכוונה.

<אביגיל כספי: אני רוצה להעיר הערה.

<אביגיל כספי: במסגרת הסעיף הזה ההערה הזאת פחות רלוונטית מכיוון שהצעת החוק הזאת פוצלה לשניים.

<אביגיל כספי: הסעיף הראשון עוסק במקום העסק, כלומר מדבר רק על מקום העסק; ובמקום העסק כל אזרח צרכן שמגיע מקבל אותו שירות בין אם הוא מגיע ממטולה ובין אם הוא מגיע מאילת.

<אביגיל כספי: כמובן, מקום המגורים גם יכול להיות כסות לעילת אפליה אחרת, אבל מדובר רק על מקום העסק.

<אביגיל כספי: לכן ההערה שלך לרלוונטית רק לסעיף 2, וגם לשם זה פחות רלוונטי.

<אביגיל כספי: פה זאת הוראה של יידוע ולא בדיוק חוק איסור אפליה.

<אביגיל כספי: ככה פתרו את המורכבות הזאת שהייתה בהצעת החוק.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: אנחנו נצביע על תיקון סעיף 3.

איתן כבל: מי מצביע פה?

איתן כבל: במקום מי את מצביעה?

שולי מועלם-רפאלי: במקום בצלאל.

שולי מועלם-רפאלי: לא, סליחה, בכלל אין לנו אנשים בוועדת כלכלה.

שולי מועלם-רפאלי: אני בעיקר מצביעה באופן וירטואלי- -

איתן כבל: נכון, אין לכם נציג.

איתן כבל: אתם מפלגה קטנה.

שולי מועלם-רפאלי: - - אנחנו מפלגה קטנה ושולית.

חיים ילין: אני במקום פרי.

איתן כבל: כן, במקום פרי.

שולי מועלם-רפאלי: יהודה שואל במקום מי הוא מצביע.

איתן כבל: חבר הכנסת יהודה גליק יכול להצביע במקום חברת הכנסת נאוה בוקר.

<לאה ורון: חבר הכנסת גליק יצביע במקום חברת הכנסת נאוה בוקר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד סעיף 1 – רוב

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: בעד- רוב, נגד- מיעוט, אין נמנעים.

איתן כבל: סעיף 1 אושר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מתנגד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם אני מתנגד.

עיסאווי פריג': אני עוד לא נכנסתי.

עיסאווי פריג': מה שחשוב זה שיהיה בתחום מדינת ישראל.

יהודה גליק: עד שיהודה ושומרון יהיו חלק ממדינת ישראל - - -

עיסאווי פריג': אז למה אתה מחכה?

עיסאווי פריג': ספח אותם, מה אתה מפחד?

יהודה גליק: לא - - - לספח, אפשר להחיל את החוק.

איתן כבל: חברים, אני שמח שבצורה כזאת או אחרת אנחנו הופכים לוועדת חוץ וביטחון.

איתן כבל: תמיד יש שאיפה לחברי כנסת להגיע לשם.

עיסאווי פריג': למה מפחדים לספח?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו הזדמנות לדעת מה קורה שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אם זה מה שקורה שם אז השכלנו במשהו.

חיים ילין: הוועדה היחידה הכי שקופה שיש זה הקבינט במדינת ישראל, ועדת חוץ וביטחון.

חיים ילין: מה שהציבור שומע עכשיו זה לא מעניין.

חיים ילין: מה שסגור יוצא החוצה.

חיים ילין: ככה זה.

איתן כבל: הקראת סעיף 2, בבקשה.

<אביגיל כספי: (הקראה):

איתן כבל: מי אתן, בבקשה?

<קריאה: מתא "אופק" באוניברסיטת בן-גוריון.

איתן כבל: ברוכות הבאות.

איתן כבל: הכנסנו אתכן לפרוטוקול.

איתן כבל: גם זה משהו.

איתן כבל: תיהנו היום בסיור.

איתן כבל: נדמה לי שגם אני אמור לפגוש בכן, נכון?

<קריאה: נכון.

איתן כבל: עלא-כיפאק.

איתן כבל: ההערות והתייחסויות, בבקשה.

חיים ילין: אני מבקש לציין.

חיים ילין: יש הגדרת חוק לגבי עוטף עזה.

חיים ילין: שאותם דברים שכתובים פה יחולו גם על עוטף עזה.

חיים ילין: הדבר השני, למעט במצב חירום שבלאו הכי הצו שקיים הוא הצו של משרד הביטחון, שזה שטח צבאי סגור.

חיים ילין: שם אין בעיה, אי אפשר בכל מקרה להיכנס.

חיים ילין: ההערה השנייה שיש לי, וזה עניין יותר משפטי שאני לא מצליח להבין – רוב החברות שנותנות את השירות משתמשות בקבלני משנה, והחברה הזאת לא מגיעה.

חיים ילין: את מי הצרכן תובע?

חיים ילין: אם אני קונה מוצר ב"איקאה", והחברה שמובילה את המוצר היא חברה אחרת לגמרי, ואין אפילו שקיפות מולם, אז כשמתקשרים ל"איקאה" הם אומרים, מה אתם רוצים מאתנו?

חיים ילין: יש פה חברת משאיות.

חיים ילין: והם תמיד יוצאים נקיים.

חיים ילין: איפה החיבור הזה?

חיים ילין: יש אחריות - -

איתן כבל: לדעתי, האחריות היא של השולח.

שולי מועלם-רפאלי: של החברה המוכרת.

חיים ילין: זה מה שאני רוצה.

חיים ילין: מרגע שהאחריות תהיה של החברה המוכרת לא יוכלו יותר לגלגל את זה הלאה.

חיים ילין: אנחנו אלופי עולם בלגלגל.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: מדברים כאן על חובת גילוי במסגרת החוזה.

<הילה דוידוביץ-בלומנטל: העסקה היא מול העוסק שנותן רשות להשתמש - -

חיים ילין: הם אומרים, אל תשתמשו בזה.

חיים ילין: תובילו לבד.

איתן כבל: נאמר כאן שבחקיקה יהיה ברור שהחובות הן של החברה שממנה רכשת את המוצר.

איתן כבל: שזה יהיה ברור.

איתן כבל: זה מה שמתכוון לומר חבר הכנסת ילין.

חיים ילין: בדיוק.

<חנה וינשטוק טירי: כרגע משמעות התיקון בחוק הגנת הצרכן היא לקבוע שהמקום הוא פרט מהותי בעסקה.

<חנה וינשטוק טירי: לנו כבר יש טיוטת תקנות מוכנה שמדברת על האחריות של מי שמוכר.

<חנה וינשטוק טירי: אנחנו אומרים: "עוסק המוכר - - -

חיים ילין: מצוין.

שולי מועלם-רפאלי: מצוין.

שולי מועלם-רפאלי: זה מה שרצה חבר הכנסת ילין.

חיים ילין: זה מה שרציתי.

<חנה וינשטוק טירי: ואם הוא לא מגיע הוא צריך לגלות.

חיים ילין: זה מה שרציתי.

איתן כבל: אם השטח אזור צבאי סגור זה ממילא לא משנה באיזה מקום בארץ.

חיים ילין: בסדר, אז תוסיף.

חיים ילין: להוסיף את עוטף עזה.

איתן כבל: אבל זה לא רק עוטף עזה.

איתן כבל: הנחת העבודה שלי - -

חיים ילין: יש הגדרה חד-משמעית מה זה עוטף עזה, לפי החוק.

<ענת אסיף גיל: אבל אתה אומר את זה בגלל - -

איתן כבל: גברתי, סליחה, אני מודה לך.

איתן כבל: אני לא פותח את הדיון הזה.

איתן כבל: לקראת הקריאה השנייה והשלישית אני רוצה שתהיו מוכנים עם השאלה הזאת.

איתן כבל: אני לא מכיר דבר שהוא מיוחד לאזור מסוים, כי ברגע שיש החלטה לסגור אזור מבחינה צבאית אז הוא אזור סגור.

איתן כבל: זה לא משנה - -

חיים ילין: אבל גם כשנופלים טילים הוא לא סגור, אלא רק במלחמה הוא סגור, וצריך לספק את השירות, ולא מספקים אותו - -

איתן כבל: נכון.

חיים ילין: לכן צריך להוסיף פה את עוטף עזה.

איתן כבל: אבל ברגע שאתה שם אצבע על מקום מסוים אתה ממעיט, אתה לא מוסיף.

איתן כבל: אתה מחליש, אתה לא מחזק.

איתן כבל: אתה בא לברך, ואתה נמצא מחליש.

חיים ילין: אבל אני מודיע לך חגיגית שכל התלונות באות משם.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: החוק פה נוגע לכל מקום במדינת ישראל.

עיסאווי פריג': במדינת ישראל?

עיסאווי פריג': אז החוק הזה פסול.

איתן כבל: לא, עזוב, דנו בזה.

שולי מועלם-רפאלי: עיסאווי, אנחנו - - -

איתן כבל: חאג' ביקש שתצביע אתו.

עיסאווי פריג': אז החוק פסול.

עיסאווי פריג': אמרת בעצמך.

עיסאווי פריג': אתה לא יכול להגיד דבר והיפוכו.

שולי מועלם-רפאלי: הרכבת הזאת יצאה מהתחנה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

איתן כבל: כבר קיימנו את הדיון בסעיף הזה.

עיסאווי פריג': אבל זה הדיון, מה לעשות.

איתן כבל: זה לא הדיון.

עיסאווי פריג': זה הדיון.

יהודה גליק: כבר החלנו את הסעיף הזה.

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

<אביגיל כספי: בניגוד לסעיף הראשון שהיה בעצם תיקון לחוק איסור אפליה, ושם דובר על אפליה, אבל הוא צומצם רק למקום העסק, סעיף 2 הוא תיקון לחוק הגנת הצרכן.

<אביגיל כספי: לפי התיקון הזה, העוסק חייב לגלות לצרכן שהוא לא מספק את השירות למקום כלשהו.

<אביגיל כספי: מזה נובע שהעוסק יכול להחליט שהוא לא מספק את השירות למקומות מסוימים, אבל חלה עליו חובת גילוי.

איתן כבל: זאת הכוונה של הצעת החוק.

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

שולי מועלם-רפאלי: שלצרכנים יהיה כל המידע לפני שהם רוכשים משהו.

איתן כבל: אני רק רוצה להזכיר שבדיונים שקיימנו בקדנציה הקודמת דנו בתוספת הזאת והקדשנו לה אורך הזמן המרבי כי היא הייתה הפשרה בין הדברים שהובאו.

איתן כבל: תקנו אותי, אם אינני טועה, זאת גם ההסכמה שהגעתי אליה עם משרד המשפטים, אם אני זוכר היטב מהדיונים בקדנציה הקודמת.

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

איתן כבל: מנקודת המבט אני זוכר שהסכמנו.

שולי מועלם-רפאלי: לגמרי.

שולי מועלם-רפאלי: זאת הייתה הדרך לחוקק את החוק הזה בצורה הנאותה מכל הבחינות.

איתן כבל: חבר הכנסת פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': אני לא מבין, כבוד היושב-ראש, ידידי איתן כבל, חבר המחנה הציוני, מה אתה ממהר ומעלה את הצעת החוק הזאת לדיון בוועדת הכלכלה?

עיסאווי פריג': יש לנו כל כך הרבה הצעות חוק לדוש בהן ולדון בהן, ואתה דוחף להצעת חוק כזאת.

עיסאווי פריג': מה העניין?

עיסאווי פריג': מה הלחץ?

איתן כבל: כשאדוני יסיים אני אענה לו.

עיסאווי פריג': שאלה שנייה – אני מבין שאני הצטרפתי לדיון באיחור וכבר התקיים הדיון שבכותרת.

עיסאווי פריג': אני בכל זאת רוצה להגיד את דעתי לפרוטוקול.

עיסאווי פריג': כמובן, אנחנו נמצאים במדינת ישראל.

עיסאווי פריג': מעבר למדינת ישראל יש לנו שב"חים שגרים בשטחים – שוהים בלתי חוקיים - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מתכוון, התנחלויות.

עיסאווי פריג': בעיני הם שב"חים.

עיסאווי פריג': הם שוהים במקום בלתי חוקי.

עיסאווי פריג': כל עוד זה לא סופח למדינה הם נמצאים במקום בלתי חוקי.

עיסאווי פריג': עכשיו אנחנו דנים בחוק שהוא לא חוק של מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': הוא לא מתייחס אלינו, עם כל הכבוד.

עיסאווי פריג': אני מתפלא איך אנחנו מגיעים למצב כזה שצריך לדון בזה.

עיסאווי פריג': אז לדעתי, אנחנו חורגים מהסמכות החוקתית שלנו כמחוקקים במדינת ישראל.

עיסאווי פריג': עכשיו אני שומע את ידידי חיים ילין שרוצה את עוטף עזה.

עיסאווי פריג': הוא התבלבל ביוצרות.

עיסאווי פריג': הרי עוטף עזה נמצא בתוך מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': אתה רואה את הבלבול שנוצר.

חיים ילין: תסלח לי, תבוא בפעם הבאה מוקדם, תשמע אותי, ואז תוכל לבוא ולהגיד את זה.

עיסאווי פריג': אתה ביקשת - -

חיים ילין: אבל לא שמעת לפני כן.

חיים ילין: אתה כאילו לא קורא את המבוא, לא את הפרק הראשון, לא את השני – נכנס לשלישי, ועכשיו אתה - - -

עיסאווי פריג': אני סומך עליך שתתקן אותי.

חיים ילין: אני לא רוצה לתקן.

חיים ילין: תבוא בזמן.

חיים ילין: אני לא מחנך אותך.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, אני מבקש ממך, זה לא מאוחר.

עיסאווי פריג': הדיון בהצעת החוק הזאת צריך לרדת.

עיסאווי פריג': יש לנו דברים הרבה יותר חשובים בוועדה.

עיסאווי פריג': לדעתי, זה לא המקום לדיון.

איתן כבל: אני רוצה, ברשותך, להתייחס לדברים.

יוסף ג'בארין: אולי תשיב לשנינו?

איתן כבל: בבקשה, חבר הכנסת ג'בארין.

יוסף ג'בארין: חשוב לי לשתף אותך במה שמפריע לי בחוק הזה.

יוסף ג'בארין: אם החוק הזה היה מוגבל לתחומי מדינת ישראל זה היה חוק מצוין.

יוסף ג'בארין: טרמינולוגיה של זכויות אדם, הגנה של זכויות אדם שלא תהיה אפליה.

יוסף ג'בארין: אגב, הציבור הערבי גם יכול ליהנות מההגנה שיש בחוק.

יוסף ג'בארין: העיר שלי אום-אל-פאחם מככבת בבעיות הללו: נהגי מוניות שלא רוצים להיכנס, לפעמים משלוחים שלא רוצים להביא.

יוסף ג'בארין: לפעמים אני נאלץ לצאת מהעיר כדי לקבל את זה ברחוב הראשי כי אנשים לא רוצים להיכנס.

יוסף ג'בארין: אלא הבעיה שטמונה כאן שלא מסופרת היא שיש כאן פגיעה קשה גם בחופש הביטוי וגם בעמדות פוליטיות של אנשים שמטעמים אידיאולוגיים לא מוכנים לתת שירות מסוים; למשל הצגה או בידור או להקה, ולא רוצים מטעמים אידיאולוגים להופיע בהתנחלויות.

יוסף ג'בארין: השאלה אם אנחנו רוצים להכריח שחקן להופיע בהתנחלות כשזה סותר את כל ההוויה הפוליטית שלו.

יוסף ג'בארין: שמחתי על הביטוי החדש – שב"חים, שזה המתנחלים.

יוסף ג'בארין: יש כאן קושי.

יוסף ג'בארין: הקושי טמון בכך שהגדרת השירות הציבורי כאן היא מאוד רחבה כי היא מלכתחילה לא נועדה לנושאים הפוליטיים.

יוסף ג'בארין: מלכתחילה היא הייתה הגדרה מקצועית של איסור אפליה ואספקת שירותים.

יוסף ג'בארין: זה היה יותר על בסיס עדתי, לאומי, על בסיס מגדר וכדומה.

יוסף ג'בארין: לוקחים כאן חוק יפה וטוב שבא לקדם זכויות אדם ורוצים להכניס אותו לתחומים אידיאולוגיים פוליטיים בלי לסדר את זה.

עיסאווי פריג': תגיד "סיפוח זוחל".

יוסף ג'בארין: כל החוק הזה בא אחרי כל הסיפורים שאנחנו מכירים של אמנים שאמרו במפורש שהם לא יכולים להופיע בהתנחלויות.

יוסף ג'בארין: זאת זכותם של האמנים הללו.

יוסף ג'בארין: זאת לא אפליה כלפי המתנחלים – זה לא אישית כלפי המתנחלים, אלא פשוט מכיוון שמדובר בהתנחלות לא חוקית ומדובר בעמדה פוליטית.

יוסף ג'בארין: לדעתי, השיח הזה צריך להיות לגיטימי, והוא מחוץ לחוק הזה.

איתן כבל: השיח הוא לגיטימי.

יוסף ג'בארין: לא, הוא מחוץ לחוק הזה.

יוסף ג'בארין: השיח לגיטימי במובן שאמן, למשל, צריך - -

איתן כבל: ברשותך, לא תמיד חשוב להגיע מההתחלה.

איתן כבל: אני מודה, גם אני אף פעם לא מגיע לכל דבר מההתחלה.

איתן כבל: אבל לפעמים יש סרט שאם לא ראית את ההתחלה לא תבין את הסוף.

איתן כבל: אנחנו כבר פתחנו את הדיון - -

עיסאווי פריג': זה המהות של החוק.

עיסאווי פריג': שאר הסעיפים לא חשובים כשאין בכתובים.

עיסאווי פריג': זה המהות.

עיסאווי פריג': זה ממשיך עם העקיצה שלא הגענו.

עיסאווי פריג': לא הגענו, מה לעשות.

איתן כבל: לא בגלל זה.

איתן כבל: עיסאווי, אתה לא צריך לקחת את זה ברמה האישית.

איתן כבל: לא התכוונתי לעקוץ.

איתן כבל: ואם אתה מרגיש נעקץ אתה אשם.

עיסאווי פריג': אתה לא יכול לברוח מזה.

איתן כבל: אני לא בורח לשום מקום.

עיסאווי פריג': אתה לא נמצא במשא ומתן קואליציוני.

איתן כבל: אפילו את זה - - - חבר הכנסת גליק, בבקשה.

יהודה גליק: הדברים שנאמרו כאן הם ממש לא רלוונטיים.

יהודה גליק: אנחנו מדברים פה על זכויות אדם.

יהודה גליק: וכשם שלא מצופה מאף אחד שיגיד, אני לא נכנס לכפר ערבי כי אידיאולוגית אני לא חושב שערבים לא צריכים להיות פה או אדם אחר יגיד, אני לא נכנס לאשכנזים כי הם מפריעים לי.

יהודה גליק: המתנחלים הם בני אדם.

יהודה גליק: אני אומר לך, בדקתי הבוקר.

יהודה גליק: הם הולכים לשירותים, אוכלים ארוחת בוקר.

יהודה גליק: לגמרי בני אדם.

יהודה גליק: יש להם רגליים, ידיים - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: עד היום לא ידעת עד שבדקת היום?

יהודה גליק: ידידי מר חאג', אני לא הפרעתי לך.

יהודה גליק: אני מכבד את זה שאתה צם בחג הרמדאן.

יהודה גליק: אני לא רוצה להציק לך.

יהודה גליק: תן לי לסיים את המשפט הראשון שלי בוועדת הכלכלה בפני היושב-ראש המתוק הזה, איתן כבל.

איתן כבל: הגדרה חדשה.

יוסף ג'בארין: עכשיו אנחנו חוששים.

יהודה גליק: גם אתה מתוק.

יהודה גליק: תושבי יהודה ושומרון הם משובחים - -

עיסאווי פריג': אתה לא - - - אתה לא שב"ח?

יהודה גליק: אשתי משובחת.

עיסאווי פריג': אתה לא שב"ח?

עיסאווי פריג': שוהה במקום בלתי חוקי?

יהודה גליק: לא, אני שוהה במקום חוקי.

יהודה גליק: מבחינתך גם תל-אביב לא חוקית.

עיסאווי פריג': לא, לא, אל תכניס לי מילים.

עיסאווי פריג': עברת קו אדום עכשיו.

איתן כבל: עיסאווי.

עיסאווי פריג': תראה, הוא אומר לי - -

יהודה גליק: לא יעזור לכם, אני אדבר.

איתן כבל: עיסאווי, זה לא קו אדום, זה קו ירוק.

יהודה גליק: אני חיכיתי לזכות דיבור.

יהודה גליק: לא התפרצתי אפילו לא פעם אחת.

איתן כבל: בבקשה, חבר הכנסת גליק.

איתן כבל: ועדת הכלכלה זה עם כ' ולא עם ק', ומותר לבני אדם לדבר.

איתן כבל: בבקשה.

יהודה גליק: אני מציע שתכבדו.

יהודה גליק: אני הקשבתי לך קשב רב וגם לך.

יהודה גליק: תושבי יהודה ושומרון, לפי חוקי מדינת ישראל, הם זכאים לשירות כמו כל אזרחי מדינת ישראל.

יהודה גליק: הוויכוח הפוליטי שלכם אולי לגבי המקום והשטח, אבל לבני אדם מגיע כל השירות.

יהודה גליק: לכן כשם שלא אתן לגיטימציה למי שלא רוצה לשרת את האוכלוסייה הערבית, אין שום מקום - -

עיסאווי פריג': אבל אין מה להשוות.

עיסאווי פריג': זה נמצא בתוך מדינת ישראל.

איתן כבל: די, עיסאווי.

איתן כבל: די.

איתן כבל: חבר הכנסת עיסאווי פריג', אמרת את דעתך, הקשבנו לך.

יהודה גליק: לכן כל אזרח ישראלי, שלפי חוקי מדינת ישראל הוא אזרח ישראלי, מגיעים לו כל השירותים המגיעים לכל אזרחי ישראל יהודים ושאינם יהודים.

יהודה גליק: תודה.

עיסאווי פריג': ואם הוא גר בברזיל גם מגיע לו שירות?

חיים ילין: עיסאווי, נו.

עיסאווי פריג': ואם הוא גר בירדן גם מגיע לו?

יהודה גליק: זה רק זמני שזה לא בחלק - - - אוטוטו, אל תדאג.

איתן כבל: חבר הכנסת יעקב אשר, ברוכים הבאים בצל קורתנו בוועדת הכלכלה.

איתן כבל: נכון שאתה בא במקום חבר כנסת אהוב אחר שלנו, חבר הכנסת מקלב, אבל הוא גם יושב-ראש ועדה, ואתה תוכל להשקיע אף יותר ממרצך.

איתן כבל: אתה גם תהיה זה שנמנה אותך להמשיך את העבודה להיות יושב-ראש ועדת המשנה למאבק בקטל בדרכים.

איתן כבל: אנחנו, כמובן, נעמיד את זה להצבעה בסוף הישיבה.

איתן כבל: היית חבר בוועדה, ואני מודה לך שהצטרפת לוועדה הזאת.

איתן כבל: מאוחר יותר נעלה את הדברים להצבעה.

אני רוצה להגיד תודה רבה.

חזרנו חזרה לוועדת הכלכלה.

אני יודע שאני נכנס לנעליים די גדולות של ידידי אורי מקלב - -

איתן כבל: תזכור – אין נעליים גדולות, יש רגליים קטנות.

- - אבל אני בטוח שהוועדה בראשותך, אדוני, עם הצוות המקצועי הנפלא שלך מהקדנציה הקודמת תעשה ועושה הלאה.

אני לשירות הוועדה ולשירות עם ישראל.

תודה רבה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: קודם כול הגיוס לא נדרש.

איתן כבל: אני התייחסתי לדברים האלה.

איתן כבל: עיסאווי, לא אמרתי בציניות, אבל בסעיף הראשון הרחבנו בעניין הזה מאוד.

איתן כבל: כל עוד מדינת ישראל שלחה או מאפשרת לאזרחי ישראל להתיישב ביהודה ושומרון, למרות שיש לי מחלוקת מאוד גדולה, בוודאי בחלקים מאוד גדולים בשטחי יהודה ושומרון, אנחנו חייבים לתת להם את כל ההגנה ואת כל הזכויות ולשמור על זכויותיהם בכל הנוגע להתנהלות יומיומית.

איתן כבל: אנחנו אפילו לא עוסקים כאן

איתן כבל: בדברים שהם הרבה מעבר לכך, אלא בהתנהלות יומיומית של חיים.

איתן כבל: כמו שאני נלחם עבור כל מקום ומקום בכל פינה שבה יושבים אזרחים או תושבים – אני מבין את מה שמפריע לך, עיסאווי - -

עיסאווי פריג': אתה נותן - - - עדינה, וזאת מכבסת מילים - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: המדינה ששלחה אותם, שתגיד להם כרגע, תחזרו.

עיסאווי פריג': אתה משתמש במכבסת מילים.

איתן כבל: תסלח לי, חבר הכנסת פריג', מותר לנו לחלוק האחד על השני, וזה בסדר גמור.

איתן כבל: אני חלוק עליך, וזה בסדר.

איתן כבל: אין לי שום בעיה שאינך מסכים אתי בנושא הזה, ואני גם מרגיש שלם כפי שאתה צריך להרגיש שלם מהמקום שאתה נמצא בו.

איתן כבל: זה בסדר גמור מבחינתי.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, אני מבין את הטיעון שלך.

יוסף ג'בארין: אני חולק עליו, אבל אני מבין אותו.

יוסף ג'בארין: השאלה שלי היא האם אתה לא רואה מקום להבדיל בין שירות טכני כמו משלוח של פיצות לבין שירות - -

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: זה המשפט הבא שרציתי לומר כי גם בזה עסקנו.

יוסף ג'בארין: - - -

איתן כבל: תרשה לי.

איתן כבל: כבר קיימנו שיח בעניין הזה.

איתן כבל: הזכרתי את העובדה שבאריאל בזמנו לא באו.

איתן כבל: כבר בדיון שהיה בתחילת השנה משרד המשפטים בא בדברים עם המציע הקודם, והגיעו להבנה מה המשמעות.

איתן כבל: זה לא שכל אחד יכול לקום ולהגיד, אני לא עולה להצגה.

איתן כבל: יש הדיון הערכי שכל אחד, לפי צו מצפונו, פועל או לא פועל, ויש מה שאנחנו אומרים שזה הסעיף המרכזי שרציתי לגעת בו - -

עיסאווי פריג': איפה כתוב?

איתן כבל: החוק מתייחס לנקודה מאוד ברורה שכל גוף שאתה קונה ממנו שירות, חובתו להודיע לך שאם תידרש לטיפול שוטף להחליף חלק במכונה או תרצה לבצע פעולה כזאת או אחרת במכונה, בטלוויזיה, "הוט", "יס" – הוא צריך להודיע לך שהוא איננו מספק שירות זה במקום הזה.

איתן כבל: זה יכול להיות באריאל, בכפר קאסם, זה יכול להיות בערבה – כי זה רחוק לו וחם – או בעוטף עזה - -

חיים ילין: או בעופרה.

חיים ילין: משרד הביטחון לא מטפל בחייל שגר בעופרה.

חיים ילין: אני מבקש ממך להוציא מכתב מהוועדה שאנחנו דנים על החוק הזה, אבל מדינת ישראל כממלכה לא נותנת דוגמה לחוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המכתב ייצא בשמכם הפרטי, לא בשם הוועדה.

איתן כבל: עוד לא יצא המכתב.

שולי מועלם-רפאלי: עוד לא יצא המכתב.

שולי מועלם-רפאלי: לא שמעתי את יושב-ראש הוועדה מסתער - - -

איתן כבל: תכף נברר אם הדואר מגיע לשם או לא.

שולי מועלם-רפאלי: בדיוק.

<אביגיל כספי: אמרתי את זה קודם, ואני אומר את זה שוב בגלל ההערה של חבר הכנסת ג'בארין על שחקנים ותיאטראות.

<אביגיל כספי: הצעת החוק בנויה כך שהיא מחולקת לשניים: העוסק מחויב באי אפליה במקום העסק, אבל זה רק כשהוא נמצא במקום העסק; כלומר אם למקום העסק, לתיאטרון עצמו, מגיעים אנשים מכל הארץ הוא לא יכול לומר לאנשים מתל-אביב שהוא נותן להיכנס, ולאנשים משאר רחבי הארץ, אני לא נותן להיכנס או להפך.

<אביגיל כספי: בתיאטרון עצמו אסור להפלות.

<אביגיל כספי: אם התיאטרון רוצה לנסוע למקומות שונים ברחבי הארץ אז אנחנו עוברים לסעיף השני של הצעת החוק שהוא תיקון לחוק הגנת הצרכן.

<אביגיל כספי: הוא לא מדבר על אפליה, אלא אומר שכאשר העוסק מתקשר עם הצרכן הוא חייב לגלות לו שהוא לא מגיע למקומות א', ב', ג'; שלא יקרה מצב שהצרכן יתקשר על דעת זה שהוא יודע שהוא יקבל את השירות, ולמחרת - - -

יוסף ג'בארין: את אומרת, שבהצגה שהשחקנים אומרים שהם לא מופיעים בשטחים הכבושים - -

<קריאה: זה לא רלוונטי.

איתן כבל: בבקשה, גברתי, היועצת המשפטית ממשרד המשפטים.

מאיר שלום: כפי שאדוני היושב-ראש הסביר וכפי שהסבירה חברת הכנסת המציעה וכפי שהסבירה היועצת המשפטית, התיקון לחוק איסור אפליה חל על אספקה של שירות ציבורי במקום העסק עצמו.

מאיר שלום: זאת אומרת שאדם הגיע למועדון, ובגלל מקום מגוריו לא ניתנו לו כניסה או שירות.

מאיר שלום: זה יכול להיות מועדון או דבר אחר.

מאיר שלום: זה יכול להיות גם כשאדם יגיע למשל לתיאטרון, ויגידו לו שמכיוון שהוא גר במקום מסוים לא תותר לו כניסה, והוא לא יוכל לקבל את השירות.

מאיר שלום: זה במקום העסק.

מאיר שלום: הנושא שהטריד את אדוני, אין תיקון לחוק איסור אפליה בעניינו.

מאיר שלום: בסדר?

איתן כבל: זה לא המענה במקום הזה.

מאיר שלום: מה שיש זה חובת גילוי בחוק הגנת הצרכן.

איתן כבל: תודה, גברתי, העניין ברור.

איתן כבל: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני שואל את היועצת המשפטית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש מקומות שיש בהם גנים ציבוריים ומגרשי משחקים ציבוריים – יכול להיות שיגידו, אתם לא תושבי המקום אז צאו החוצה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני שואל אם החוק הזה נותן הגנה מסוימת לאנשים שנמצאים שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני קיבלתי תלונות כאלה, אני לא סתם מדבר על זה.

איתן כבל: אני לא חושב שזה במסגרת הזאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני שואל אם החוק הזה יכול לפתור את הבעיה.

<אביגיל כספי: דבר ראשון זה בדרך כלל רשות מקומית.

<אביגיל כספי: אולי פארק רעננה שסגור לאזור מסוים – אני חושבת שזה בשליטת הרשות המקומית.

<אביגיל כספי: ואז השאלה היא אם הרשות המקומית היא בכובע של כעוסק או לא.

<אביגיל כספי: יש פסק דין באלו מקרים רשות תיחשב עוסק.

<אביגיל כספי: אז צריך לבדוק האם הרשות המקומית לעניין הזה נחשבת עוסק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בדוגמה שהבאת, וגם לא רחוק משם, היו מקרים.

איתן כבל: אני רוצה להציע הצעה.

איתן כבל: אני לא חושב שזה קשור לעניין הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה אם הוא עוסק או לא עוסק זאת בדיוק הנקודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן שאלתי.

איתן כבל: חאג', אני הבנתי.

איתן כבל: השאלה שלך במקומה.

איתן כבל: אני לא מנפנף אותך, חס וחלילה.

איתן כבל: אני רק מבקש שלקראת ההכנה לקריאה שנייה ושלישית, יבואו הגברת ממשרד המשפטים והיועצת המשפטית והנכבדה שלנו וייתנו התייחסות מעמיקה יותר.

איתן כבל: אני מעלה להצבעה.

<לאה ורון: חבר הכנסת גואטה מצביע במקום חבר הכנסת יצחק וקנין; וניסים ג'בארין מצביע במקום דב חנין.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד – רוב

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: סעיף 2 אושר.

איתן כבל: סעיף 3, בבקשה.

<אביגיל כספי: (הקראה): מועד התחילה ייקבע בקריאה שנייה ושלישית.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: בעד הסעיף – רוב

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: סעיף 3 אושר.

איתן כבל: עיסאווי, רצית להגיד משהו?

עיסאווי פריג': אני קורא בסעיף 1, והפרשנות המשפטית לא מסתדרת.

איתן כבל: אין בעיה.

איתן כבל: לקראת הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

עיסאווי פריג': אחרי "במקום העסק" הסעיף כולו מתבלבל.

איתן כבל: מי פה הנציג של האוצר?

<לאה ורון: האם הצעת החוק כרוכה בעלות מתקציב המדינה?

<עידו סופר: לא.

איתן כבל: עידו סופר, נציג משרד האוצר, אמר שאין בהצעת החוק הזאת עלויות מתקציב המדינה.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: הישיבה נעולה.