ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 254, 2016-06-07 10:00

אלי אלאלוף: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

אלי אלאלוף: אני מתנצל על האיחור, הוא נבע מהמשך דיון שהיה בנושא בריאות הציבור, באמצעות הביטוי של המתמחים שעובדים 26 שעות בתורנויות.

אלי אלאלוף: אנחנו אמורים להמשיך לדון היום בהצעת חוק של השירות האזרחי.

אלי אלאלוף: יש שני נושאים.

אלי אלאלוף: אחד, נדבר עליו, ואת השני נדחה, לבקשת הממשלה.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים לדון כאן בנושא של תקנים או שמירת המקומות עבור ילדים ונוער בסיכון, ולגבי הנכים, על פי בקשת המשרדים, אנחנו נדחה, בשלב זה, את הדיון.

מאיר כהן: למה צריך לדחות, הם מכינים משהו?

אלי אלאלוף: זה כלול בכל הקונטקסט.

אלי אלאלוף: אני מזמין שיחה אישית עם שני חברים בנושא הזה.

אלי אלאלוף: בסדר?

אלי אלאלוף: אז ברשותכם, נמשיך בדיון.

<נעה בן שבת: אנחנו הגענו עד סעיף 14 בעמוד 14, הצענו שנדלג על סעיף 15 שנוגע לתעודה על השלמת השירות, נוגע גם לשם השירות.

אלי אלאלוף: אנחנו שוקלים את הנושא של שם השירות, אבל בהתייעצות אישית שלי עם שר החקלאות ביקשתי לתת לזה עוד זמן.

<נעה בן שבת: בעמוד 19 יש הצעה לתוספת בעקבות הדברים שנאמרו בדיון הקודם.

<נעה בן שבת: יש הצעה להוסיף סעיף לנושא של קידום שילוב של צעירים בסיכון במסגרת השירות.

<נעה בן שבת: הנוסח המוצע אומר: "קידום שילוב צעירים בסיכון 16א.

<נעה בן שבת: הרשות והגופים המוכרים יפעלו, ככל האפשר, לקידום שילובם של צעירים בסיכון כמתנדבים במגוון התפקידים העומדים לבחירת המועמדים לשרת בשירות הלאומי ובשירות הקהילתי; לעניין סעיף זה, "צעירים בסיכון" – צעירים במצבי סיכון או סכנה כמשמעותם בתע"ס (תקנון עבודה סוציאלית).

<נעה בן שבת: "

מירב בן ארי: אבל צריך לבדוק אותם, כי בדרי רחוב לא היה שום קשר בין הגדרה של "דר רחוב" בתע"ס לדר רחוב צעיר, ועל זה ביקשנו עכשיו את השר לתקן את כל התקנות.

מירב בן ארי: אז רק צריך לוודא שהתקנות הם - - - לסיכון.

מאיר כהן: הולכים לדבר הקל.

מאיר כהן: "הרשות והגופים המוכרים יפעלו ככל האפשר".

מאיר כהן: איפה שכתוב: "ככל האפשר", הם לא יפעלו.

מאיר כהן: למה אתם הולכים להגדרות?

אלי אלאלוף: מה יקבע מה זה נוער בסיכון?

מאיר כהן: אין לי בעיה עם הגדרה של נוער בסיכון, אבל כאשר אומרים "יפעלו ככל האפשר", זאת אומרת שאומרים להם – אתם תחליטו אם כן לצרף, לא לצרף, השנה אתם תחליטו, לדעתי צריך להגדיר את זה מספרית באחוזים.

מאיר כהן: צריך להגיד באחוזים – אתם תצטרכו מתוך הפול הזה -10 או 20% או כל מה שתחליטו.

אלי אלאלוף: יש התייחסות, חברים?

<דוד פלבר: כבר כיום כל הגופים, העמותות והרשות במשרד החינוך ובגופים נוספים מפעילים בעלי צרכים מיוחדים וגם צעירים בסיכון.

<דוד פלבר: אצלנו במשרד החינוך זה רף של בערך 10% מכלל המתנדבים.

<דוד פלבר: זה נתון שצריך לכמת את זה, אבל לא תמיד קל להגיע להגדרה המדויקת, לא של האוכלוסייה ובוודאי לא של המקרים.

<דוד פלבר: יכול להיות שזה דבר שמתאים לתקנות ולא לחקיקה ראשית, לכתוב – 10%, ואז, אם יש לך רק 9.5% אתה עבריין.

מאיר כהן: לא.

<דוד פלבר: כי כשאתה קובע את התקנות ואז אתה רואה בדיוק מה נקרא ומה לא נקרא.

<דוד פלבר: למשל – הרשות קבעה רף מסוים.

<דוד פלבר: משרד החינוך קיבל על עצמו לאלה שהם בין הנורמה לבין הרף היחסית נמוך שהרשות קבעה, ואז מטפלים בעוד אוכלוסיית ביניים.

<דוד פלבר: ברגע שנכמת פה ממש באחוזים מדויקים אני חושש שאמנם זה נכון שככה זה באמת פלואידי, אבל אם אתה ממש כותב מספר זה גם נראה, לא בהכרח - - -

מירב בן ארי: למה אי אפשר להוריד את "ככל האפשר"?

אלי אלאלוף: רגע, רגע.

אלי אלאלוף: כשתרצי את רשות הדיבור תבקשי.

אלי אלאלוף: תאפשרי כרגע לאנשים להמשיך.

אלי אלאלוף: תרשו לי גילוי נאות, כי אמר על ידי גופים אינטרסנטים, כולל פנייה לבג"ץ, שיש לי ניגוד אינטרסים עם אנשי רש"י.

אלי אלאלוף: אל"ף, עזבתי את קרן רש"י לפני כמעט 4 שנים.

אלי אלאלוף: כמנכ"ל קרן רש"י הייתי חבר בכל העמותות שקמו במסגרת קרן רש"י, ולא היה לי שום קשר להקמת הגוף המפעיל, המוכר, שבהמשך, אחרי עזיבתי קרן רש"י באמצעות מרכז "מעשה" הקימה.

אלי אלאלוף: חוות הדעת הזו הגיעה ליועץ המשפטי של הכנסת והוא נתן לי אישור להמשיך ולפעול בעניין.

מאיר כהן: היא היתה חוות דעת תגרנית ולא במקום.

מאיר כהן: את זה אני אומר.

אלי אלאלוף: תודה על התוספת שלך.

אלי אלאלוף: לכן מצאתי לנכון – אני לא מתבייש בעבר שלי, אני גאה - - -

מירב בן ארי: צריך להתגאות בו.

מירב בן ארי: למרות שלא נתת לי רשות דיבור, אני אתפרץ, כי 10 שנים היית המנהל שלי בקרן רש"י.

מירב בן ארי: עכשיו אני מרגישה שאני צריכה לקבל חוות דעת על נוער בסיכון.

מירב בן ארי: אבל 10 שנים, ולא סתם זכית בפרס ישראל.

מירב בן ארי: אז עם כל הכבוד לחוות דעת תגרניות יש לך רק להתגאות, ואני גאה שאתה פה, ואני יושבת לצדך.

מירב בן ארי: מצטערת שהתפרצתי באמצע רשות הדיבור.

<יוסף מלכה: אני מייצג את הפורום לקידום השירות הלאומי-אזרחי.

<יוסף מלכה: אנחנו סבורים שכפי שציין חבר הכנסת מאיר כהן בצורה מאוד מדויקת, החוק צריך להגדיר מכסה, לטעמנו זה צריך להיות: "לא יפחת מ-10%", כלומר, הרף התחתון הוא 10% וככל שהמספרים יעלו, מדינת ישראל רק תרוויח ולא תפסיד.

<יוסף מלכה: זו השקעה שה- - - הכלכלית בגינה היא יוצאת דופן, כך שהחברה רק תזכה ותיהנה מזה, כמובן שהצעירים גם הם.

<יוסף מלכה: לדעתי יש פה גן מבחינת statement, הגדרה, שזה מכסה שמופיע בחקיקה ראשית בכנסת.

<יוסף מלכה: יש פה אמירה ברורה, ציבורית, שקופה, החוק הוא נגיש יותר, ברור יותר, שקוף יותר, וכמו שאדוני יודע, התקנות – הציבור לא חשוף לזה.

<יוסף מלכה: נדמה לי שכאשר המדינה תגדיר לא פחות מ-10% יש פה אמירה ערכית חד משמעית, ולכן אני תומך, ולכן אנחנו תומכים תמיכה מלאה בהגדרה.

<ידעיה לוין: אני מ "בת עמי".

<ידעיה לוין: חשוב לי להגדיר שלעומת צעירים עם מוגבלות, שהמספר שלהם באמת עלה במהלך השנה האחרונה, צעירים וצעירות עם רקע של סיכון ומצוקה – המספר לא עלה, תקוע כבר כמה שנים על אותו מספר.

<ידעיה לוין: עלה - - - של רישום פלילי, אבל לא מעבר לזה.

<ידעיה לוין: זאת אומרת, שזה מחזק את הדברים של מאיר כהן שצריך הגדרה ברורה, מה עוד שנעשה מחקר של עלות-תועלת, על מה השירות הזה עושה ואיך הוא מוביל אותם בסופו של דבר למוביליות חברתית ולתעסוקה, בעקבות זה שהם עשו שירות לאומי.

<ידעיה לוין: בעיניי, אם זה לא יוגדר, זה יישאר על ה 300-100, שזה המספר היום.

<דרור גרנית: אני רוצה להתייחס לסוגיה הזו בכמה רבדים, כי יש פה לטעמי כמה קשיים בנוסח הזה של הסעיף.

אלי אלאלוף: אז תן נוסח אחר.

<דרור גרנית: אני רוצה קודם להציג את הקשיים שאני רואה.

<דרור גרנית: הראשון זה ההגדרה של "צעירים בסיכון".

<דרור גרנית: המושג הזה לא מאופיין בצורה מאוד ברורה בחקיקה.

<דרור גרנית: אני לא סגור על מה בדיוק אומר התע"ס בנושא הזה, לא הספקתי לבדוק את זה, אבל אני רוצה לציין שעד כמה שאני מבין יש איזשהו פער בין ההגדרות של התע"ס שהוא נורמה גם ברמת פחותה וגם מאוד ותיקה ויש איזשהו פער בין מה שכתוב שם ובין מה שנתפס על ידי הרשות היום כ "צעירים בסיכון".

<דרור גרנית: זה לעניין עצם ההגדרה.

אלי אלאלוף: אתם יכולים גם להתייחס לעומת התוכנית הלאומית לילדים בסיכון, תוכנית 360, ולראות איך ההגדרה?

אלי אלאלוף: יש תוכנית לאומית שמאגדת את כל המשרדים.

<יואב ארבל: אני מבקש שלגבי ההגדרה הזו אנחנו נבוא עם הגדרה, כי הרשות כבר היום הרי פועלת בנושא במלוא הכוח, ויש לה הגדרה משלה.

אלי אלאלוף: אז אני מבקש מכם לבדוק גם את ההגדרה של התוכנית הלאומית, של ה-360.

<דרור גרנית: נקודה שנייה שאני רוצה להתייחס אליה היא שבעיניי, לפחות, יש מקום למחשבה האם בכלל צריך להתייחס לקבוצה הזו בחקיקה הזו, ואני גם אסביר למה.

<דרור גרנית: להבדיל מבעלי מוגבלויות, שהם אנשים שמלכתחילה, הרבה פעמים הצבא לא רוצה לגייס אותם כי באמת הוא לא יכול למצוא להם מקום במסגרותיו הצבאיות, נוער בסיכון הם אנשים שאין להם מגבלה פיזית בסופו של דבר.

<דרור גרנית: זאת אומרת, זו אוכלוסייה שבאופן פיזי ומבחינת יכולותיה וכישוריה – יכולה לשרת בצבא, ובדרך כלל - - -

אלי אלאלוף: אבל לא מקבלים פה אנשים שיכולים ל - - - זה רק מבלבל.

<דרור גרנית: זו בדיוק הנקודה.

<דרור גרנית: אני רוצה להזכיר שהחוק הזה חי באיזה שהוא יחס לחוק שירות ביטחון.

<דרור גרנית: למעשה, היסטורית, הרבה פעמים השילוב של אוכלוסיות כאלה בתוך החברה הישראלית - - -

מאיר כהן: אתה יודע מה זה נכות רגשית או נכות נפשית?

מאיר כהן: אנשים שאין להם מגבלה פיזית, אבל ראשם כל כך מציק להם, שזה הרבה יותר, לעתים?

מאיר כהן: נפגשתי עם אנשים שהיו מעדיפים להיות מוגבלים פיזית מאשר לסבול מהבעיות שיש להם.

מאיר כהן: אתה יודע איך מרגישה נערה בגיל 17 שנאנסה ועובדת ברחוב ויש לה סיכוי שמישהו ייתן לה חיבוק ויביא אותה לשירות הלאומי, ויפתח לה צוהר לחיים חדשים?

מאיר כהן: אתה יודע מה קורה לילד כזה שיכול לשבת במד"א, כי שום קבוצה אחרת לא מקבלת אותו?

מאיר כהן: אתה יודע מה קורה לילדים שנפלטים מבתי הספר והסיכוי היחיד שלהם הוא לעבור דרך השירות הזה ולחזור לחברה?

מאיר כהן: אז אל תעשה שום הפרדה בין אנשים עם מוגבלות לאנשים בסיכון.

מאיר כהן: לעתים האנשים בסיכון נמצאים במוגבלות לא פחותה מזו מאשר בעלי מוגבלות.

<דרור גרנית: בכל הכבוד, אני רוצה להציע אפשרות ל - - - אחרת במובן הזה שהיסטורית יש דוגמאות שהצבא לאורך שנות קיומה של מדינת ישראל יצר ופיתח - - -

מאיר כהן: נערי רפול.

<דרור גרנית: אז אם אדוני אומר את זה, אז מזה בהכרח נגזרת המסקנה שלומר שהאפיק היחיד שיכול להיות להם זה דווקא השירות האזרחי שאין בלתו - - -

מאיר כהן: דע לך שמהכיוון שלי, ואני בודק את העניין, ובאמת, הצבא היום לצערי הגדול מעדיף לא לגייס את החברה' האלה.

מאיר כהן: אין היום את אותה רוח בצבא שהיתה כשהיו נערי רפול ואחרי זה - - -

מירב בן ארי: זה לא רוח.

מירב בן ארי: הם הורידו – גם את מקא"מ וגם את חג"מ.

מירב בן ארי: ישבנו בוועדת החוץ והביטחון וראינו שהכל ירד.

מאיר כהן: לא מגייסים.

מאיר כהן: אני נמצא היום בעיצומו של לחץ בלתי רגיל לגייס חברה' כאלה שהצבא אומר – תלכו הביתה, אין לי מה לעשות אתם.

<דרור גרנית: אם הצבא יפטור אותם, אני חושב שאל"ף, צריך לזכור שאנחנו - - -

<קריאה: זה תנאי, זה תנאי.

<דרור גרנית: רק רגע, ברשותכם.

<דרור גרנית: בגלל שזה תנאי אני מבקש להזכיר שהחוק הזה לא עומד stand alone, יש לו איזה יחס לעולם השירות הצבאי ואני חושב שלכל הפחות צריך to keep that in mind, לזכור את הדבר הזה ולזכור שזה לא אפיק יחיד.

<דרור גרנית: שזה אולי גם לא האפיק הראשי שצריך לעשות בו את השימוש.

<דרור גרנית: אז זו האמירה השנייה.

<דרור גרנית: האמירה השלישית שאני רוצה להגיד, וזאת נקודה אחרת שעלתה פה סביב לשולחן, השאלה של קביעת אחוזים.

<דרור גרנית: אנחנו כמדיניות מתנגדים לקביעת אחוזים בחקיקה ראשית, הן בקשר לאוכלוסייה הזו והן בקשר לאוכלוסיית בעלי המוגבלויות.

אלי אלאלוף: מה ההיגיון?

<דרור גרנית: אני אסביר.

<דרור גרנית: ההיגיון נובע מזה שהשאלה של הרכב האוכלוסיות שמגיעות והיחס ביניהן – זה דבר מאוד דינמי.

<דרור גרנית: גם המדיניות הממשלתית בהקשר הזה היא דבר מאוד דינמי.

מאיר כהן: לא לגבי מוגבלים.

מאיר כהן: אתה טועה ומטעה.

מאיר כהן: יש בחוקים ובהחלטות ממשלה מספרים ואחוזים, כמה מוגבלים צריכים להיכנס לעבודה ובתוך כמה שנים.

מאיר כהן: אתה טועה במה שאתה אומר.

<דרור גרנית: אנחנו לא מכירים.

<דרור גרנית: אני, לפחות, לא מכיר.

<דרור גרנית: וגם בדקתי את זה.

<נעה בן שבת: צו הרחבה כללי במשק אומר - - -

<דרור גרנית: יש הבדל בין חקיקה ראשית של הכנסת שעוברת שלוש קריאות, ובין נורמות משפטיות מכל מדרג אחר.

<דרור גרנית: צו הרחבה אינו אלא החלטה מנהלית.

<קריאות: - - -

אלי אלאלוף: לא מקובל.

אלי אלאלוף: חבל על הנאום, לא מקובל.

אלי אלאלוף: לא יעבור פה בשולחן הזה.

אלי אלאלוף: אני מוכן לקבל עצות ממשרד המשפטים, כשמשרד המשפטים הופך למחוקק – עד כאן.

שלום ג'רבי: קודם כל, אני בעד.

שלום ג'רבי: כל מקום שיש נוער בסיכון, ואני מודיע אפילו שעדיף בתחילת הרצף.

שלום ג'רבי: אני חושב שהמדינה כמדינה עושה טעות גדולה מאוד שהרבה פעמים משקיעים בקצה הרצף במקום בתחילת הרצף, שבתחילת הרצף יש לך הזדמנות להחזיר אותם למוטב הרבה יותר מהר.

שלום ג'רבי: אז מה עושים?

שלום ג'רבי: לא מתייחסים אליהם בתחילת הרצף, מחכים שיגיעו לקצה הרצף, ובקצה הרצף משקיעים פי עשר, ואז לא מצליחים, ואז החברים שלנו או בני משפחותינו – אם מותר גם לומר, וצריך לומר, נזרקים החוצה ואנחנו צריכים לטפל בהם, אנחנו – בני המשפחה.

שלום ג'רבי: לכן אני חושב שיש אמירה מאוד חשובה לטפל גם בקצה הרצף, אבל צריך להתייחס בצורה משמעותית לחברה' שהם הנוער בסיכון – זה תחילת הרצף.

שלום ג'רבי: אני חושב שיש מקום להגדיל את העניין במספרים של תחילת הרצף, ואנחנו גם השנה התחלנו עם החברה' שיש להם ר"פ- רישום פלילי, שאף אחד לא רוצה להתעסק אתם, כולל לא המשפחות שלהם.

מאיר כהן: כמה יש לכם?

שלום ג'רבי: יש לנו 100.

שלום ג'רבי: זה ניסיוני עכשיו.

שלום ג'רבי: השנה לקחנו 100.

שלום ג'רבי: אתמול בערב הייתי במקום מסוים במטה בנימין, של חברה' מיישובים דתיים.

שלום ג'רבי: נתתי שיחה.

שלום ג'רבי: אני יושב שם עם עשרות חברה' שיש להם רישום פלילי, שהצבא לא רוצה אותם, המשפחה שלהם לא רוצה אותם, הסביבה מרחיקה אותם ויש להם אות קין, ואני אומר- בואו נרחיב את זה.

שלום ג'רבי: בואו ניתן את הצ'אנס.

שלום ג'רבי: זה הצ'אנס היחידי של אותו אחד שיש לו רישום פלילי כהוא מסיים את השירות הלאומי, יש לנו הבנה כמעט ודאית עם משרד המשפטים ועם נשיא המדינה, תהיה ועדה, נבטל להם את ההרשעות, הם יתחילו בנקודת זינוק שווה.

שלום ג'רבי: ואלה אותם חברה' שקשורים אולי לחלקנו אבל אני חושב שלרובנו, כי אין - - -

אלי אלאלוף: אתה יכול לתת צורה למדוד את מספר הצעירים - - -

שלום ג'רבי: אני אגיד לך את המספרים שיש היום, אבל אני אגיד עוד משפנט אחד.

שלום ג'רבי: לאף אחד אין ביטוח איך הבן שלך נולד ואיך הוא גדל.

שלום ג'רבי: לאף אחד אין ביטוח.

שלום ג'רבי: אם מישהו חושב שהוא יודע איך הבן שלו גודל, אז הוא לא יודע.

שלום ג'רבי: זה אצל המשפחות הכי טובות ואני מציע לכולם כאן ללכת ל "ריטורנו" לראות איזה ילדים נמצאים שם.

שלום ג'רבי: הילדים הכי טובים של האוכלוסייה.

שלום ג'רבי: לכן, אין לאף אחד ביטוח.

אלי אלאלוף: מה זה הכי טוב, מי שיש לו הכי הרבה כסף?

שלום ג'רבי: ממש לא.

שלום ג'רבי: אתה מכיר אותי.

שלום ג'רבי: הבית הכי טוב זה בית שהוא התחנך בו הכי טוב.

שלום ג'רבי: אני לא התחנכתי עם הרבה כסף, ברוך השם.

שלום ג'רבי: אבל האהבה והחום שקיבלתי, לא יסולאו בפז.

שלום ג'רבי: אני אתן את המספרים.

שלום ג'רבי: במשרד החינוך יש היום 350, מתוכם 120 זה סיכון ו-130 בעלי מוגבלויות.

שלום ג'רבי: ברשות יש לנו 1,310 תקנים של מוגבלות, 300- מנותק, 100- סיכון ו-100 ר"פ, שזה מהחדשים עכשיו שאנחנו עושים, ואני אומר כאן בצורה ברורה: צריך להגדיל את המספרים האלה בצורה משמעותית ולתת צ'אנס לכל אחד שרוצה.

שלום ג'רבי: אסור שיהיה מצב של ילד בסיכון שלא לוקחים אותו.

שלום ג'רבי: הרי צריכים להבין, אותו גוף שהוא משרת אצלו, הוא יעדיף ילדה טובה ואת הילדה הפחות טובה הוא לא ירצה.

שלום ג'רבי: התקנים שאנחנו נותנים זה המדינה, אנחנו משלמים עבורם.

שלום ג'רבי: אותה עמותה שלוקחת אותם לא משלמת שקל, בגלל זה אנחנו רוצים להגדיל.

שלום ג'רבי: אם העמותה לא משלמת היא תעדיף את הילדה היותר טובה.

שלום ג'רבי: למה?

שלום ג'רבי: ככה.

שלום ג'רבי: לכן אנחנו רוצים את התקנים האלה.

מירב בן ארי: יש לך רשימת המתנה, שאתה אומר- אין לי מקום?

<קריאות: התשובה היא: כן.

שלום ג'רבי: התשובה לזה היא מודעות.

שלום ג'רבי: אני לא אתחיל לפרסם ולהסתובב ולהגיד – בואו אלי, כשאין לי תקנים.

שלום ג'רבי: לכן, כמו שעשינו עם בעלי מוגבלויות – היו לנו רשימות המתנה, והגדלנו את זה.

שלום ג'רבי: זה בזכות האוצר.

שלום ג'רבי: אני אומר לכם את זה כאן ביושר.

שלום ג'רבי: צריך להגיד לפעמים דברים טובים.

שלום ג'רבי: מגיע לנו גם מילים טובות, לפעמים.

שלום ג'רבי: אני אומר – קיבלנו כאן תקנים ואני אומר שגם בנוער בסיכון.

שלום ג'רבי: בואו נגדיל כאן, בואו נגדיר, ואז נשווק את זה יותר.

אלי אלאלוף: אתה לא מגיע למספרים מדויקים?

אלי אלאלוף: אתה לא יכול לתת המלצה מדויקת עכשיו?

שלום ג'רבי: אני הולך עם יוסי מלכה – לא פחות מ-10%.

שלום ג'רבי: ועוד נקודה, זה דיון, וזאת, חברת הכנסת בן ארי יושבת עלי וכל פעם היא לוחצת עלי עם עוד בת כזאת ועוד - - -

אלי אלאלוף: מה זה 10% לעומת המספר הקיים היום?

שלום ג'רבי: היום יש לנו 16 אלף.

אלי אלאלוף: מתוך כמה?

אלי אלאלוף: כמה מהם הם כבר - - -

שלום ג'רבי: היום כ-700.

מירב בן ארי: אבל הוא התחיל עם נקודה מאוד חשובה.

מירב בן ארי: אתה לא יכול לקחת נער או נערה בקצה הרצף , כמו שפגשנו פה, אדוני היושב ראש, ולא לדאוג לדיור, כי אחרי זה היא גרה בחוף הים.

<קריאה: צריך להגיד – 10% מתקנים ממשלתיים.

<אורי שיינין: אל"ף, אני חושב שקודם כל צריך לשמוע את הצבא כי הסוגיה פה של נוער בסיכון היא לא אקוויוולנטית לסוגיה של אנשים עם מוגבלות, לא בהיבט של כמה - - - של מאפייני החיים שלהם, אלא ביחס הספציפי אל מול השירות הצבאי, כי כולנו היינו בצבא.

<אורי שיינין: בשירות הצבאי שלי היה נוער בסיכון פר אקסלנס, נערי רפול, מה שנקרא, בחוות השומר.

<אורי שיינין: היה נוער בסיכון שפשוט הגיע בלי - - - והיה נוער בסיכון ר"פ, שלא עבר שום דבר וסיים את הצבא וזה היה – אני קורא לזה "המקווה", שטיהר אותו וניקה לו את הר"פ.

<אורי שיינין: הטיפול הצבאי של נוער בסיכון הוא לא הטיפול של אנשים במוגבלות.

<אורי שיינין: אפשר לבוא בביקורת, אולי אתם לא עושים מספיק, אולי אתם יכולים לעשות יותר, אבל לבוא ולומר שמה שהצבא עושה עם נוער בסיכון הוא לא עשייה רצינית, משמעותית וחיובית, אני חושב שיש בזה - - -

מאיר כהן: לא את זה אמרנו.

מאיר כהן: אמרנו שהצבא היום, בגלל המטלות הגדולות שלו, מצמצם את הפתיחות שלו לטפל בילדים כאלה.

מאיר כהן: מי שכן מצליח להיכנס לצבא, זה כור ההיתוך הטוב ביותר שיש בעולם, אבל לצערי הגדול הצבא, ואני אומר ל את זה מידיעה, לא מוכן היום - - -

<אורי שיינין: בדיוק בגלל זה אני חושש שאם נעשה מהלך של copy-paste בין אנשים עם מוגבלות לבין נוער בסיכון אנחנו ניתן הכשר לצבא הכשר להמשיך במגמה שחבר הכנסת מאיר כהן מדבר עליה, שלא מדעת.

<אורי שיינין: שלא מדעת יש כאן - - -

אלי אלאלוף: מה שאתה אומר זה כל כך רצוי, אבל אנחנו יודעים את העובדות.

אלי אלאלוף: אני השתתפתי בזכות מירב בדיונים על זה שהצבא מוריד את מספר הנקלטים שלו, של אותם נערים.

אלי אלאלוף: אז בוא נתייחס כרגע למה שיש אצלנו.

אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שרוב הילדים באים, בנים ובנות, אחרי שהצבא אמר את דבריו.

אלי אלאלוף: במקרה הזה, בוא נדבר עליהם ועל מספר הילדים שיהיו.

אלי אלאלוף: אני לא מעז להגיד את המילה "כמות" כי כל אחד פה חייב התייחסות מיוחדת.

אלי אלאלוף: בוא ננסה להתכנס לאחוזים, וגם אם נעשה את זה בהדרגה, זה לא מפריע לי.

<אורי שיינין: טיפה רק היסטוריה – בשנים האחרונות, מ-2010, היה גידול בשתי האוכלוסיות האלה, באוכלוסיית האנשים עם מוגבלות ובאוכלוסיית הנוער בסיכון.

<אורי שיינין: נתנו לנו פה קרדיטים, אני לא רוצה לקחת את הקרדיטים של מי אחראי לזה.

<אורי שיינין: היה מהלך ממשלתי רחב של הרבה שחקנים, הרבה חברי כנסת, הרשות - שתרמו לזה שבאו ונתנו בוסט רציני לאוכלוסיות האלה.

<אורי שיינין: המיקוד היותר משמעותי היה – בואו נשים את זה על השולחן - אנשים עם מוגבלות, בדיוק מתוך ההבנה שנוער בסיכון כן - - -

אלי אלאלוף: אתה שם היום את המוגבלים לעומת הנוער בסיכון - - -אז בוא נדבר אך ורק – בפתיחת דברי אמרתי: בואו נדבר היום רק על נוער בסיכון.

<אורי שיינין: נוער בסיכון - אי אפשר לנתק את זה, כי בסוף, הכל עומד אל מול מה שיש בצבא.

אלי אלאלוף: - - -

<אורי שיינין: זו התייחסות שונה לשתי האוכלוסיות, בדיוק בגלל זה אני אומר – זו התייחסות שונה כי כן בסוף יש מענה צבאי די טוב.

<אורי שיינין: אולי הוא לא מספיק, אולי הוא לא מלא.

<אורי שיינין: אנחנו יודעים שהוא לא מלא, כי אנחנו שמים שם 400 ו-500 תקנים.

אלי אלאלוף: תתייעץ עם החבר שלך, רפרנט לביטחון ותראה שזה לא בדיוק כך.

<אורי שיינין: אני אומר – זה לא מספיק מלא.

אלי אלאלוף: אתה דואג עכשיו שהשירות יתחרה עם הצבא?

אלי אלאלוף: באמת.

שלום ג'רבי: הלוואי והצבא ייקח את כולם.

<אורי שיינין: אני אסביר את התמונה המלאה.

אלי אלאלוף: בזמן האחרון – ואני רואה את זה, כי זה מגיע לוועדה, וגם בורחים מהוועדה כשהוועדה מביעה את דעתה – הצבא הם לא בכיוון שאתה אמרת.

אלי אלאלוף: כנראה הם זקוקים ליותר טילים.

מירב בן ארי: אם לא הייתי רואה את הגרף יורד, גם בחג"מ וגם במקא"מ, ודיברנו על זה, לא הייתי מאמינה.

מירב בן ארי: יש בוועדת החוץ והביטחון ראש אכ"א ואמר- אנחנו מנסים לשים.

מירב בן ארי: אבל זה יורד.

מירב בן ארי: אני רק רוצה לשאול – מה אפשר לעשות כדי שבתקציב 2017 יוגדלו התקנים של נוער בסיכון?

<אורי שיינין: זו בדיוק השאלה שרציתי להתייחס אליה.

<אורי שיינין: ברגע שאנחנו קובעים פה – אנחנו, בהחלטת ממשלה מ-2014, ושוב ב-2015 – עיגנו, בעצם, את העניין של ההגדלה המסיבית של התקנים לאנשים עם מוגבלות, גם הגדלה מסוימת של תקנים לנוער בסיכון, אבל הגדלה באמת מסיבית של אנשים עם מוגבלות.

<אורי שיינין: זה הגיע במסגרת החלטת ממשלה שהקצתה לזה בסוף תקציב ייעודי.

<אורי שיינין: זאת אומרת, היתה איזושהי יעילות, אבל בסוף בסוף היגיעה תוספת של 15 מיליון שקלים לטובת הנושא הזה.

<אורי שיינין: מחר בבוקר, עם כל הרצון הטוב, אני לא יודע אם אנחנו יודעים לבוא ולעשות את ה-10% האלה רק מהסטות.

<אורי שיינין: זאת אומרת, שאין פה מחלוקת סביב השולחן על זה שאנחנו רוצים שלנוער בסיכון, שהצבא לא מוכן לקלוט אותו שיהיה לו בית פתוח ובית אמיתי בשירות הלאומי.

<אורי שיינין: אני לא חושב שמישהו פה חושב אחרת.

<אורי שיינין: אבל השאלה, בסוף, אם אנחנו עושים את הדבר הזה בלי שיש לנו מאיפה להביא את הכסף הזה, בלי שאנחנו מקבלים החלטה אמיתית, שאנחנו יודעים גם לעמוד מאחוריה, שהגופים המפעילים יודעים לעמוד מאחוריה, שהגופים המוכרים יודעים לעמוד מאחוריה - אז זה הופך לסיפור.

אלי אלאלוף: הערה נכונה, ונתייחס אליה.

<אורי שיינין: לכן אני אגיד, אדוני היושב ראש.

<אורי שיינין: אני חושב שהדרך הנכונה, הנוסח שמונח עכשיו לפני הוועדה הוא דווקא נוסח שבעיני אומר את האמירה: אנחנו צריכים לפעול כדי לקדם ולשלב את הנושא של נוער בסיכון, ואני חושב שגם הממשלה רואה את זה.

אלי אלאלוף: - - - האזהרה הנכונה של חברי, מאיר כהן - להמליץ זה לא אומר שזה מתבצע.

<אפרת שפרוט: כיום אני מקרן הזדמנות אבל אני רוצה להגיד שעד לפני 3 חודשים ניהלתי את עמותת "על"ם" הרבה שנים והחבר'ה האלה שאתם מדברים- הירידה במקא"מ, פשוט פגשתי אותם ברחובות.

<אפרת שפרוט: הם נדפקים כמה פעמים.

<אפרת שפרוט: גם נולדו לתוך מציאות מאוד קשה, וגם לא מקבלים את ההזדמנות, ואני מדברת רק על אלה שהצבא פוטר.

<אפרת שפרוט: זה ברור שאין תחרות בין השירות האזרחי, ואנחנו נייצר תחרות.

<אפרת שפרוט: אחרי שהצבא החליט שהוא לא מגייס אותם אז אין להם גם שום הזדמנות אחרת לקבל את הזכויות של חייל משוחרר, את הקפיצה הזו של כור ההיתוך שכולנו קיבלנו בתוך הצבא.

<אפרת שפרוט: כלומר, גם המזל שלהם לא שפר עליהם בילדות, והם היו במסגרות חוץ ביתיות, והם בלי עורף משפחתי, ואין לנו תקני דיור, וגם לא ניתן להם הזדמנות לעשות שירות אזרחי עכשיו.

<אפרת שפרוט: בוא נדבר על מספרים.

<אפרת שפרוט: היום זה כבר 700.

<אפרת שפרוט: 10% בנתונים הכוללים זה להעלות ל 1,600-1,500.

<אפרת שפרוט: זאת אומרת, זה לא שמדובר פה על להוסיף אלפי אנשים.

<אפרת שפרוט: זה בסך הכל להצטרף גם למגמה שנאמרה כאן על ידי חברי הכנסת וגם על ידי מנכ"ל הרשות, זה מספרים לא אסטרונומיים, שיכולים לתת הזדמנות מדהימה.

<אפרת שפרוט: זה גם ברמה האישית, של כל צעיר וצעירה, אבל גם ברמה החברתית.

<אפרת שפרוט: אחרי זה אנחנו פוגשים אותם וגם בגיל 22 הם ממשיכים להיות ברחובות.

<אפרת שפרוט: זה פשוט חבל.

מירב בן ארי: או שאנחנו משלמים עליהם מיליונים, בכלא.

מאיר כהן: ראשי עמותות, אתם כמו - -

<אפרת שפרוט: היום אני כבר לא.

מאיר כהן: - - אתם כמו ממשלת ישראל, כמו השרים.

מאיר כהן: כל יום מחליפים תיק.

מירב בן ארי: 15 שנה היא היתה בעל"ם, וגם זה – היו צריכים להוציא אותה בכוח.

<קריאות: - - -

<צבי במברגר: אני חושב שאם קובעים אחוזים – ככל שייקבעו אחוזים, אני חושב שצריך לסייג את זה מ-10% מתקנים ממשלתיים.

<צבי במברגר: אל"ף, אני לא יודע עד כמה אפשר לכפות על גופים מפעילים, מה שנקרא "פרטיים", וזה גם יסייג קצת את החששות התקציביות שהעלה אורי כי זה יקבע איזושהי מסגרת מוגבלת, מה שהמדינה הקציבה, בעצם, כתקציב, לסך התקנים של השירות הלאומי.

<נעה בן שבת: בכל מקרה, לפי מה שמוצע כאן זה: "הרשות והגופים המוכרים יפעלו..." - - -

<צבי במברגר: מה הכוונה – שגופים מוכרים יתנו אחוזים.

<צבי במברגר: מאיפה הם יתנו?

<צבי במברגר: אותו הדבר אני גם לא יודע אם אפשר לחייב את קופת חולים או ארגונים פרטיים שזכאים להפעיל בנות שירות לאומי לממן את זה.

<צבי במברגר: אבל מהתקנים הממשלתיים אל"ף, נקבע סד, מספר שהממשלה ממילא החליטה בתקציב המדינה, ובית, גם יודעים מי הכתובות שחייבים לממש

אלי אלאלוף: אני רוצה לסכם את הנקודה, ברשותכם.

אלי אלאלוף: יש מקום לנציג צה"ל לבטא עמדה?

<אורן נחמיה: אני הייתי עד לפני שנתיים הייתי ראש ענף מקא"מ בצה"ל.

<אורן נחמיה: אני רוצה להעיר לחברי מהאוצר שצה"ל הזדכה על המשימה, לצערי הרב.

<אורן נחמיה: אנחנו רואים את זה גם במספרים ההולכים ויורדים בצורה משמעותית.

מאיר כהן: אתה יכול לעזור לנו – מה הן ראשי התיבות של מקא"מ?

<אורן נחמיה: מרכז קידום אוכלוסיות מיוחדות.

<אורן נחמיה: החיילים נקראים "חיילי איתן" על שם רפול.

<אורן נחמיה: בהחלט המספרים הולכים ויורדים עד למצב שהיום כמעט ולא מגייסים בנים.

<אורן נחמיה: בנות – לוקחים היום פלח מאוד קטן.

<אורן נחמיה: אין פיתוח, אין ליווי של החיילים, זאת אומרת- גם אלה שמגויסים היום לא מלווים במהלך השירות, לא עושים אתם שום תהליך משמעותי.

<אורן נחמיה: לכן השירות הלאומי היום הוא הפלטפורמה הכי מתאימה, לצערי.

<אורן נחמיה: עדיף היה צבא.

<אורן נחמיה: אם אפשר היה להחזיר את המקא"מ לצבא זו העדיפות הראשונה - זו מסגרת טובה, נכונה, מסגרת שיודעת לחבק את החיילים האלה, והאוכלוסייה שסביבה עוטפת את החיילים האלה, אבל היום, הפלטפורמה היחידה, לצערי הרב, היא השירות הלאומי.

<אורן נחמיה: לכן, צריך להגדיל ולחזק את העניין הזה, כי זה בסופו של דבר קרש ההצלה של החיילים האלה.

אלי אלאלוף: אני יכול לקבל הסכמה או התייחסות של נציג צה"ל.

<אמיר ווקנין: אני ראש מדובר שילוב חרדים בצבא, נמצא בענף כוח אדם שמתעסק בעצם בכל נושא כוח האדם הסדיר בצה"ל.

אלי אלאלוף: חרדים - - -

<אמיר ווקנין: שליש, לפחות, מהאוכלוסייה.

<אמיר ווקנין: אנחנו מדברים היום על כ-600 חיילי מקא"מ שמתגייסים בשנה, כ-1,100 חיילות חג"מ שמתגייסות בשנה, ובסך הכל כ-4,000 חיילים מאוכלוסיות מיוחדות שמשרתים בצה"ל.

<אמיר ווקנין: נכון שענף מקא"מ התפרק, אבל עדיין יש את כמות החיילים, ויותר מזה – אנחנו היום מצפים ליותר מחיילי מקא"מ.

<אמיר ווקנין: זאת אומרת, אם פעם חיילי המקא"מ ניתנו ליחידות מעל לתקינה, היום, כשמפקד מקבל חייל מקא"מ ליחידה שלו - - -

מאיר כהן: סליחה שאני מתפרץ – אתה מתעלם מנתון, זה שהם מתגייסים, עדיין לא מחזיק אותם שלוש שנים.

מאיר כהן: אז אולי ברשותך, תן לנו את הנתון הדרמטי כמה מהם מחזיקים שלוש שנים?

מאיר כהן: כי הנתון הוא דרמטי.

<אמיר ווקנין: אני מוכן לתת, או בישיבה הבאה או שאצא ואקבל תוך כדי הישיבה את הנתונים היותר מקיפים.

<אמיר ווקנין: אלה הנתונים שקיבלתי עכשיו.

<אמיר ווקנין: זאת אומרת, אנחנו עדיין מדברים ככה או ככה על 4,000 שנכנסים בשער הכניסה של הצבא.

<אמיר ווקנין: דיברנו פה על 700, אולי להגדיל ל-1,500 אבל אני חושב שהצבא בינתיים נותן ונותן מספיק - - -

מאיר כהן: אני יכול להבטיח לך שאם הם נכנסים למסגרות האלה הם נשארים עד הסוף, המסגרת מלווה אותם עד הסוף.

מאיר כהן: לצבא יש כ-70% מהאוכלוסייה הזו שלא משלימה את שירותה בצבא.

מאיר כהן: כ-70%.

מאיר כהן: זה דרמטי.

מאיר כהן: אם תבקר בכלא 4 כל האוכלוסייה הזו נמצאת שם, לצערי הגדול, ואחרי תקופה אחת או שנייה בכלא הם פשוט הולכים הביתה.

מאיר כהן: אז נכון שהצבא עדיין פותח את שעריו, אבל לצבא יש איזו עייפות, הצבא לא חושב היום, לצערי הגדול, שזו אחת ממטרות העל שלו, ולכן כן פותחים את השערים אבל אין שום שיח מעצים עם החיילים האלה, והם נפלטים החוצה.

מירב בן ארי: אדוני, זה לא שיח, זה מעבר לשיח.

מירב בן ארי: ראש אכ"א ישב בוועדה.

מירב בן ארי: אני אגיד לך מה הוא אמר: הוא קיצץ את התקנים של אותן קצינות מקא"מ שהיו אמורות לקחת את הבחור הצעיר ולעבוד אתו.

מירב בן ארי: איך אפשר לשים בחור שכל החיים שלו – אני לא יודעת מאיזה בית הוא מגיע – ולשים אותו בלי מישהו שיש לו הכשרה לזה?

מירב בן ארי: היו קצינות מקא"מ ובא ראש אכ"א ואמר שהם החליטו לצמצם, כמו את המורות החיילות וכמו כל הדברים של – צה"ל הוא צבא העם, אז בטח שהוא לא יחזיק מעמד.

מירב בן ארי: בטח שיוצאי אתיופיה לא יחזיקו יותר משנה, כי אין מי שיחזיק אותם ויודע את הצרכים של האוכלוסייה.

מירב בן ארי: לכן, למה אנחנו מדברים כאן כל הזמן בשירות הלאומי על הכשרה?

מירב בן ארי: אם אתה מביא חברה' לשירות לאומי בלי אנשים שיודעים לטפל בהם, אתה מבזבז את הזמן ואת הכסף של המדינה והצבא.

<אמיר ווקנין: אני רוצה לחזור לעוד הערה חשובה אחת שהיתה פה בין הדברים.

<אמיר ווקנין: קודם כל יש את בכורת השירות הצבאי, גם למול החברה החרדים וגם לנוער בסיכון.

<אמיר ווקנין: בפועל חסר כוח אדם היום בצה"ל.

<אמיר ווקנין: מי שעובר את רף הכניסה לתוך הצבא צריך להיכנס לצבא.

<אמיר ווקנין: מי שמקבל פטור ומי שפטור משירות, ואם השיח פה הוא על מי שפטור משירות ומי שהצבא לא קיבל אותו – זה משהו אחד.

<אמיר ווקנין: אם השיח הוא להיכנס למקומות של אנשים שהצבא כן מקבל אותם, כן מוכן להכשיר אותם וכן מתעסק – חוות השומר לא נסגרה.

<אמיר ווקנין: ליווי של חיילי מקא"מ עדיין קיים.

<אמיר ווקנין: נכון, זה בצורה יותר מצומצמת, אבל הוא קיים בצבא.

<אמיר ווקנין: נכון שאנחנו דורשים מחילי המקא"מ יותר.

אלי אלאלוף: אז יש לי בקשה.

אלי אלאלוף: אני רוצה, ברשותכם, לסכם, למרות שאני לא סוגר את הדיון.

אלי אלאלוף: אני רוצה להתחשב בהערות של חברי, אורי שיינין.

אלי אלאלוף: אני מציע שנלך על תכנון של 10% מכל השירות הלאומי לילדים ונוער בסיכון, לפרוס את זה על שנתיים, להגיע ל-10% בשנתיים, ובמקביל תקיימו דיון בהצעות בין האוצר ובין השירות ואם תמצאו לנכון תדברו גם עם צה"ל, ואם צריך – גם עם משרד המשפטים, ותביאו הצעה סופית אחרי ההערות השונות שלך, פה, לדיון המסכם ולהחלטת הוועדה.

מאיר כהן: האם אדוני מוסיף לסיכומו גם המלצה לאוצר להגדיל את התקנים?

אלי אלאלוף: בוודאי.

אלי אלאלוף: נגיע לזה ברגע שנדבר על זה.

אלי אלאלוף: בואו קודם כל נסכם על העיקרון של המספרים והאחוזים.

<דרור גרנית: 10% האלה בחקיקה?

<דרור גרנית: כי לזה אני לא יכול - - -

אלי אלאלוף: אנחנו נרשום שמשרד המשפטים לא - - -.

אלי אלאלוף: זו פעם ראשונה שהמדינה - - -

<קריאות: - - -

<דרור גרנית: יש פה שאלה קשה.

<דרור גרנית: יש פה שאלה של שיקול דעת וגמישות של הממשלה.

מאיר כהן: אתה עושה את עבודתך נאמנה, - - - מתעסק עם השאלות הרוחביות, הגיע הזמן שאנחנו נשתחרר מזה ונבדוק כל סוגייה לגופה.

מאיר כהן: אי אפשר, הראייה שלך היא קצת - - - אני מבין אותה, אבל - - - אדוני, ההתנגדות שלו היא כי יש השלכות רוחביות.

<דרור גרנית: לא, לא.

<דרור גרנית: אם אפשר שאני אציג את עמדתי בצורה מלאה.

<קריאות: - - -

אלי אלאלוף: אנחנו סיכמנו את הנקודה.

אלי אלאלוף: תמשיכו להתייעץ.

אלי אלאלוף: אני אומר לכם - אל תשכחו מדי פעם מה המעמד של הוועדה ומה המעמד של משרד המשפטים.

<דרור גרנית: אנחנו לעולם לא שוכחים.

<דרור גרנית: כבודה של הוועדה במקומה מונח.

אלי אלאלוף: בינתיים הסיכום הוא מה שסיכמנו.

<אורי שיינין: בואו נבין מה הוא רוצה.

<אורי שיינין: הוא אומר - יש שאלה של הכמות ויש שאלה של מה יהיה כתוב בחוק.

אלי אלאלוף: אתה עכשיו נותן פרשנות למשרד המשפטים?

אלי אלאלוף: תנו לי להתקדם.

<נעה בן שבת: אנחנו עוברים לסימן ג' בנושא סוגי שירות מיוחדים.

<נעה בן שבת: יש לנו שני סוגי שירות בעמוד 20, סעיף 17 – אחד, שירות מחוץ לישראל, והנושא השני הוא שירות במצבי חירום.

<ענבר הרשקוביץ: "שירות מחוץ לישראל ולאזור 17.

<ענבר הרשקוביץ: (א) על אף האמור בסעיף 6, רשאי המנהל או מי שהוא הסמיך לכך (בסעיף זה – המנהל), לאשר למתנדבים לבצע חלק מהשירות הלאומי או השירות הקהילתי מחוץ לישראל ולאזור (בחוק זה – שירות בחו"ל), בתחום החינוך או בתחום עידוד העלייה; השר רשאי, בצו, בהסכמת שר האוצר, בהתייעצות עם (שר הכלכלה ו)שר המשפטים לאחר התיעצות עם המועצה ובאישור הוועדה לקבוע תחומי שירות נוספים שבהם ניתן לבצע שירות בחו"ל.

<ענבר הרשקוביץ: "

מאיר כהן: לפני כשלושה שבועות הייתי בשבוע מטורף – ניו יורק-קליבלנד-דאלאס-מיאמי וחזרה לארץ.

מירב בן ארי: היתרונות של האופוזיציה.

מאיר כהן: פגשתי שם שין-שינים של הסוכנות שעושים שם עבודה יוצאת מן הכלל.

מאיר כהן: צריך לגעת בהם, לראות מה הם עושים, ולהבין מה המשמעות.

מאיר כהן: הם יושבים שם ומנסים לקרב צעירים יהודים לעשייה בתוך הקהילה.

מאיר כהן: מדברים, וזה מה ששמעתי כמעט מכולם – מכל הרבנים הקונסרבטיבים, האורתודוקסים והרפורמים – על כ-80% מהצעירים שמתבוללים, כשאין שום קשר למדינת ישראל.

מאיר כהן: התהום הולכת ונפערת ברמות בלתי רגילות.

מאיר כהן: יש שם את השין-שינים של הסוכנות, ובאמת הם עושים שם עבודת קודש.

מאיר כהן: הם מביאים אותם לפעילות.

מאיר כהן: נכחנו בפעילות שהם אספו אותם מתוך בתי הקפה.

מאיר כהן: הם נכנסים לבתי קפה, נכנסים לבתי ספר של ה-public schools, שואלים מי יהודי, כי עד היום הם לא מוכנים אפילו להזדהות.

מאיר כהן: זה לא בתי הספר היהודים הפרטיים, ה day schools, אלא בתי ספר פתוחים לגמרי, ומנסים לאסוף אותם משם למפגשים.

מאיר כהן: לכן, הסעיף הזה הוא בעיניי סעיף מאוד חשוב.

מאיר כהן: אני יודע שהסוכנות היהודית די קורסת מהבחינה הזו כי מי שמחזיק את החברה' האלה זה הקהילה המקומית, וגם היום יש מציאות מאוד מאוד מדאיגה.

מאיר כהן: גבירי הקהילה שחלקם מכירים אותך, אלי, בגלל כל שאלת ה BDS וכל מה שקורה בארצות הברית, מסיטים הרבה תרומות מתרומות למען מדינת ישראל לתרומות מקומיות, והחברה' האלה מוחזקים על ידי פילנתרופיים.

מאיר כהן: ברצותם הם נותנים, וברצותם – לא.

מאיר כהן: זה אינטרס לאומי שלנו.

מאיר כהן: אם אפשר להכניס לתוך החוק הזה ולתקצב, לא לעשות מכסף מוסט – זה בהחלט אני מקבל – לתקצב, בסידור כזה או אחר עם הסוכנות, אני חושב שנעשה את אחד הדברים החשובים ביותר.

מאיר כהן: היום יש 80 שין שינים.

<נעה בן שבת: שין-שין זה אומר שעדיין לא התגייסו, שהם צפויים להתגייס.

מירב בן ארי: שנת שירות.

מירב בן ארי: לא שירות לאומי.

מאיר כהן: אני יודע.

מאיר כהן: לכן אני אומר – אם אפשר להכניס את זה לתוך השירות הלאומי ולשים את זה תחת המטריה שלכם ולתקצב את זה, זה יהיה יוצא מכן הכלל.

מירב בן ארי: נראה לי שאתה צריך גם לדבר עם חבר הכנסת מיקי לוי שלא רוצה שירות לאומי בחו"ל, בכלל.

אלי אלאלוף: אבל שירות לאומי חרדי שתלוי בוועדת החוץ והביטחון, שיש שם 1,200 תקנים, אם אני לא טועה.

שלום ג'רבי: לא, עד 100.

אלי אלאלוף: מתוך ה-1,200?

שלום ג'רבי: מתוך 1,500.

<קריאות: - - -

<קריאה: אסיה ומזרח אירופה.

<קריאה: זה החרדים.

מאיר כהן: אז למה?

מאיר כהן: מה ההבדל?

מאיר כהן: אני אומר את זה על סמך ידיעה שאתם עושים את זה בפלח מסוים.

מאיר כהן: שם כן אישרתם את זה וקיבלתם, ובפלח האחר?

שלום ג'רבי: שין-שין לא יכול לעשות שירות לאומי, כי מי שבא ל - - - אז קודם כל, יש לנו היום כ-140 בנות שירות לאומי שעושים שירות לאומי בחוץ לארץ.

שלום ג'רבי: עמותת "בת עמי מפעילה אותן.

שלום ג'רבי: אלה רק בנות שעושות שנה שנייה, קודם כל.

שלום ג'רבי: מי שיכולה לעשות שירות לאומי בחו"ל זה בשנה השנייה.

שלום ג'רבי: מי שמממן אותן זה הקהילות עצמן.

מאיר כהן: תעזוב את השין –שינים, אל תקרא להם "שין-שינים".

שלום ג'רבי: שירות לאומי.

מאיר כהן: שירות לאומי.

מאיר כהן: אתה יכול היום להחליף את אותם - - -

שלום ג'רבי: יש 140 בנות היום, בפועל.

מאיר כהן: איפה הן נמצאות?

שלום ג'רבי: בכל העולם.

שלום ג'רבי: בארצות הברית יש 80.

שלום ג'רבי: באוסטרליה, ברוסיה, בצרפת – בכל המקומות.

שלום ג'רבי: מה שיושב ראש הוועדה דיבר כאן, והוא היה גם יושב ראש הוועדה שדנה בנושא החרדים – אנחנו פתחנו מסלול חדש לחרדים גם, שמאפשר לעשות שירות אזרחי, אבל היתננו שזה לא יהיה במנהטן, למשל, או בפאריז, לצורך העניין, אלא במקומות כמו אסיה – בתאילנד.

מאיר כהן: הבנות שפגשתי מ "בני –עקיבא", הן שלכם?

שלום ג'רבי: כן, בנות שירות לאומי, בוודאי.

מאיר כהן: אז כנראה שאני הגדרתי את זה לא נכון.

מאיר כהן: ומה מחזיק אותן שם?

שלום ג'רבי: הקהילות.

שלום ג'רבי: הן עושות את השירות דרך עמותת "בת עמי", והקהילות שם מחזיקות אותן, בכל.

שלום ג'רבי: הן עובדות בלי סוף.

שלום ג'רבי: שהזרעים שהם נוטעים שם – זה משהו.

שלום ג'רבי: המודל - - -

מאיר כהן: ראיתי את זה.

שלום ג'רבי: הם מביאים עשרות ומאות - - -

אלי אלאלוף: יש גם קבוצה שנשלחה על ידי משרד החוץ, לא?

מאיר כהן: של סטודנטים.

מאיר כהן: אני הלכתי אתם לבית קפה, ראיתי את מה שהם עושים.

מאיר כהן: מדהים.

שלום ג'רבי: כן, נכון.

<ידעיה לוין: אני מעמותת "בת עמי".

<ידעיה לוין: אנחנו מפעילים כבר 20 שנה שירות לאומי בתפוצות, כמו שזה נקרא אצלנו.

<ידעיה לוין: סדר גודל – כמו שאמר שר שלום ג'רבי – 140.

<ידעיה לוין: זה סדר הגודל.

<ידעיה לוין: יש בקשות של קהילות כל הזמן.

<ידעיה לוין: הבנות עושות עבודת קודש, עוסקות בעיקר בעידוד עליה, ציונות, מחברות לרוח עם ישראל, לחברה הישראלית, מביאות את החוויה הישראלית.

<ידעיה לוין: זאת אומרת, מצד אחד הן לא מורות, לא שליחות חינוך, לא מקצועיות, אבל גובה העיניים שלהן והחוויה שהן מביאות – אי אפשר לתאר את זה.

<ידעיה לוין: יש המון חברה' שמגיעים לתוכניות "מסע" ותוכניות "תגלית" בעקבות העשייה של הבנות.

<ידעיה לוין: זו מין רשת פרוסה שמחברת את הצעירים לכל התוכניות שקיימות.

<ידעיה לוין: זה חלק ממערך השליחות, אנחנו מחוברים למערך השליחות של הסוכנות.

<ידעיה לוין: אני אגיד משפט – עד לפני 5-4 שנים הסוכנות היתה שותפה מלאה.

<ידעיה לוין: המיון היה של הסוכנות, לא מיון שלנו.

<ידעיה לוין: הם היו שותפים אתנו בליווי.

<ידעיה לוין: לפני 5-4 שנים הסוכנות ירדה מזה.

<ידעיה לוין: אנחנו נמצאים עכשיו בסוג של תהליך מול ההסתדרות הציונית, כדי לנסות שהם יהיו שותפים גם בליווי, גם כדי שמערך השליחות יהיה מערך שליחות אחד, כדי שמורה שנמצא בקליבלנד, למשל, יידע מכל השליחים האחרים, ויעבדו ביחד, בוודאי במשימות המשותפות.

<ידעיה לוין: אנחנו מלווים אותם גם בנסיעות וגם בליווי מהארץ בסקייפ, ליווי מרחוק, מה שנקרא, מכשירים אותם, עושים סמינרים, גם שם.

<ידעיה לוין: בעיניי זה מאוד משמעותי וזו היא שליחות ציונית ממדרגה ראשונה.

<ידעיה לוין: אני שותף למה שאמר חבר הכנסת כהן שבעיניים שלי בגלל העלויות לא מספיק מגיעים היום לקהילות קטנות.

<ידעיה לוין: זאת אומרת, יש מקום להגיע יותר לקהילות קטנות שאנחנו לא מצליחים להגיע אליהן בגלל בעיות כספיות.

<ידעיה לוין: ברור לי שאם המדינה תהיה שותפה נוכל להגיע גם לקהילות קטנות, שהיום אנחנו מגיעים אליהן פחות?

אלי אלאלוף: מי זה היום במשרד התפוצות, השר בנט?

אלי אלאלוף: למה שלא תעלו את זה אצלו?

<ידעיה לוין: העליתי.

אלי אלאלוף: נכדה של אחותי נמצאת בבולטימור.

אלי אלאלוף: פשוט לא יאומן מה שהיא מספרת.

אלי אלאלוף: אין לה זמן לבוא לראות את ההורים.

אלי אלאלוף: Mission מטורף.

אלי אלאלוף: אני חושב שכדאי שתפנו את זה למשרד התפוצות.

אלי אלאלוף: הוא בעל המעמד הנדרש כדי גם לנהל משא ומתן עם הסוכנות.

<ידעיה לוין: אל"ף, פנינו.

<ידעיה לוין: קיבלנו תשובה שלילית.

<ידעיה לוין: הם אמרו שזה לא מעניין אותם, זאת אומרת, הם לא מתעסקים בזה, הם בונים תוכניות אחרות.

אלי אלאלוף: אז מה זה התפוצות, אפריקה?

<קריאות: - - -

<נעה בן שבת: את התקנים של בנות השירות?

אלי אלאלוף: הם מבקשים שהמדינה תהיה מעורבת.

אלי אלאלוף: אם המדינה מתיימרת לייצג את העם היהודי ולהוביל אותו, אז שתשקיע בו.

אלי אלאלוף: בחינוך היא משקיעה, המדינה.

אלי אלאלוף: מה זה תגלית?

אלי אלאלוף: תגלית זה לא 50% מדינה?

<ידעיה לוין: משרד החינוך היה שותף בעבר במימון תקנים בקהילות קטנות, היום כבר לא.

<ידעיה לוין: הרשות לשירות לאומי שותפה מאוד גדולה, גם בבקרה וגם בתור רגולטור.

מאיר כהן: כמה זה תקן, 40 אלף?

<ידעיה לוין: אין לי תשובה מדויקת, כי יש שני חלקים – יש חלק שממומן שם, שלא עובר דרכנו, בכלל.

<נעה בן שבת: ההצעה של חבר הכנסת מיקי לוי היתה לא לאפשר שירות לאומי בחו"ל, או לקבוע מכסה מקסימלית של שירות לאומי בחו"ל, כמו שנעשה - - -

אלי אלאלוף: קיבלנו את ההמלצה שלו אבל לא יישמנו אותה.

אלי אלאלוף: נמשיך בקריאה.

<ענבר הרשקוביץ: " (ב) לא ייתן המנהל אישור לשירות בחו"ל, אלא אם כן גוף מוכר הגיש לו בקשה לכך והתקיימו כל אלה: (1) הגוף שיפעיל את המתנדבים מחוץ לישראל ולאזור הוא גוף מפעיל, אולם לעניין מתן אישור גוף מפעיל לגוף שיפעיל את המתנדב מחוץ לישראל ולאזור, יחולו הוראות סעיף 58 בהתאמות שיקבע השר לעניין זה;"

<נעה בן שבת: כיוון שאנחנו מדברים על בנות שנמצאות בגוף מפעיל, אבל זה גופים שלא יוכלו לעמוד בכל אותן דרישות של גופים מפעילים שבישראל, גם מבחינת התאגדות, מבחינת תנאים נוספים – אז יהיו התאמות לגבי התנאים של אותם גופים.

<ענבר הרשקוביץ: אני ממשיכה בקריאה: "(2) הוגשה למנהל רשימת התפקידים שיבצעו המתנדבים בשירות בחו"ל והוא נוכח כי הם בתחומי השירות לפי סעיף קטן (א) ויש בהם תועלת ציבורית לקהילה, ולמדינת ישראל; (3) הוגשה למנהל רשימה של שמות המתנדבים שלגביהם מתבקש האישור לשירות בחו"ל,; לא ישרת משרת בשירות בחו"ל לפי סעיף זה, אלא אם כן השלים תקופת שירות של 12 חודשים לפחות בישראל או באזור;"

<נעה בן שבת: מדברים על 12 חודשים רצופים דווקא?

<קריאות: - - -

<קריאה: לא חייב שיהיו רצופים.

<קריאה: אם היתה בחורה שעשתה תאונת דרכים וישבה חודש בבית - - -?

<נעה בן שבת: אבל איך בוחרים בעצם את המשרתים?

<נעה בן שבת: האם זה נכון שזה ניתן כצ'ופר לאנשים מסוימים?

<ידעיה לוין: יש תהליך מיון.

<ידעיה לוין: אל"ף, אנחנו עובדים מול הרשות לשירות לאומי, חשוב לי להגיד.

<ידעיה לוין: הם הרגולטור, ואנחנו מקבלים אישור על כל שם, על כל גוף מפעיל.

<ידעיה לוין: דבר שני, יש תהליך מיון מאוד מדוקדק, שיש בו גם מיון אינטרנטי, גם סדנאות מיון - - -

<נעה בן שבת: מי עורך את המיון, הגוף המוכר?

<ידעיה לוין: אנחנו עורכים את זה.

<ידעיה לוין: בעבר זה היה בשיתוף עם הסוכנות, הסוכנות יצאה.

<ידעיה לוין: היום אנחנו פועלים שזה יהיה בשיתוף ההסתדרות הציונית.

<ידעיה לוין: אבל בהחלט, מיונים מאוד דקדקניים.

<ידעיה לוין: אני חייב לומר- גם שירות מאוד קשה.

<ידעיה לוין: שנה שלמה מחוץ לבית.

מאיר כהן: היו שם חברה' נהדרים.

מאיר כהן: האיכותיים שבאיכותיים.

<ידעיה לוין: זה דורש עצמאות גדולה, אחריות גדולה – זו סוגיה מאוד מורכבת.

<ידעיה לוין: תהליך המיון הוא מאוד מורכב ומאוד קשה.

<ידעיה לוין: עוברים ראיונות, סדנאות.

<ידעיה לוין: תהליך מאוד מאוד מקצועי.

מירב בן ארי: אבל אין התייחסות בחוק לתהליך המיון.

<ידעיה לוין: אנחנו מגישים את זה, לרשות.

<נעה בן שבת: אני רוצה להזכיר שבפסקה (2) הדרישה היא שתחומי השירות יש בהם תועלת ציבורית לקהילה ולמדינת ישראל – זה חלק מהמטרות של הצעת החוק.

<נעה בן שבת: "הקהילה" – זה יכול להיות גם הקהילה היותר רחבה, הקהילה בחוץ לארץ.

אלי אלאלוף: אנחנו לא הגבלנו.

<ענבר הרשקוביץ: אני ממשיכה בקריאה: "(4) שוכנע כי בנסיבות העניין ובתנאים שהתנה, ניתן להבטיח פיקוח נאות על ביצוע השירות הלאומי או השירות הקהילתי ועל שמירת טובתם של המתנדבים.

<ענבר הרשקוביץ: (5) הוכח להנחת דעתו כי השירות מחוץ לישראל ולאזור אינו גורע מן הזכויות המוקנות למתנדבים לפי חוק זה;"

<נעה בן שבת: לגבי שירות לאומי אזרחי נקבעו יותר הוראות לגבי פיקוח, אופן הפיקוח, מתי מפקחים, עם מי מפקחים.

<נעה בן שבת: אני לא זוכרת אם נקבע – מי נוסע, מי לא נוסע.

<נעה בן שבת: השאלה אם ניתן לזה מענה מספק.

אלי אלאלוף: אני מקווה גם שהבנתם את המושג של האזור.

שלום ג'רבי: יהודה ושומרון.

שלום ג'רבי: הפיקוח – אנחנו יוצאים פעם בשנה, כל פעם לוקחים קהילות אחרות, ובודקים.

שלום ג'רבי: הרבה פעמים אנחנו מוצאים דברים ש "בת עמי" והבנות שם מתקנות.

שלום ג'רבי: אין הצלחה של 100%.

שלום ג'רבי: לפעמים גם יש בת שמפסיקה, בגלל בעיות, קשיים.

שלום ג'רבי: זה מאוד קשה לשרת שם.

שלום ג'רבי: בת שמתנתקת לשנה שלמה מההורים, מהמשפחה, מגיעה למנטליות שונה, זה מאוד לא פשוט.

שלום ג'רבי: אני שמחתי ששתי בנותיי שהלכו כל אחת לשנתיים לא הלכו לחוץ לארץ לשירות לאומי.

שלום ג'רבי: זה מאוד קשה, זו הקרבה של המשפחה.

שלום ג'רבי: אנחנו עושים פעם בשנה ביקורת, עוברים בין קהילות, ואנחנו בקשר עם "בת עמי" על כל הנושא של פיקוח ובקרה, אם זה בסקייפ, ואם זה - - - יש שלוש-ארבע רכזות שמתעסקות עם בנות בחו"ל.

שלום ג'רבי: השנה, מה שהכנסנו – הכנסנו שעה במערכת, או 40 דקות, שיהיה להן זמן לדבר עם הרכזות בסקייפ.

שלום ג'רבי: זה דבר חדש, כי הבנות לא יכלו תמיד למצוא זמן בשעות.

מירב בן ארי: כן, עשינו על זה דיון ארוך.

<ענבר הרשקוביץ: אני ממשיכה בקריאה: "(6) הוכח להנחת דעתו כי השירות בחו"ל הוסדר עם המדינה שבה יבוצע, לרבות לעניין אשרות כניסה ושהייה למתנדבים; (7) אין במתן האישור משום חריגה מהמכסות שנקבעו לפי סעיף קטן (ה)(1).

<ענבר הרשקוביץ: "

אלי אלאלוף: תרשו לי לברך את חברי שבאו מפאריז, להגיד שלום לחבר.

<ענבר הרשקוביץ: "(ג) מתנדב רשאי להשיג בפני המנהל על אי-הכללתו ברשימה כאמור בסעיף קטן (ב)(3), ועל ההשגה יחולו הוראות סעיף 25 בשינויים המחויבים.

<ענבר הרשקוביץ: "

אלי אלאלוף: תרשו לי לדבר בצרפתית, כמה מילים.

אלי אלאלוף: (אומר דברים בשפה הצרפתית, להלן התרגום החופשי:) אנחנו מדברים של שירות אזרחי של הצעירים שלא מתגייסים לצבא.

אלי אלאלוף: יש מה שנקרא שירות לאומי או אזרחי שמאפשר לתרום לחברה למשך שנה או שנתיים, תלוי.

אלי אלאלוף: השירות הוא גם אזרחי וגם חברתי.

אלי אלאלוף: התרומה היא לאוכלוסיות החלשות יותר – קשישים, נכים וכן הלאה.

<ענבר הרשקוביץ: אני ממשיכה בקריאה: "(ד) גוף מפעיל המפעיל אצלו משרתים בשירות בחו"ל יישא במלוא עלות הפעלתם.

<ענבר הרשקוביץ: (ה) השר, באישור הוועדה, יקבע הוראות לעניין שירות בחו"ל, ובכלל זה הוראות בעניינים אלה: (1) מכסה מירבית של תקנים להפעלת משרתים בשירות בחו"ל; (2) הפיקוח על השירות בחו"ל, לרבות הוראות לעניין מנגנוני הבדיקות, הבקרה והדיווח על הגוף המפעיל והמשרתים בו; (3) חובות גוף מוכר לבצע פעולות להבטחת שמירת זכויותיהם של מתנדבים שהפנה לשירות בחו"ל; (4) בכפוף להוראות סעיף 11, התשלומים, ההטבות ותנאי השירות שמתנדבים בחו"ל יהיו זכאים להם ורשאי הוא לקבוע כאמור הוראות שונות בהתחשב במקום ביצוע השירות ובתנאי השירות; (5) חובות, תשלומים והוראות מיוחדות הנובעים מהאופי המיוחד של השירות בחו"ל, שיחולו על גופים מפעילים לפי סעיף זה.

<ענבר הרשקוביץ: "

<נעה בן שבת: אני מבינה שאת המכסה המרבית חובה לקבוע, וגם את ההוראות לגבי פיקוח – בעצם זה מהווה תנאי, אלה תקנות חובה שמדובר בהן.

<נעה בן שבת: יכול להיות שהחובות והתשלומים הנוספים - - -

שלום ג'רבי: - - -

<דוד פלבר: - - - שהמדינה לא תוכל להשתתף אם הגוף המפעיל לא משלם את הכל, אז אם משרד התפוצות רוצה הוא לא יכול - - -

<נעה בן שבת: נכון, הגוף המפעיל צריך לשאת בכל.

אלי אלאלוף: למה לא להשאיר אפשרות שהמדינה תשתתף?

<דוד פלבר: אם רוצים את ה - - - הזאת, החוק לא יכול למנוע אותה.

אלי אלאלוף: במקרים מסוימים המדינה יכולה להשתתף.

אלי אלאלוף: תשאירו פתח לזה.

<נעה בן שבת: אולי נבהיר, יש סעיף אחר שמדבר על מימון תקנים לגופים מפעילים.

<נעה בן שבת: אולי נבהיר שם שכמובן אפשרות המימון היא גם לגופים כאלה, אם כי באמת צריך להיות פה צידוק מיוחד שהמדינה לא רק שהיא שולחת לשירות לאומי שם, מכירה בשירות ואחר כך נותנת את התנאים למשרת בשירות, אלא גם מממנת את עצם התקן, עבור קהילה בחוץ לארץ או עבור גוף בחוץ לארץ.

אלי אלאלוף: למה אנחנו מגבילים את המשרדים הנוספים או האחרים להשתתף בתוכנית שמפעיל - - - ?

אלי אלאלוף: למה מראש אנחנו מונעים ממנו?

אלי אלאלוף: כי אם אנחנו אומרים שעל הגוף המפעיל להביא את כל התקציב הנדרש, כאילו מנטרלים מראש את ההשפעה, את המעורבות של משרדים נוספים.

אלי אלאלוף: אני חושב - בואו נשאיר את הפתח הזה שהמשרדים כן יוכלו להשתתף.

<נעה בן שבת: השאלה עד כמה המימון לגופים שנמצאים בחוץ לארץ – זה לא בחברה בישראל - - -

אלי אלאלוף: - - -

<אורי שיינין: על כל הדברים האלה המדינה משלמת, וזה גם מעוגן בחקיקה.

<אורי שיינין: זה לא שהמדינה אומרת – שום דבר.

<אורי שיינין: לא ברור לי למה דווקא אותם, מכל התקנים שיש, דווקא אותם צריך לעגן בחקיקה.

<אורי שיינין: למה לא את התקנים של חינוך, רווחה, בט"פ - - -

<נעה בן שבת: לא, הכוונה היא לא להגיד שחייבים יהיו לממן אותם, אלא להשאיר את זה פתוח.

<נעה בן שבת: בעצם, כמו שלא אמרנו שגוף מפעיל חייב להפעיל.

<אורי שיינין: אבל הנורמה של החוק היא שהגוף המפעיל הוא זה שמממן.

<אורי שיינין: ככה זה עובד.

<נעה בן שבת: אבל יש גם אפשרות של משרד ממשלתי לממן את התקנים, אז אולי נבהיר שם ש - - -

<צבי במברגר: לממן אותם כגוף מפעיל, לא כמשרד ממשלתי.

<נעה בן שבת: לא.

<נעה בן שבת: רשות ציבורית יכולה לממן תקנים של גוף מפעיל אחר.

<נעה בן שבת: יש הוראה מפורשת.

<דרור גרנית: יש פה שאלה מושגית.

<דרור גרנית: האם מדינת ישראל צריכה לממן לקהילה יהודית בחו"ל – וגם בעצם לא ממש הוגדר איזה קהילות ייהנו מזה.

<דרור גרנית: אז יש קהילה יהודית – אנחנו מניחים שזה בסוגיות של חינוך ועידוד עלייה, שתהיה קהילה יהודית אי שם בעולם, והשאלה האם מדינת ישראל מממנת את הפעילות הזאת מעבר לעובדה שהיא בעצם מאפשרת אחרי זה את הזכויות שניתנות למתנדבי השירות הלאומי לתת גם למתנדב שם.

<דרור גרנית: אבל האם המדינה צריכה לממן את התקן עצמו?

<דרור גרנית: או שהקהילה צריכה להגיד - - -

אלי אלאלוף: לא אמרנו תקן.

אלי אלאלוף: יכול לבוא תקציב מעם ישראל, כזה או אחר, בפעילות של הצעירים האלה בחוץ לארץ, כשהם מופעלים על ידי המפעיל.

אלי אלאלוף: מה רע בזה?

אלי אלאלוף: אני לא מבין.

אלי אלאלוף: מה, אנחנו לא משתתפים כמדינה בשום תוכנית לקהילות בחוץ לארץ?

אלי אלאלוף: מה זה "תגלית"?

<דרור גרנית: המדינה כן משתתפת אבל השאלה האם היא צריכה להשתתף בדבר הזה שהוא בעצם מימון של התקן של המתנדב.

<דרור גרנית: הנחת העבודה היא שהקהילה תרצה את זה, והביטוי לזה שהיא תרצה את זה – זה שהיה תהיה נכונה לשאת בעלות של התקן.

אלי אלאלוף: אני לא מדבר על התקן, ואם בתקן הזה זה לא מכסה נושא של נסיעות יקרות - - -

<דרור גרנית: אז בעניין הזה יש: "חובות, תשלומים והוראות מיוחדות הנובעים מאופי השירות בחו"ל", זו התוספת בסעיף 5, שבעצם אפשר יהיה להגיד – תקן למתנדבת כזו, בגלל הצרכים המיוחדים – טיסות, דיור בקהילה שם, זה יהיה: "חובות, תשלומים והוראות מיוחדות" שיחולו שם.

אלי אלאלוף: לא הייתי רוצה לסגור את האפשרות שהגוף המפעיל יקבל תקציב מהמדינה, לפעולות מוגדרות שלו.

אלי אלאלוף: מה רע בזה?

<נעה בן שבת: אז בעצם אתה אומר:

<נעה בן שבת: האפשרות שרשות ציבורית יכולה לממן מתנדבים גם אצל מפעיל אחר – שתהיה פתוחה.

<נעה בן שבת: שיהיה ברור שההוראה הזו, שעקרונית גוף מפעיל צריך לשלם את זה, זה לא מונע את האפשרות של המימון בידי רשות ציבורית.

אלי אלאלוף: מה שחשוב שהמערכות הממשלתיות האלה לא יהיו רק מערכות תקציביות.

אלי אלאלוף: זה דורש מעורבות.

אלי אלאלוף: אז לפעמים דרך הכסף, לפעמים דרך התוכן.

אלי אלאלוף: אני מקווה שהתוכן מעל לכסף.

אלי אלאלוף: אבל תנו להם אפשרות.

אלי אלאלוף: אחרת יבואו היועצים המשפטיים של המשרד הרלבנטי, שבמקרה אני מכיר אותם וסבלתי מהם, ויגידו: כתוב שאסור לך, אל תביאו בכלל לדיון.

אלי אלאלוף: אז תשאירו את הפתח.

אלי אלאלוף: תשאירו את הפתח שגוף מפעיל יכול להיות מתוקצב.

<נעה בן שבת: שזה לא חובה, אלא אפשרות.

אלי אלאלוף: כן, זה לא חובה.

<אורי שיינין: צריך רק לחדד – שגוף מפעיל יכול להיות מתוקצב באופן כללי.

<אורי שיינין: באופן כללי, ולא ספציפית על התקן.

<אורי שיינין: זה הדיוק שלך.

<דרור גרנית: אני לא מבין את האמירה "מתוקצב באופן כללי".

<אורי שיינין: שאתה מחליט שאתה רוצה לתת כסף לקהילות בחו"ל.

<קריאה: פרוייקט עכשיו ליום העצמאות.

<דרור גרנית: מה הקשר בין זה ובין החוק הזה?

<דרור גרנית: החוק הזה עוסק במתנדבי השירות הלאומי.

<דרור גרנית: השאלה אם אני רוצה לממן פעילויות לרגל יום העצמאות בקהילה יהודית בסינסנטי – לא קשורה בכלל לחוק הזה.

<דרור גרנית: החוק הזה עוסק בשאלה של מתנדבי השירות הלאומי ובשאלה אם אני נותן או לא נותן את המימון של התקן של המתנדב.

<אורי שיינין: אני אחדד.

<אורי שיינין: מה שהיושב ראש רוצה לומר – שגוף מפעיל, בלי קשר לזה שהוא מפעיל תקן שירות, יכול לקבל כסף, ובחלק מהכסף, כי כסף אין לו צבע, הוא ישתמש גם כדי לממן את התקן.

<נעה בן שבת: אז זה מימון התקן.

<קריאות: - - -

<אורי שיינין: לא, זה לא יהיה ישיר.

אלי אלאלוף: אני רוצה לחזור להגדרה שלי.

אלי אלאלוף: מה שחשוב זה לאפשר לגופים ממשלתיים לתקצב את הגוף המפעיל בתוכניות שהוא ימצא לנכון.

אלי אלאלוף: לא לסגור את הדלת.

אלי אלאלוף: לא לגעת בתקן.

אלי אלאלוף: אני דווקא בעד שהתקן יישאר - - -

<קריאה: אבל דברים שהם מחוץ לשירות הלאומי הם לא - - -

<נעה בן שבת: אז יש פה הצעה להוריד את סעיף (ד) כי זו הוראה כללית, באופן כללי צריך לתקצב, ואז יש אפשרות של המימון של התקן.

אלי אלאלוף: בתנאי שזה משאיר את האפשרות שהמשרדים יתמכו.

מאיר כהן: עוד פעם.

מאיר כהן: לא הבנתי.

<נעה בן שבת: אז מורידים את סעיף קטן (ד), דווקא בו רצינו להדגיש שהגוף המפעיל יישא במלוא העלות - - -ואז ממילא חלים הכללים הרגילים, שהגוף צריך לממן אלא אם כן יש גוף אחר שמממן עבורו במסגרת האפשרויות בחוק.

<ענבר הרשקוביץ: אנחנו בסעיף 18.

<ענבר הרשקוביץ: "הפעלת מתנדבים בשל החלטה על שעת חירום 18.

<ענבר הרשקוביץ: (א) בסעיף זה – "החלטה על שעת חירום" – כל אחת מאלה: הכרזה על מצב מיוחד בעורף לפי סעיף 9ג לחוק ההתגוננות האזרחית, התשי"א-1951; הכרזה על אירוע אסון המוני לפי סעיף 90ב לפקודת המשטרה (נוסח חדש), התשל"א-1971; הוצאת צו הקורא ליוצאי צבא להתייצב לשירות מילואים לפי סעיף 8 לחוק שירות מילואים, התשס"ח-2008; "חוק ההתגוננות אזרחית" – חוק ההתגוננות האזרחית, התשי"א-1951; "חוק שירות מילואים" – חוק שירות המילואים, התשס"ח-2008; " חוק שירות עבודה בשעת חירום" – חוק שירות עבודה בשעת חירום, התשכ"ז-1967; "פקודת המשטרה" – פקודת המשטרה (נוסח חדש), התשל"א-1971;

אלי אלאלוף: ימשיך במקומי חבר הכנסת מאיר כהן.

<יואב ארבל: לעמדתנו הסעיף הזה צריך לחול גם על המתנדבים החרדים, גם על שירות אזרחי.

<יואב ארבל: צריך לחשוב על הדרך.

<יואב ארבל: כרגע הוא מוגדר רק על המתנדבים של השירות הלאומי.

<יואב ארבל: זה כן אחד הסעיפים שחשבנו שנכון להחיל גם על המתנדבים של השירות הלאומי-אזרחי.

<נעה בן שבת: הדבר הזה גם מחייב תיקון בחוק שירות לאומי-אזרחי, בחוק שם.

<יואב ארבל: זו הפנייה.

<יואב ארבל: אנחנו צריכים לחשוב על הדרך, אבל זה נכון שגם אותם יהיה אפשר להפעיל בזמן חירום.

<נעה בן שבת: המטרה של הסעיף.

<נעה בן שבת: אולי אפשר לבקש מכם להבהיר את המטרה של הסעיף ומה ראיתם לנגד עיניכם בסעיף הזה?

<יואב ארבל: בכמה מילים.

<יואב ארבל: כל המערכת של השירות הלאומי היא מערכת שמבוססת על התנדבות.

<יואב ארבל: זאת אומרת – רצון של המתנדב, רצון של הגוף המפעיל, הגוף המוכר.

<יואב ארבל: יש פה הצטרפות של רצונות שבעצם בזה תלוי השירות.

<יואב ארבל: ברגע שמי מהצדדים מסיר את ההסכמה שלו, בעצם – אין לנו שירות.

<יואב ארבל: כאשר מדובר על שעת חירום אנחנו רוצים לאפשר לעצמנו ולמתנדבים לעשות כל מיני שינויים בהתנדבות, כלומר, מתנדב שמתנדב במקום מסוים, להעביר אותו למקום אחר, מתנדב שמתנדב בשעות מסוימות – לאפשר לו להתנדב יותר שעות, וכו'.

<יואב ארבל: בכדי לאפשר את כל השינויים הללו הכנסנו את הסעיף הזה שמאפשר, באמת, אחרי שיש הכרזה על שעת חירום ואחרי שהשר האחראי על השירות הלאומי גם מודיע שהוא מפעיל את הסעיף הזה, ישנה אפשרות, והכל בהסכמת המתנדבים, לשנות תנאים מתנאים - - -להפעיל אותם, נגיד, בתחומים שבדרך כלל לא מפעילים, בתנאים אחרים בתקופה הזו, וזה כמובן עד שנגמרת שעת החירום.

<נעה בן שבת: למה אתה צריך אותו בשירות הלאומי האזרחי, שם?

<נעה בן שבת: הם לא מתנדבים, הם משרתים, הם צריכים, בעצם, להישמע להוראות שלך, אתה יכול להעביר אותם מגוף מפעיל לגוף מפעיל.

<יואב ארבל: גם שם אני לא יכול לשנות להם את התנאים של ההתנדבות בלי הסכמתם בכל רגע נתון, לדוגמה – להפעיל אותם בתחומים שאינם בתחומי השירות.

<יואב ארבל: נניח שיש את הצורך בשעת חירום של הפעלה בתחום אחר לגמרי.

<יואב ארבל: יכול להיות שאנחנו צריך - - - בכמה שינויים, אבל גם שם יש את הצורך במתנדבים, בהפעלת הסעיף הזה.

מירב בן ארי: בואו נבין את המשמעות של זה.

שלום ג'רבי: - - - החרדים גם, וזה מה שאנחנו רוצים, שבשעת חירום אף אחד לא יגיד – אני לא יכול לעשות את זה.

שלום ג'רבי: שעת חירום, כולנו צריכים להתגייס.

<נעה בן שבת: צריכים לראות אבל, באמת, איך עושים את ההתאמה הזאת בחוק שירות לאומי.

מאיר כהן: סעיף (ב), בבקשה.

<ענבר הרשקוביץ: "(ב) ניתנה החלטה על שעת חירום, רשאי השר לאשר הפעלת מתנדבים אם ראה כי הדבר נדרש לשם סיוע לאזרחי המדינה ותושביה; אישור השר יינתן לאחר התייעצות עם שר הביטחון, ולעניין אירוע אסון המוני – עם ראש הממשלה, השר לביטחון הפנים או שר הביטחון, לפי העניין;"

מאיר כהן: ההתייעצויות מקובלות?

שלום ג'רבי: כן, כן.

<ענבר הרשקוביץ: "האישור ייכנס לתוקפו עם פרסומו ברשומות, אולם בהתקיים נסיבות דחופות ומיוחדות, רשאי השר להורות כי האישור ייכנס לתוקפו עם הבאתו לידיעת הציבור, ובלבד שיפורסם בכלי התקשורת או באופן אחר שיקבע, וכן בהקדם האפשרי, ברשומות.

<ענבר הרשקוביץ: "

<יואב ארבל: אנחנו מבקשים שינוי קטן בשורה בסעיף (1) – "ניתנה החלטה על שעת חירום רשאי השר..." במקום "לאשר הפעלת מתנדבים" – "לאשר שינויים בהפעלת מתנדבים", כי זו המהות של הסעיף.

<יואב ארבל: אנחנו לא מדברים על שינוי, וקיבלנו על זה הערה מרשות הכבאות – לא מדברים פה על אישור להפעיל מתנדבים, אלא כמו שאמרתי קודם – אישור על שינויים להפעלת המתנדבים.

<נעה בן שבת: בעצם – שינוי בתנאים שבהם יופעלו המתנדבים.

<יואב ארבל: בדיוק.

<קריאות: - - -

<נעה בן שבת: אני רק רוצה לשאול: אבל אז השר צריך לאשר שינויים?

<נעה בן שבת: כי פה, לפי מה שכתוב פה, השר מאשר את הפעלת המתנדבים בתנאים, ומי שנותן את ההוראות לגבי התנאים זה המנהל.

<נעה בן שבת: דווקא למנהל יש יותר גמישות.

<נעה בן שבת: אם אתה אומר שאנחנו נאשר שינוי בתנאים להפעלת מתנדבים, השר בעצם קובע מה התנאים - - -

<יואב ארבל: זו הכרזה כללית של השר.

<יואב ארבל: השר אומר: אני מאשר שיהיו שינויים.

<נעה בן שבת: ועדיין את התנאים יקבע המנהל, את התנאים השונים.

<ענבר הרשקוביץ: אני ממשיכה בקריאה: "(3) האישור יפקע במועד שבו יפקע תוקפה של ההחלטה על שעת חירום או במועד ביטולה; השר רשאי להורות על ביטול האישור במועד מוקדם יותר אם חדלו להתקיים הנסיבות שבשלהן ניתן האישור.

<ענבר הרשקוביץ: (ג) כל עוד עומד האישור בתוקפו, יחולו הוראות חוק זה בשינויים המפורטים להלן, כולם או חלקם, כפי שיורה המנהל באופן כללי או על תחום שירות, אזור שירות, גוף מפעיל מסוים או על שירותם של מתנדבים מסוימים: (1) המנהל יהיה רשאי להתיר הפעלת מתנדבים בתחום אחר מהתחום שבו הם משרתים, או בגוף מפעיל אחר או בגוף שאינו גוף מפעיל, וכן בתחומים נוספים שאינם מנויים בסעיף 4,;

מאיר כהן: אפשר לקבל הסבר לזה?

<יואב ארבל: בכמה מילים לגבי הסעיף הזה.

<יואב ארבל: הרעיון הוא - - -

<דרור גרנית: יש לי מחשבות כפירה על הסעיף הזה אבל אני לא בטוח שזה המועד להעלות אותן.

<יואב ארבל: כמו שאמרתי קודם - ברגע שהופעל מצב שעת חירום, בזמן מלחמה או אסון טבע, אחד הדברים שפורטו פה בסעיף הראון, ישנה אפשרות למנהל לשנות את התנאים של ההתנדבות בשונה מהתנאים הרגילים.

<יואב ארבל: לדוגמה- להפעיל מתנדבים בתחום שבדרך כלל לא מפעילים מתנדבים בו.

מאיר כהן: הבנתי, אבל ראיתי את החיוורון על פניו, אז אתם צריכים להסביר.

מאיר כהן: משרד המשפטים, מה השגותיך?

<דרור גרנית: אני מבקש לחשוב.

<יוסף מלכה: אני רוצה להסב את תשומת לב הוועדה לסוגיה רגישה.

<יוסף מלכה: בסעיף הזה, לטעמי מחייבים איזושהי רגישות בעיקר כלפי מתנדבים ערבים, אוכלוסייה לא יהודית.

<יוסף מלכה: הטענה המרכזית של מתנגדי השירות הלאומי בחברה הערבית זה שזה שער של משימות שנוגעות לצבא ההגנה לישראל, שזה הצעד הבא.

<יוסף מלכה: מה שאתם עושים בסעיפים השונים פה זה פותחים פתח או עלולים לפתוח פתח לנתינת משימות שהן מאוד מאוד בעייתיות מבחינה החברה הערבית.

<יוסף מלכה: יכול להיות שאני טועה.

<יוסף מלכה: יש מגמה טובה, חשובה, של גידול במספר המתנדבים בחברה הלא יהודית.

<יוסף מלכה: החוק הזה על סעיפיו הנוכחיים שנדונים כרגע, עלולים לפגוע או לייצר חומר נפץ מאוד גדול בחברה הערבית.

<יוסף מלכה: לא שיש לי איזה פתרון או איזה נוסח אחר, אבל חשוב שהוועדה תשים על זה את תשומת הלב.

מאיר כהן: אתה יכול לתת דוגמה קונקרטית?

<יוסף מלכה: אם יש אפשרות, יש גמישות מבחינת הגוף המפעיל ועכשיו הצבא יגדיר משימות כאלה ואחרות - - -

מאיר כהן: בוא נניח שהוא ישים אותם בפיקוד העורף, בכפר בצפון שחטף טילים.

<יוסף מלכה: אל"ף, אם זה כפר ערבי – אז זה לא בעייתי, אבל אם זה ביישוב יהודי יכולה בהחלט להיות בעיה.

<נעה בן שבת: אבל זה לא סמכות שהיא חובה.

<נעה בן שבת: אבל זה לא מאפשר להטיל חובה על מתנדב, זה רק בהסכמת המתנדב.

מאיר כהן: אל"ף, אני סומך על ההיגיון של הגופים המפעילים, ובי"ת, זה בהסכמתו של מתנדב.

מאיר כהן: אי אפשר לקחת מתנדב ולכפות עליו לרוץ במקלט של סבתא שלי בקרית שמונה.

מאיר כהן: לא יקרה.

<נעה בן שבת: הסכמת מתנדב לא תופסת לוותר על תנאי השירות, או להיות מופעל בגוף פעיל בזמנים רגילים.

<נעה בן שבת: כל החידוש פה הוא שיש זמן חירום ולכן – המתנדב יכול להסכים לך.

מירב בן ארי: אני גם רוצה להוסיף משהו שלומדים בשנה א' בבית ספר למשפטים, שתקנות הגנה לשעת חירום – עם החוק הזה ובלי החוק הזה, הן אומרות בדיוק את מה שאתה אומר.

מירב בן ארי: זאת אומרת, גם אם לא היה את זה, יש איזושהי קונסטלציה שבה מדינת ישראל כפופה, אדוני היושב ראש, לחוקים משנות ה-50, של תקנות הגנה לשעת חירום.

<ידעיה לוין: יש כאן בעיה בעיניים שלי, מהניסיון, בעיה ביטוחית.

<ידעיה לוין: בהתחשב בזה שבזמן "צוק איתן", לצורך העניין, אנחנו משנעים מתנדבים מאזורים שונים וברוך השם המתנדבות רובן נשארו גם במקומות שהיו תחת אש, הן היו חשופות לפגיעות.

<ידעיה לוין: מבחינה ביטוחית, והן בעצם עושות עבודה שוות ערך ואולי אפילו - - -

מאיר כהן: מה הבעיה - - -?

<ידעיה לוין: הן מבוטחות כמו מתנדבת בשירות לאומי שזה ביטוח פחות מאשר - - -

<קריאה: לא, לא.

<יעקב עמר: אני סמנכ"ל של רשות השירות הלאומי.

<יעקב עמר: בנושא הביטוחי אין פה בעיה משום שהם מבוטחים ברגיל דרך השירות הלאומי, ואם קורה משהו בזמן מלחמה או עקב פעולת איבה, אז הם מוכרים כנפגעי פעולות איבה, אין שום בעיה.

<יעקב עמר: גם הרשויות - - -

<קריאות: - - -

מאיר כהן: ב "צוק איתן", למשל, כשהיו מתנדבות שלכם – אתם וידאתם את הקשר הזה מול הרשות?

<יעקב עמר: כן, כן.

<יעקב עמר: בוודאי.

<צבי במברגר: אפשר שתי הערות בהקשר הזה?

<צבי במברגר: אחד, בנושא הביטוחי יכול להיות שזה מכוסה.

<צבי במברגר: יכול להיות שצריך את הנושא של היוקרה והמעמד, מה קורה אם מתנדב שירות לאומי נפגע – האם הוא סתם אזרח שנפגע או שיש - - -

מירב בן ארי: מה זה סתם?

מירב בן ארי: יש חוק במדינת ישראל של נפגעי פעולות איבה - - -

<צבי במברגר: לא, לא בהיבט הביטוחי.

<צבי במברגר: בהיבט של היוקרה, המעמד, שיקבלו איזושהי תעודת הוקרה, שמישהו יספור אותו.

מירב בן ארי: רגע, אדוני, על מה אתה מדבר?

מירב בן ארי: מישהו שנפגע בתאונת דרכים - - -

<צבי במברגר: לא, אנחנו מדברים על סעיף שעת חירום, כשאדם רץ באשקלון וחטף טיל במסגרת שירותו בשירות הלאומי, האם הוא ככל עובר אורח שבמקרה נפגע, או שהמדינה יכולה לציין את זה באיזושהי צורה?

<צבי במברגר: הוא מקבל איזשהו מעמד?

<צבי במברגר: לא מההיבט הכספי, אלא מההיבט של היוקרה, של הכבוד שהמדינה רוחשת למי שהתגייס למערכה?

<נעה בן שבת: יש משהו במה שהוא אמר.

מירב בן ארי: שהוא יענה.

מירב בן ארי: האם נפגע שבעת מילוי תפקידו בשירות הלאומי נפגע מטיל חלילה, הם יש איזושהי הוקרה כמו שיש לחיילים, האם נפגע שנפצע בעת מילוי תפקידו בשירות לאומי מקבל איזושהי הוקרה ממדינת ישראל בזה שהוא נפגע במילוי תפקידו?

שלום ג'רבי: קודם כל – לא.

שלום ג'רבי: צריך להבין שגם לא היה ביטוח חיים עד לפני שנתיים-שלוש.

שלום ג'רבי: כל דבר שנצטרך – נשמח לעשות.

שלום ג'רבי: ברוך השם לא קרה, אני לא זוכר שקרה דבר כזה, אבל זו נקודה חשובה שצריך להוסיף.

מירב בן ארי: להבדיל – כשהיה את הבחור הצעיר ממכבי האש, מתנדב שנספה באסון הכרמל, היה בן 16-15, כל המדינה ציינה אותו.

מירב בן ארי: בוא נגיד שלא קרה אירוע כזה אבל אם יקרה אירוע כזה, לא נראה לי שמישהו פה יתייחס אליו כאל עוד אזרח רגיל שנפגע.

מירב בן ארי: הוא נפצע במילוי לתפקידו.

<נעה בן שבת: השאלה אם זה נותן לו את אותם תנאים - - - .

<נעה בן שבת: אנחנו הרי לא מדברים על משהו שנולד משום כלום.

<נעה בן שבת: יש את חוק שירות עבודה בשעת חירום.

<נעה בן שבת: אני מנסה לבדוק כרגע מה ההוראות שניתנות.

<נעה בן שבת: הרי גם אדם כזה נקרא בצו, לפי חוק עבודה בשעת חירום, לעשות עבודה, אז אפשר לתת לו את מה שחל - - -

<צבי במברגר: הערה נוספת – לגבי אמצעי מיגון.

<צבי במברגר: אנחנו שולחים אותם לפעמים לאזורים מוכי קסאמים, וכו'.

<צבי במברגר: הן עובדות לצד חיילות וחיילים שנוסעים ברכבים ממוגנים, עם ציוד, שכפ"צים, קפל"דים וכו', והמתנדבים שלנו עובדים חשופים באותם מקומות.

<צבי במברגר: בדרך כלל המגננה מושתת עלינו, על העמותות, כי אנחנו לא יכולים לעמוד מן הצד, אבל רק באופן מוגבל – אני לא יכול לקנות לו שכפ"ץ, או דברים מהסוג הזה.

<צבי במברגר: אני חושב שצריך לתת על זה את הדעת שאם שולחים אותם למשימות במקומות מסוכנים, לתת להם גם את האמצעים - - -

מירב בן ארי: מה אתה רוצה - - -

<צבי במברגר: כן.

<צבי במברגר: ברגע שהחוק קובע שיש להם מעמד בשעת חירום, אז צריך את כל - - - של אנשים שמגייסים אותם לשעת חירום, להחיל עליהם, גם באמצעים מוגנים.

<צבי במברגר: אז אם הם צריכים - - -מתנדב לא יעמוד בתחנת אוטובוס ויחכה לאוטובוס שמגיע פעם בשלוש שעות באזור מוכה קאסמים.

<צבי במברגר: אלה מקרים שאנחנו מכירים אותם.

מירב בן ארי: הנקודה ברורה, אני רוצה להתקדם.

דוד אזולאי: אני חושב שאנחנו צריכים לייצר פה איזשהו שוויון.

דוד אזולאי: לא יכול להיות שאנחנו אומרים שבנות שירות לאומי או בני שירות לאומי בכלל – כן, ומתנדבים אחרים, שנקראים על פי צו של חירום – מד"א, המשטרה - - -

מירב בן ארי: אמרתי שיש תקנות של הגנת שעת חירום שכל המשק כפוף אליו.

מירב בן ארי: זה חלק מהתקנות.

<יעקב עמר: אני בתפקידי הצבאי גם בפיקוד העורף, אלוף משנה במילואים, מפקד אשקלון.

<יעקב עמר: לצורך העניין, כל מה שקשור לנושא הפעילות השוטפת, הרגילה, בלי שום קשר להפעלה אמיתית – בהפעלה אמיתית, בכל גוף מפעיל, אם יש הפעלה של לצאת החוצה, כלומר אם הוא - - - של הרשות, כמו שהעובד הסוציאלי ברשות יוצא עם מיגון, כך גם המתנדב צריך לצאת.

<יעקב עמר: אבל אם הוא כמו כל אזרח אחר, נוסע הביתה, כמו שהוא אומר - - -

מירב בן ארי: גם חייל שנוסע באוטובוס אין לו מיגון.

<יעקב עמר: כל פעילות שהיא מחויבת מבחינת הרשות או מי שמפעיל אותו – חייב לתת לו את המיגון.

<צבי במברגר: אתה יודע טוב מאוד שלא היו להם הסעות - - -

<יפעת גרינפלד: אני מהלשכה המשפטית של המשטרה.

<יפעת גרינפלד: כנראה שבסעיף הזה היה אולי חוסר הבנה, כי מטרת החוק בסעיף הזה זה שגופי החירום יכולים לקבל כוח אדם, אבל מהניסוח יכול להיווצר מצב שהם יצטרכו לוותר על כוח אדם.

מירב בן ארי: איפה את רואה את זה?

<נעה בן שבת: אם היא נמצאת במז"פ וצריך להעביר אותה לכוח אחר – אז יכול להיות ש - - -

מירב בן ארי: לא מוותרים.

מירב בן ארי: מעבירים אותה תפקיד.

<קריאות: - - -

<יפעת גרינפלד: שהמשטרה לא תצטרך לוותר עליה - - -

<נעה בן שבת: יכול להיות מצב שהבנות במשטרה מיותרות וצריך ללכת למשרד הבריאות.

מירב בן ארי: אם יש אסון לאומי, ויש הרבה - - - כשאת אומרת לוותר, את אומרת שזה ב- in-door, בתוך הגוף שלך.

מירב בן ארי: אין כאן ויתור כי היא ממשיכה לעשות שירות לאומי, במסגרת השירות הלאומי, במקום שבו יש עכשיו - - - בואו ניקח דברים בפרופורציות – אנחנו מדברים על תקנות הגנה לשעת חירום, מדברים על אסון לאומי.

מירב בן ארי: לא ייקחו מחר את בנות השירות הלאומי כדי לפנות מתקן.

מירב בן ארי: אם זה אסון הומניטרי לאומי, כנראה שיצטרכו אותן.

מירב בן ארי: קחו דברים בפרופורציות.

<בן ציון: אני מהלשכה המשפטית של שירות בתי הסוהר.

<בן ציון: אנחנו לא מבינים את זה כך.

<בן ציון: אנחנו רואים שבהגדרות דווקא כן מוסמך מפכ"ל המשטרה להכריז על מצב חירום.

<בן ציון: עיקר הדאגה שלנו היא שאנחנו, כגופי ביטחון, לא רוצים שיעבירו את אותם משרתים לגוף מפעיל אחר, כמו שרשום בסעיף, ואז יוצא מצב שאנחנו גוף ביטחוני, והמשרתים יורדים מאתנו ועוברים למקום אחר.

<נעה בן שבת: אבל לפי - - - יש מישהו שאמור ל - - - כוח אדם ולחשוב איפה הוא חשוב ואיפה הוא לא.

מירב בן ארי: בואו ניקח את הדברים בפרופורציות שצריך לקחת אותם, ודבר שני – אומרים פה, בצדק שמדובר על תקנות הגנה לשעת חירום, מדובר על אירועים חריגים ומדובר על כך שעדיין, כמו שהיא מתעקשת כאן – עושה שירות לאומי, אבל במסגרת שיותר צריכה אותה.

מירב בן ארי: קיבלנו את ההערות שלכם.

<ענבר הרשקוביץ: אני ממשיכה בקריאה: "(2) על אף האמור בסעיף 7(ב) מתנדבי השירות האזרחי יהיו רשאים למלא את מקומם או את תפקידיהם של עובדי הגוף שבו יבצעו את השירות, אף ללא היתר כאמור בסעיף 7(ג), ויהיו רשאים לעסוק גם בתפקידים שהפעלתם בהם אסורה לפי סעיף 7(ד);"

מירב בן ארי: הערות?

<נעה בן שבת: ההיתר צריך לרדת.

<ענבר הרשקוביץ: אני ממשיכה בקריאה: "(3) על אף האמור בסעיף 9(ב), בזמן ביצוע השירות מתנדב יהיה רשאי לוותר על תנאי השירות המפורטים בתוספת שעניינם ימי חופשה וחג, הפסקות ושעות השירות, כולם או חלקם; השר רשאי לקבוע תנאים והגבלות לעניין ויתור כאמור; (4) לשם ביצוע השירות רשאי מתנדב בשירות לאומי או בשירות קהילתי לוותר על זכאותו למגורים בדירת שירות לפי סעיף 10(א)(3); (ד) לא יותקנו תקנות לפי סעיף זה ולא יופעלו ההסדרים והסמכויות שנקבעו מכוחו, אלא במידה שההתמודדות עם שעת החירום והסיוע לאזרחי המדינה ולתושביה מצריכים זאת, ובהתחשב בצורכי המתנדבים, בשלומם ובטובתם.

<ענבר הרשקוביץ: "

<נעה בן שבת: אני רוצה רגע - - - דירת השירות.

<נעה בן שבת: בת שירות שזכאית למגורים ועכשיו רוצים לאייש את הדירה שלה בבנות שירות אחרות שנקראות למקום אחר.

<נעה בן שבת: האם מותר לי לוותר על זה, לא לשם ביצוע?

<נעה בן שבת: ברור שלשם ביצוע השירות אני יכולה לוותר על הזכות שלי - - -

<יואב ארבל: נראה לי שזה לשם ביצוע השירות.

<יואב ארבל: שרוצים לקחת מישהי מהבית, ורוצים לשים אותה במקום עוד יותר רחוק.

<יואב ארבל: לכאורה היא היתה אמורה להיות בדירת שירות, אבל בגלל המצב הזה רוצים לומר שלמרות שהיא היתה אמורה - - -

<נעה בן שבת: לא, זה עניין אחד, אבל מותר לי גם לוותר על דירת השירות שלי – אני אמצא פתרון דיור אחר, כרגע, לעצמי, כי בנות שירות אחרות שמובאות מרחוק, צריכות לתפוס את דירת השירות.

<יואב ארבל: לפי הנוסח פה זה לא אפשרי.

<נעה בן שבת: אולי צריך קצת להגמיש את זה.

<נעה בן שבת: בעצם - - -

<קריאות: - - -

<נעה בן שבת: אבל זה אפשרי, נכון?

<ענבר הרשקוביץ: אני ממשיכה בקריאה: "(ה) (1) הפעלת מתנדב כאמור בסעיף זה, תיעשה רק אם נתן את הסכמתו המפורטת בכתב לשינויים לפי סעיף זה, בסמוך למועד תחילת ביצוע השירות; המתנדב יהיה רשאי לחזור בו, בכל עת, מהסכמתו לשינויים, כולם או חלקם;"

<נעה בן שבת: זה הסעיף החשוב של הדרישה להסכמה.

<נעה בן שבת: כל הזמן הוא יכול לחזור בו מההסכמה.

<נעה בן שבת: זה לא שאפשר לתת את ההסכמה הזו מראש בתחילת השירות - - -

מירב בן ארי: כן, הרחבנו את הנושא של ההסמכה של המתנדב.

<ענבר הרשקוביץ: ממשיכה בקריאה: "(2) למתנדב יימסר מידע בדבר הזכויות והאפשרויות הנתונות לו לפי סעיף זה, לפני שתידרש הסכמתו לביצוע השירות בשינויים לפי סעיף זה; השר רשאי לקבוע את אופן מסירת המידע למתנדב לפי פסקה זו; (ו) שירת מתנדב למעלה משבעה ימים לפי הוראות סעיף זה בגוף שאינו הגוף המפעיל שבו הוא משרת בדרך כלל, יחדל הגוף המפעיל, בתום התקופה האמורה, לשלם לגוף המוכר בעד הפעלת המתנדב לפי סעיף 12, ואוצר המדינה ישפה את הגוף המוכר בשל התשלומים שלא שולמו לו כאמור; הוראות סעיף יחולו רק על גוף מפעיל שאינו רשות ציבורית המנויה בפסקאות (1) עד (6) להגדרה "רשות ציבורית" או שרשות ציבורית כאמור לא מימנה תקן להפעלת מתנדב, לפי סעיף 64; השר, בהסכמת שר האוצר, יקבע הוראות לעניין אופן ביצוע ההסדרים לפי סעיף קטן זה.

<ענבר הרשקוביץ: "

<נעה בן שבת: הסעיף הקטן הזה מדבר על התשלומים בין הגופים, הרי יש לנו את הגוף המוכר שצריך לשלם את התשלומים לבת, ומי מממן את התשלומים האלה – האם זה הגוף המפעיל, הרגיל, של אותה בת או הגוף שבו היא נמצאת.

מירב בן ארי: הערות?

מירב בן ארי: נמשיך.

<נעה בן שבת: בעצם, זה לא הגוף המפעיל החדש, זה אוצר המדינה.

<ענבר הרשקוביץ: אני ממשיכה לסעיף (ז): "(ז) הכריז שר הכלכלה על החלת הוראות פרק ד' לחוק שירות עבודה בשעת חירום, כאמור באותו פרק, לא יפעיל המנהל את סמכותו לעניין סעיף (ג)(1) ו-(2), אלא בתיאום עם המפקח הכללי על כוח אדם כמשמעותו בחוק האמור.

<ענבר הרשקוביץ: (ח) פעילותו של מתנדב בהתאם להוראות סעיף זה, תיחשב חלק מתקופת השירות שלו, לכל דבר ועניין.

<ענבר הרשקוביץ: (ט) נתן הגורם המוסמך לכך לפי סעיף 9ד לחוק ההתגוננות האזרחית, הוראה לציבור בדבר חובת שהייה במקומות מסוימים, וסייג את הוראתו האמורה לגבי עובדים בסוגי מקומות עבודה מסוימים, יחול הסייג האמור גם על מתנדבים המשרתים באותם סוגי מקומות עבודה.

<ענבר הרשקוביץ: "

<דרור גרנית: אני מבקש לחזור לסעיף (ז) – חשוב להגיד שזה "אלא בהסכמת המפקח הכללי".

<נעה בן שבת: אבל זו הסכמה לגבי כל פרט ופרט בהפעלת הסמכות?

<דרור גרנית: לא.

<דרור גרנית: זה הסכמה לגבי - - -

מירב בן ארי: לעניין סעיף (1) ו-(2).

<קריאה: זה לאו דווקא.

<קריאות: - - -

<ענבר הרשקוביץ: אני ממשיכה בקריאה: "(י) השר רשאי לקבוע הוראות לעניין – (1) דרכי האישור להפעלת מתנדבים בידי גופים שאינם גופים מפעילים או להפעלתם בידי גופים מפעילים שלא בהתאם לאישור שבידי הגוף המפעיל, וההתאמות שיחולו לעניין זה בתנאים הנדרשים לפי סעיף 58; (2) אופן השלמת ימי שירות שבהם לא שירת מתנדב עקב החלטה על שעת חירום, ובכלל זה הוראות לעניין מקרים שבהם יינתן למתנדב פטור מחובת השלמת ימי שירות כאמור.

<ענבר הרשקוביץ: "

<נעה בן שבת: פסקה (2) נוגעת דווקא למתנדבים שלא הופעלו, בגלל שעות החירום אי אפשר היה להגיע ליישוב, אי אפשר היה לעשות את הפעולה הרגילה שהמתנדב עושה אצל הגוף המפעיל, ולכן הוא לא השלים את ימי השירות.

<נעה בן שבת: צריך לקחת החלטה האם מחשבים את זה בכל זאת כימי שירות, האם הוא צריך להשלים את הימים, וכן הלאה.

מירב בן ארי: מה עשיתם כאן?

מירב בן ארי: נתתם לשר להחליט.

<נעה בן שבת: נכון.

<נעה בן שבת: בתקנות.

<נעה בן שבת: לקבוע תקנות, כדי שיינתן מענה גם לאנשים שלא יכולים לבצע את השירות.

<דרור גרנית: אני מבקש שנעשה על כל הסעיף הזה דיון מחדש, כי יש לי מחשבות עליו.

מאיר כהן: אתה רוצה היום שנתחיל את הכל מחדש, כי אתה לא מרוכז, קצת.

מירב בן ארי: לא הצבענו, גם ככה.

<דרור גרנית: אני לא בטוח שנתנו פה תשובה מספיק טובה.

<דרור גרנית: בואו נדבר על זה.

<דרור גרנית: אני רוצה לחשוב על זה.

מירב בן ארי: קח את זה בפרופורציות הראויות, אנחנו מדברים פה על אסון הומניטרי לאומי.

<דרור גרנית: אני יודע, זה בדיוק מה שמטריד אותי.

מירב בן ארי: אז אנחנו מסיימים פה את דיון ההמשך בוועדה.

מירב בן ארי: תעקבו באתר הוועדה מתי יתקיים הדיון הבא.

מירב בן ארי: אני מודה לכולכם, הישיבה נעולה.