ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 161, 2016-03-14 11:00

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט, 14 במרס 2016, ד' באדר ב' תשע"ו.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום – גביית יתר בתשלומי הורי ו סילוק ילדים מהטיול השנתי בשל אי תשלום, של חברי הכנסת מנואל טרכטנברג.

יעקב מרגי: סילוק ילדים מטיול שנתי בשל אי תשלום הוריהם של חברת הכנסת מירב בן ארי, סילוק ילדים מהטיול השנתי בשל אי תשלום של הוריהם של חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס וסילוק ילדים מהטיול השנתי בשל אי-תשלום של הוריהם, של חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יעקב מרגי: רבותי, בדיון פה אמנם כללנו שני נושאים כבדי משקל, בהחלטה של צוות הוועדה החלטנו לשים אותם ביחד כי אמנם אפשר לומר שזה לא דומה, אבל נושק, פחות או יותר, נושק אחד לשני.

יעקב מרגי: אנחנו נמצה קודם כל את סוגיית סילוק התלמידים בשל אי תשלום ולאחר מכן נשב על הדיון הכבד ביותר, ואני מודיע לוועדה, זה נושא תשלומי הורים שזה יהיה דיון ראשון בסדרת דיונים.

יעקב מרגי: אני מבחינתי סוגיית תשלומי ההורים זה חור שחור אחד גדול במערכת החינוך, תחום שקשה ללמוד אותו, לפצח אותו, גם בגלל משרד החינוך וגם בגלל שיש רצונות צולבים גם בקרב ההורים והציבור.

יעקב מרגי: מה שכן, ככל שאני צולל לתוך הסוגיה הזו, אני לא רוצה לומר מתוסכל, אבל נחרד עוד נחרד עוד יותר מגדול התופעה וניצול של התופעה.

יעקב מרגי: אני יכול להגיע למסקנה אחת: יש חינוך לעשירים וחינוך לעניים.

יעקב מרגי: אני יכול להגיע למסקנה נוספת שאין חוק חינוך חינם, לפחות בעל תיכוני.

יעקב מרגי: זו מכבסת מילים.

יעקב מרגי: אין שום סיבה שמדינה שמשקיעה הרבה מאד בחינוך, ממשלה שמשקיעה הרבה מאד בתקציב משרד החינוך, עדיין הורים נדרשים לשלם סכומי עתק, כמעט כמו באקדמיה.

יעקב מרגי: החטא הקדמון זה הפרטת החינוך העל יסודי על ידי השלטון המקומי, שהוא לכאורה השלטון המרכזי, כי רשות חינוך מקומית לא רק בנהלים, בתקנות מובלעים תמריצים להפרטה של אותה מערכת, ואנחנו נראה.

יעקב מרגי: לכן אני לא רוצה להקדים את המאוחר.

יעקב מרגי: אני באמת רוצה להקדיש את החלק הראשון לסילוק ילדים ואחר מכן הנושא השני.

יעקב מרגי: ואמרתי, זה דיון ראשון בסדרת דיונים עד שנגיע למסקנות המתבקשות.

יעקב מרגי: הגיע הזמן, הגיע הזמן שנציב זאת באומץ על השולחן, למרות אינטרסים רבים של גורמים אינטרסנטים כלכליים שהשתלטו על המערכת הזאת.

יעקב מרגי: זה לא פופולארי, אני אומר לכם, לאיש ציבור לצאת נגדם, כי מיד הוא מרגיש את הזרמים ואת תתי הזרמים, אבל אני לא נרתע.

יעקב מרגי: אני אלך עם זה עד הסוף.

יעקב מרגי: דרוש כאן אומץ לב גם של השר, אומץ לב של המנכ"לית, של הנהלת המשרד, להיכנס לסוגיה הזו.

יעקב מרגי: לא יעזור כלום.

יעקב מרגי: אנחנו נצטרך.

יעקב מרגי: אנחנו לא באנו לפגוע בהורים שרוצים לתת חינוך מיטבי לילדיהם, אנחנו שם.

יעקב מרגי: רק אנחנו רוצים שהחינוך המיטבי הזה יהיה לכל ילדי ישראל.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על צמצום פערים ביד אחת, או אפילו לא ביחד אחת – מהשפה ולחוץ, ובשתי ידיים מעצימים את הפערים האלה.

יעקב מרגי: אז מנואל טרכטנברג ראשון המציעים בסוגיית סילוק ילדים מהטיול.

מנואל טרכטנברג: כן, כן, נכון.

מנואל טרכטנברג: טוב, אז אדוני יושב הראש, אני מברך על קיום הדיון החשוב הזה, אבל תרשה לי להתחיל, אני רוצה לברך את ד"ר יצחק קדמן שפורש מתפקידו כיושב ראש המועצה לשלום הילד אחרי 30 שנות פעילות מדהימה שזכינו לה.

מנואל טרכטנברג: ברכותיי, אני בטוח שתמשיך לעשות למען הנושא הזה ולמען נושאים אחרים.

מנואל טרכטנברג: אנחנו אזרחי מדינת ישראל, הורים וילדים אסירי תודה.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה לברך את עורכת הדין ורד, היא פה?

מנואל טרכטנברג: לא.

מנואל טרכטנברג: אוקיי, ורד ויינדמן, מי שמחליפה את ד"ר קדמן.

מנואל טרכטנברג: תראו, הנושא שלפנינו, הנקודתי, כשאחר כך יהיה הדיון הגדול – הוא סילוק או מניעת השתתפות של ילדים בפעילויות בית הספר כתוצאה מאי תשלום.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להתחיל מהקראה של מכתב שנשלח להורים של ילד, שכתוב כאן – בבדיקה שערכנו בנושא של תשלומי הורים נמצא כי קיים חוב בסך 126 שקלים.

מנואל טרכטנברג: הינכם מתבקשים להסדיר את התשלום בדחיפות.

מנואל טרכטנברג: במידה והתשלום לא יתבצע – ילדכם לא יוכל להשתתף בפעילויות סל התרבות וטיולים ובמסגרת שעות הוראה בבית הספר, וכמו כן – בכתב יד – בין התאריכים כאלה וכאלה, תיערך הדרכת אופניים.

מנואל טרכטנברג: במידה ולא יוסדר החוב – נאלץ לבטל את הפעילות.

מנואל טרכטנברג: הנה, כתוב שחור על גבי לבן.

יעקב מרגי: וזה לא טיול, זה פעילות.

מנואל טרכטנברג: אני מציין בכאב רב שמדובר על מכתב שנשלח להורים של ילד ממוצא אתיופי – 126 שקלים, אוקיי?

מנואל טרכטנברג: ואני אגיד את שם של בית ספר, כי גם זה חשוב שנדע – בית ספר ממלכתי רוזן מראשון לציון.

מנואל טרכטנברג: הנה המכתב ואני מבקש שזה ייכנס לפרוטוקול.

מנואל טרכטנברג: וכמובן זה מקרה נוסף, אחד מיני רבים, המקרה שלפנינו, שבעצם בגינו ביקשתי.

מנואל טרכטנברג: זה סילוק של ילד כאשר עמד לעלות לאוטובוס לטיול שנתי – סולק פיזית והוכנס למזכירות של בית הספר ולא ניתן לו להשתתף בטיול, כתוצאה מכך שהיה חוב שההורים לא שילמו.

מנואל טרכטנברג: עכשיו אני רוצה להגיד קודם כל מבחינת החוק היבש – רבותי זה אסור.

מנואל טרכטנברג: אסור.

מנואל טרכטנברג: חוזר מנכ"ל של משרד החינוך קובע כי אין להטות קבלת כל שירות אחר הניתן לתלמידי בית הספר בתשלום עבור טיול או פעילות חוץ.

מנואל טרכטנברג: כמו כן אסור להעניש ילדים - הדבר הזה כתוב במפורש - כתוצאה מחוב זה או אחר של ההורים.

מנואל טרכטנברג: לא הילד חייב את הכסף הזה.

מנואל טרכטנברג: הרי אני לא מדבר על כך שהאם התשלום מוצדק או לא.

מנואל טרכטנברג: זה בדיון הבא.

מנואל טרכטנברג: אני אומר את זה בצורה החד משמעית ביותר, אנחנו צריכים לבוא בדרישה שלא משתמשת לשני פנים, שמקרים כאלה לא רק שלא יקרו, אלא שמשרד החינוך יידע להעניש את מנהל או מנהלת בית הספר, שנוהג או נוהגת כך כלפי הילדים.

מנואל טרכטנברג: זו הדרך היחידה שתהיה ענישה פרסונאלית.

מנואל טרכטנברג: יש פה אנשים מאחורי זה, כמובן הילד, אבל גם מי שמחליט להוציא ילד מאוטובוס או לא לתת לו להשתתף בפעילות בגין חובות כאלה.

מנואל טרכטנברג: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: המציעה השנייה, חברת הכנסת מירב בן ארי – סילוק ילדים מהטיול השנתי.

מירב בן ארי: אני משתתפת בדברים שאמר חבר הכנסת טרכטנברג.

מירב בן ארי: אני גם מסכימה עם הנושא הזה.

מירב בן ארי: מה שהכי מפריע לי בנושא הזה, זה שכל פעם אנחנו יושבים פה אני ואתה, באמת בעשרות דיונים, הרבה פעמים גם לבד, רק אני ואתה, וכל הזמן אנחנו שומעים כמה חוזר מנכ"ל וכמה חוזר מנכ"ל, וכמה הוא כלל מחייב וכל פעם שאנחנו רוצים להכניס משהו, אתה יודע, נגיד היה לנו כאן דיון על היום שלהכניס בימי שלישי, לקצר את הלימודים כדי שהם יספיקו להיות, כי זה יום תנועות הנוער.

מירב בן ארי: כל דבר שהבנו, אמרו לנו חוזר מנכ"ל, חוזר מנכ"ל, כלל מחייב כמו חקיקה, תקנת משנה, What ever.

מירב בן ארי: ואז אתה רואה שדווקא בדברים האלה שבהם, כמו שאמר חבר הכנסת טרכטנברג ובצדק, יש כאן עבירה על חוזר מנכ"ל.

מירב בן ארי: זאת אומרת כתוב במפורש שהילד לא אשם, אז זה בסדר וזה עובר.

מירב בן ארי: יש כאן עשרות דיונים על חזרות מנכ"ל וכל פעם אנחנו כוועדה אומרים אוקיי, אם זה ככה אז אנחנו לא, ודווקא הפעם בנושא כל כך כואב, שגם ראינו לאיזה מצבים זה יכול להביא את התלמידים, דווקא כאן.

מירב בן ארי: ואני מסכימה מאד עם חבר הכנסת טרכטנברג – צריכה להיות איזו שהיא מדיניות של אכיפה וענישה כלפי בית הספר ולמשרד החינוך יש מספיק אמצעים לטפל בבתי ספר כאלה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חוק זכויות התלמיד, סעיף 11: מוסד חינוך לא ינקוט אמצעי ענישה נגד תלמיד בשל מעשה או בכלל של הוראה.

מירב בן ארי: כן.

יעקב מרגי: המציעה השלישית, חבר הכנסת אורלי לוי-אבקסיס, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך אדוני יושב הראש.

אורלי לוי אבקסיס: זה נושאים שדנו בהם גם בעבר, אתה זוכר, גם בקדנציה הקודמת, גם אצלי בוועדה ואז היה אירוע שבעקבותיו גם יצא חוזר מנכ"ל נוסף כדי לרענן שם את ההוראות.

אורלי לוי אבקסיס: שם דובר ואז פניתי למי שהיה שר החינוך דאז, השר פירון, שם דובר על כך שהילדים הודרו ממסיבת פורים בגלל חוב של הוריהם.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו פה, בואו נדבר מה אנחנו עושים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על מערכת החינוך הפורמאלית.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על חינוך חינם ובסופו של דבר מי שהיום מתעלל בילדים הם אלה שאמורים ואמונים על החינוך של הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: איזה אנשי ערכים הם, אם מנהלת נותנת הוראה להוריד תלמיד מהאוטובוס לטיול השנתי, בעיני היא לא יכולה להתקרב בכלל לחינוך ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: זו אכזריות לשמה.

אורלי לוי אבקסיס: זו הדרה של אוכלוסייה רק בגלל שהיא לא נולדה למשפחה שיש לה כסף.

אורלי לוי אבקסיס: האם אנחנו במדינת ישראל יכולים לשבת בשקט, כאשר המחנכים שלנו כביכול, הם הפוגעים בחסרי הישע?

אורלי לוי אבקסיס: כי אף אחד לא בחר להיוולד למשפחה חלשה.

אורלי לוי אבקסיס: אף אחד לא בחר להגיע למצב סוציו אקונומי שבו ההורים שלהם מאבדים את הפרנסה.

אורלי לוי אבקסיס: אף אחד לא בחר להיות בין ה-800,000 ילדים - תלוי באיזה מחקר אתה מסתכל - ילדים מתחת לקו העוני.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אנחנו בוחרים את המחנכים שלנו ומשרד החינוך עוקב אחריהם ומשרד החינוך מציין לשבח או לגנאי, או מאפשר קידום או עוצר קידום.

אורלי לוי אבקסיס: אם היו מרימים יד על ילד, אותו מנהל סביר להניח לא יכול היה לחזור למערכת החינוך וטוב שכך.

אורלי לוי אבקסיס: אבל להרים יד על נפשו של ילד ולהדיר אותו חברתי ולהצביע עליו – אתה ילד עני ומשום כך אתה לא יכול לקחת חלק בפעילות השוטפת – לא במסיבות, לא בטיולים, לא איפה שנבנים הקשרים החברתיים.

אורלי לוי אבקסיס: האם מחנכים כאלה אנחנו רוצים במדינת ישראל?

אורלי לוי אבקסיס: מחנכים למה?

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להקריא לכם מכתב שבאמת אני מצטרפת לברכות קודם כל של טרכטנברג בנוגע לקדמן, שהבנתי שמסיים במועצה לשלום הילד.

אורלי לוי אבקסיס: עבדנו יפה יחד ואני שמחה לשמוע שהמועצה תמשיך ותעבוד ואני מאחלת לך הצלחה בהמשך.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להקריא משהו על תלמידה בית ספר, תלמידה בשכבה עליונה שעוד באה ומספרת:

אורלי לוי אבקסיס: התבקשנו אני ואחי לשלם חוב של שנים קודמות ואילו הורי ישלמו בתשלומים של השנה.

אורלי לוי אבקסיס: פחדנו מאד שלא יוציאו אותנו לטיול ולכן חתמנו על ההסכם.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי?

אורלי לוי אבקסיס: מכיסם.

אורלי לוי אבקסיס: הם עבדו עבודת נוער כדי למצוא מעט כסף כדי לשלם את התשלום בבית ספר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה אומרים להם בבית הספר, אדוני יושב הראש?

אורלי לוי אבקסיס: ככה, אתם לא יכולים.

אורלי לוי אבקסיס: היא רצתה להצטלם, היא תלמידת כיתה י"ב.

אורלי לוי אבקסיס: יש את ספר המחזור, יש את תמונת המחזור, היא מגיעה ערוכה לאותו יום, היא גם שילמה את החלק היחסי של מה שאומר אותה תמונת מחזור עם ספר מחזור, עבדה בשביל זה בשעות המעטות שהיו לה.

אורלי לוי אבקסיס: לא עזרה בכלכלת הבית אלא בלשלם את תשלומי החינוך והמנהלת שולפת אותה מתוך הצילומים ואומרת לה את לא מצטלמת, יש לכם עוד חוב.

אורלי לוי אבקסיס: היא אומרת לה – אבל אני שילמתי את הסכום של זה.

אורלי לוי אבקסיס: היא אומר לה זה לא מעניין אותי, בזמן שיש לכם חוב על דברים אחרים – את לא תיקחי חלק.

אורלי לוי אבקסיס: אז לא רק מדירים אותה חברתית, מוחקים את עצם הקיום שלה במערכת החינוך, כי היא לא תופיע בספר המחזור והיא לא תופיע בתמונת המחזור.

אורלי לוי אבקסיס: אם זו מערכת החינוך של מדינת ישראל, היא רק זוכה לציון גנאי, אותו בית ספר צריך להיסגר או להחליף לאלתר את אותה מנהלת שאמרה לה אני מוחקת אותך מהקיום שלך בבית ספר.

אורלי לוי אבקסיס: כי אם אתה לא מופיע בספר המחזור או בתמונת המחזור – אין דבר נוראי מכך.

אורלי לוי אבקסיס: והילדה שילמה מכיסה.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: ובהמשך היא גם מספרת על מסיבת הסיום.

אורלי לוי אבקסיס: היא באה לעשות אודישן למסיבת הסיום.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים, מחלקים את התפקידים – זה הזיכרון בסופו של דבר שנשאר לך מהלימודים, אותה מסיבת סיום.

אורלי לוי אבקסיס: אז אומרים לאותה אוכלוסייה חלשה – הוציאו דף, כל מי שלא יוכל אפילו לתפקידים וכל העמוד שם הוא של אותם שמות של ילדים, ועכשיו לא רק שהם לא יכולים להיבחן, כולם יודעים שהם עניים כי הם לא שילמו, כי הם גם לא יכולים לקבל תפקיד במסיבת הסיום.

יעקב מרגי: תודה אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: בושה למדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לא רק לכתוב הערה בתיק של אותה מנהלת, לקרוא לה לזימון, להשעות אותה למען יראו ויראו ולא תוכל לחזור למשרד החינוך, אם לא תיתן הסבר מתקבל הדעת – כששום הסבר מתקבל על הדעת לא יכול להיות פה.

אורלי לוי אבקסיס: מספיק שיעשו את זה פעם או פעמיים אתם תראו אותם מתיישרים.

אורלי לוי אבקסיס: כי משרד החינוך אומר שהוא נגד זה, אז בבקשה שיביע ויתנהג בהתאם להוראות שהוא בעצמו מוציא.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת המציע האחרון, הרביעי, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב לכולם.

עבדאללה אבו מערוף: קודם כל אני מודה ליושב הראש על ההיענות המהירה לנושא, לדיון החשוב ביותר ואני גם מצטרף לברכות לפרופסור קדמן.

עבדאללה אבו מערוף: אני עקבתי כל הזמן אחרי העבודה שלו במשך הרבה שנים במועצה לשלום הילד, עבודה מבורכת ותודה רבה ואנחנו מקווים שכך זה ימשיך, עם מי שיבוא, באותה דרך ונמשיך לשמור על שלום הילד בצורה המתאימה והנכונה.

עבדאללה אבו מערוף: לא במקרה הדיון הזה הועלה במהירות, ואם אנחנו מסתכלים בלי לתאם מי העלה את הדיון – מכל המגוון שבכנסת וללא שום קשר אפילו, שהרי זה דבר טבעי ביותר ולכן אני לא אפרט ולא אדבר הרבה על מה שדיברו עמיתי, כמה זה חשוב הדיון הזה ומה מטרת הדיון, בטח יושב הראש יגיד.

עבדאללה אבו מערוף: אבל עניין פשוט כזה, שסולק ילד מטיול, אנחנו הגענו לדיון הזה שכמובן המטרה היא לראות את הבעיה ולצאת במסקנות ולהתחיל אולי בדרך הארוכה אכן מה צריך לבצע ומה צריך לעשות בכדי למנוע את כל הדברים שישנם בבתי הספר והתשלומים או לא תשלומים, הטיולים.

עבדאללה אבו מערוף: טיול זה חלק חשוב מאד מהחינוך, מהמערך החינוכי מההתבטאות הנוכחית של הילדים.

עבדאללה אבו מערוף: ומה הפגיעה הנפשית בילד?

עבדאללה אבו מערוף: וכמה הילד הזה יסבול?

עבדאללה אבו מערוף: ואני לא מדבר עכשיו על הצער שהיה כשילדה התאבדה.

עבדאללה אבו מערוף: למה?

עבדאללה אבו מערוף: היא הסתירה מההורים שלה.

עבדאללה אבו מערוף: בהזדמנות הזאת אני משתתף בצערם של הורי הילדה.

עבדאללה אבו מערוף: היא כתבה שהיא התאבדה בגלל שלא היה לה כסף לשלם לטיול והיא - - -

מירב בן ארי: על מי אתה מדבר?

עבדאללה אבו מערוף: לא משנה.

יעקב מרגי: זה לא הוכח.

עבדאללה אבו מערוף: בסדר, לא הוכח.

מירב בן ארי: הילדה האתיופית?

מירב בן ארי: זה לא קשור.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא משנה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רואים כמה הילדים לוקחים קשה את זה שהם לא מגיעים לטיול שנתי, אם זה מסיבות אובייקטיביות או אם זה מסיבות אחרות.

יעקב מרגי: רבותי, רבותי, מה לעשות, אני בכל אופן, לא יודע, אתם צעירים מדי.

יעקב מרגי: אני בכל אופן שייך לאותה תקופה שמערכת החינוך הממלכתית – מאן דכר שמיה – מי שעדיין לא שילם על הטיול עדיין לא יוצא.

יעקב מרגי: לא יוצא.

עבדאללה אבו מערוף: ולהעניש את הילדים - - -

יעקב מרגי: עד כיתה ח' – מי ראה טיול שנתי?

עבדאללה אבו מערוף: הפתיח שנתן יושב ראש הוועדה, היינו מסתפקים בזה ולכן בואו נתחיל.

עבדאללה אבו מערוף: בואו נתחיל.

עבדאללה אבו מערוף: משרד החינוך, בואו נתחיל איך אפשר ומה צריך לבטל או לעשות.

עבדאללה אבו מערוף: יש חריגות.

עבדאללה אבו מערוף: יש את חוק בריאות ממלכתי ויש את מה שצריך לשלם.

עבדאללה אבו מערוף: הטיולים, מסיבות סיום, הזנה, אז אנחנו לא מבקשים דברים שהם מעל.

עבדאללה אבו מערוף: בסדר, מסיבת פורים, מסיבת סיום, כמובן שזה לא יהיה על משרד החינוך, אבל טיול שהוא חלק חשוב ביותר מהמערך החינוכי לילדים, לא יהיה על חשבון התלמיד אלא על משרד החינוך.

עבדאללה אבו מערוף: לפחות להתחיל בזה שייתן מסר חינוכי תרבותי לכל הילדים, לכל בתי הספר, שאנחנו כן אחראים על העניין.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ד"ר יצחק קדמן, מכתב שהפנת אלי וכותרתו – השפעת תלמידים והדרתם מפעילות בגין חטאי הוריהם שלא שילמו את מס החינוך.

יעקב מרגי: בבקשה.

<יצחק קדמן: תודה אדוני יושב הראש, תודה לחברי הכנסת המציעים.

יעקב מרגי: למה הדגשתי, כי יש כאלה שזה לא חטא.

יעקב מרגי: כי ההורה בסיטואציה כזו שהוא היה צריך להעדיף את התרבות או את הכלכלה על פני - - -

<יצחק קדמן: לא, חטאי מלשון - - -

יעקב מרגי: הוריהם.

<יצחק קדמן: אנחנו מרבים לדבר על שיימינג שעושים תלמידים אחרים וכל המערכת נזעקת.

<יצחק קדמן: פה יש מערכת של שיימינג מכוון, מגובה על ידי משרד החינוך, גם אם כתוב בחוזר מנכ"ל אחרת, המקרה שחברת הכנסת אורלי הזכירה.

<יצחק קדמן: אנחנו דיברנו עם המפקח על אותו בית ספר, הוא אמר נכון, זה אקט חינוכי שעשתה המנהלת.

<יצחק קדמן: אקט חינוכי.

אורלי לוי אבקסיס: אקט חינוכי.

<יצחק קדמן: אמר לי אל תדאג, בסוף - - -

אורלי לוי אבקסיס: האקט הוא – לא כדאי להיות עני.

<יצחק קדמן: אל תדאג, בסוף אנחנו נוותר להם.

<יצחק קדמן: ותשובה נוספת שקיבלנו – ראית עם איזה מכנסי ג'ינס הולך התלמיד שבו מדובר?

<יצחק קדמן: עכשיו כבר יתחילו להפשיט אותם ולראות איזה מותג התלמיד לובש או לא לובש.

<יצחק קדמן: התופעה של השפלת תלמידים היא מעשה של יום בבית הספר, גם אם היא מתחילה בקטנות, שלא מורידים תלמיד מהאוטובוס.

<יצחק קדמן: גם אם היא מתחילה בזה שמקריאים שמות תלמידים – אלה התלמידים אשר טרם שילמו עבור א', ב', ג', ד' – בפני כולם.

<יצחק קדמן: באותו בית ספר שבו מדובר כתבו תלמידות, שהיה איתן סיפור דומה, מכתב למשרד החינוך והתלוננו.

<יצחק קדמן: איך שהוא המכתב הגיע למנהלת, היא הקרינה את זה בפני כל בית ספר עם השמות שלהן.

<יצחק קדמן: זה מערך של שיימינג מכוון ומשפיל, שהוא יודע דבר אחד – אין אף הורה שמוכן שישפילו את הילד שלו.

<יצחק קדמן: ולכן הם לוחצים על היבלת במקום הכואב ובמקום הכי לא נכון שלה.

<יצחק קדמן: אגב, כל הדברים האלה שנעשים, כמו שנאמר פה הם בניגוד גמור לחוזר המנכ"ל של משרד החינוך.

<יצחק קדמן: במערכת החינוך, בבתי הספר, לא שמים על חוזרי מנכ"ל.

<יצחק קדמן: במקרה הטוב בכלל יודעים איפה הם נמצאים, באיזו מגירה.

אורלי לוי אבקסיס: צריך סנקציה.

<יצחק קדמן: הדברים האלה נעשים כל יום.

<יצחק קדמן: אני לא רוצה להעניש מנהלים, זאת לא המטרה.

מאיר כהן: יש סנקציות, הדברים כתובים בחוזר מנכ"ל.

<יצחק קדמן: זאת לא המטרה.

<יצחק קדמן: מונתה ועדת שושני שדנה בנושא תשלומי הורים.

<יצחק קדמן: שלא נדבר על ועדת לנגרמן שהמליצה לבטל אותם.

<יצחק קדמן: ועדת שושני המליצה לעשות כצעד ביניים שני דברים.

<יצחק קדמן: אלף, לא לגבות סכום אחיד מכל ההורים – עשיר ועני כאחד, שזה מפיל עול מיוחד על העניים, זה מס רגרסיבי.

<יצחק קדמן: ודבר שני, הציעה להוציא את כל הגבייה, עד שהעניין הזה לא יבוטל, להוציא את זה מבתי הספר.

<יצחק קדמן: למה מנהלי בתי הספר, למה מורים צריכים לעסוק בגביית תשלומים?

<יצחק קדמן: הם גם גובים תשלומים עבור מים?

<יצחק קדמן: עובר ארנונה?

<יצחק קדמן: למה זה צריך להתנהל, כל הסחר מכר הזה בתוך בית הספר?

<יצחק קדמן: הרשות המקומית גובה עבור ארנונה, עבור מים, עבור אגרת זבל, שתואיל הרשות המקומית לגבות בלי שהתלמיד מעורב בזה.

<יצחק קדמן: כל זמן שזה מערכת החינוך, התלמידים ימשיכו להיות מעורבים וימשיכו לבכות בלילה על זה שהם הודרו מפעילות, על זה שהשפילו אותם בפומבי.

<יצחק קדמן: אסור לתת לעניין הזה להמשיך.

<יצחק קדמן: צריך להוציא את כל הנושא של תשלומי ההורים מחוץ לבתי הספר.

<יצחק קדמן: יושב פה חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

<יצחק קדמן: בהמלצות של ועדת טרכטנברג הומלץ להקצות סכומים גדולים מאד מאד, בסדר גודל של למעלה ממיליארד וחצי שקלים, בהדרגה, כדי לבטל או לפחות לצמצם את תשלומי ההורים.

<יצחק קדמן: הייתה החלטת ממשלה שאימצה את ההמלצות שלך אדוני.

<יצחק קדמן: מעולם זה לא בוצע.

<יצחק קדמן: הגיע הזמן לבצע גם את זה, הגיע הזמן לבטל את תשלומי ההורים שזה רעה חולה, אבל כל עוד הם קיימים, לסלק את העניין הזה מבתי הספר, כי אחרת ימשיכו להשפיל תלמידים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שרה ישראלי, נציגת מנהלים, הסתדרות המורים.

<שרה ישראלי: בוקר טוב.

<שרה ישראלי: לא נעים לשמוע את מה ששמעתי לפני רגע.

<שרה ישראלי: אני חושבת - - -

אורלי לוי אבקסיס: ואת בוגרת.

אורלי לוי אבקסיס: תתארי לך איך לילדים לא נעים לשמוע שהמורים אומרים להם שהם לא יכולים להשתתף.

<שרה ישראלי: רגע, רגע, שלא יתפרש שאני הולכת לגבות - - -

יעקב מרגי: רגע, סליחה.

יעקב מרגי: כנראה שלא הבהרתי בהתחלה, חשבתי שכולכם מכירים.

יעקב מרגי: אין כאן קריאות ביניים.

יעקב מרגי: רק מי שקיבל רשות דיבור.

יעקב מרגי: בבקשה.

<שרה ישראלי: אני רוצה לחלק את דברי למספר דברים.

<שרה ישראלי: קודם כל לגבי מי שפעל כנגד ילדים מעוטי יכולת – אין לי מה להגיד.

<שרה ישראלי: פעל בחוסר רגישות, פעל לא כמו שצריך, אבל, ושלא ישתמע שאני נותנת איזה שהוא גיבוי, מעמידים את מנהלי בתי הספר במצוקה.

<שרה ישראלי: תנו להם לעסוק בפדגוגיה ולא בבוכהלטריה.

<שרה ישראלי: סליחה על המילה.

<שרה ישראלי: זה אחד.

<שרה ישראלי: שתיים, אני מבקשת גם לעשות הפרדה בין שני סוגים של הורים.

<שרה ישראלי: כי יש גם הורים סרבי תשלום שמתוך אידיאולוגיה לא רוצים לשלם כי טוענים ש - - -

<יצחק קדמן: אבל - - -

יעקב מרגי: רגע, ד"ר קדמן.

יעקב מרגי: אבל הילד הוא אותו ילד.

<שרה ישראלי: הילד אותו וילד והוא צריך לצאת, אבל אני רוצה להעיר את תשומת לבכם.

<שרה ישראלי: יש פעמים שפעילות מתבטלת בגלל שהרבה מאד הורים כאלה לא מוכנים לשלם ואז מי סובל?

<שרה ישראלי: אלה שמשלמים.

<שרה ישראלי: חבריה, קחו את כל הדברים האלה בחשבון.

יעקב מרגי: יושבים כאן משרד החינוך ו - - -

<שרה ישראלי: ותפקיעו את זה מהמנהלים.

<שרה ישראלי: תנו למנהלים לעסוק בפדגוגיה ויבוא שלום.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, אבל שוב, רק בסוגית הטיולים.

יוסף ג'בארין: כן, תודה על הדיון ואני בנימה אישית גם רוצה לברך את ד"ר יצחק קדמן על שנות פעילותיו הרבות.

יוסף ג'בארין: אני לפחות מלווה את הפעילות הזה כ-25 שנים, אז עכשיו הבנתי שחסר לי 5 שנים כדי ללוות את כל התקופה.

יוסף ג'בארין: אז ברכות ושיהיה בהצלחה בהמשך הדרך.

יוסף ג'בארין: ההערה היחידה שלי היא שעד עכשיו לא נשמע הנושא של תמיכת משרד החינוך.

יוסף ג'בארין: מה שאני מבין, גם בהתייעצות עם היועצת המשפטית, הרי יש קרן של משרד החינוך שאמורה בדיוק לסייע במקרים כאלה, שיש תלמידים שמתקשים ולכן אני מתקשה להבין מדוע בכלל צריך להגיע לשיימינג הזה.

יוסף ג'בארין: אני יודע שהבן שלי, ואני בן האנשים שיכול לשלם, הוא מרגיש כל כך רע שאני מאחר בתשלום כדי שלא יזכירו את השם שלו, זה בשבילו חס וחלילה.

יוסף ג'בארין: אז על אחת כמה וכמה ירגישו תלמידים שהם לא יכולים לשלם בכלל.

יוסף ג'בארין: ולכן אני באמת מצטרף לקריאה הזאת של המשרד להבהיר את הסוגיה הזאת, אבל גם בסוגית הקרן, שיהיו דברים ברורים עם הנחיות ברורות למנהלים.

יוסף ג'בארין: אם הקרן לא מספקת, אז צריך לדאוג שתהיה מספקת, מה גם שהנתונים היו קיימים לגבי המצב הסוציו אקונומי של התלמידים ושל בתי הספר.

יוסף ג'בארין: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד החינוך, סביב סוגיית הטיולים בלבד.

יעקב מרגי: אבל לפני כן, שמענו את הדברים.

אורלי לוי אבקסיס: הטיולים והאירועים.

יעקב מרגי: אני מצד אחד בכוונה הקדמתי את נציגת המורים או המנהלים, כדי שתשמעו מכאן את הסיטואציה שנמצא בה המנהל או המורה, לבין המציאות העגומה שקיימת, מהרציונל שאלף הילד לא יצא חבול מהרצון להוציא את הכתה לטיול או פעילות תרבות כזו או אחרת.

יעקב מרגי: אלף האם יש תלונות – כמה תלונות, מה הטיפול, מה הסנקציה, מה אתם עושים כדי שתופעה כזו לא תקרא.

יעקב מרגי: בבקשה, תציגו את עצמכם.

<חגית מאיר: חגית מאיר, המנהל הפדגוגי, משרד החינוך.

<חגית מאיר: קודם כל אני שותפה לדעה שפה הביעו כולם, שבשום מקרה אין לבזות ילד בגלל מעשה ומחדל של הוריו, יהיה אשר יהיה.

<חגית מאיר: עובדתית המקרים שהוזכרו, המקרה שהזכיר חבר הכנסת טרכטנברג, לפחות כפי שהועבר אלינו בהצעה לסדר היום, עובדתית מה שמצוין כאן איננו נכון.

<חגית מאיר: לא מדובר פה בטיול שנתי ולא מדובר פה באי הוצאת ילד, מדובר פה בבית ספר שהוא תורני ובית ספר תורני יש מכלול פעילויות מסוים שמוסיפים ההורים על תכנית הלימודים שמתקצב משרד החינוך.

יעקב מרגי: רגע, ילד בבית ספר תורני הוא ילד אחר?

יעקב מרגי: או נשמה אחרת?

<חגית מאיר: לא.

<חגית מאיר: לא, הוא לא ילד אחר - - -

אורלי לוי אבקסיס: אולי יש לו חוזק נפשי.

<חגית מאיר: לא, הנקודה הייתה שעצם הרישום לבית ספר כזה בעצם מהווה הסכמת ההורה ל - - -

יעקב מרגי: לא, לא, לא, סליחה, אני רוצה לעצור אותך כאן.

יעקב מרגי: אני לא רוצה כי זה גם קשור לדיון הבא.

יעקב מרגי: תקשיבי, עצם זה שנרשם לבית ספר תורני לא מותר לו הכל.

יעקב מרגי: יש חוזר מנכ"ל, יש חוק זכויות התלמיד שחל על כל תלמידי ישראל.

יעקב מרגי: אני לא רוצה שאף אחד יתכסה סביב סוג בית ספר כזה או סוג בית ספר כזה.

<חגית מאיר: אוקיי.

יעקב מרגי: אנחנו עשינו רב גוניות במערכת החינוך יותר מצבעי הקשת ואנחנו מסתתרים, כל אחד מסתתר בצבע שלו.

יעקב מרגי: חגית, אני לא שם.

אורלי לוי אבקסיס: את יודעת כמה תלונות כאלה הגיעו אלי במהלך השנה?

<חגית מאיר: הנקודה היא כזאת, אנחנו פועלים בכל מקרה לגופו.

<חגית מאיר: כשמגיעה אלינו התלונה, פועלים לגופו.

<חגית מאיר: יש לנו באופן פרטני את אנשי הפדגוגיה שמטפלים בתלונות, שמוודאים ואני אומרת שוב, אני מצטרפת לאמירתה של נציגת המנהלים.

<חגית מאיר: יש בעיה קשה עם המגזר של הורים סרבנים, הורים שלא - - -

<יצחק קדמן: איך הם יכולים להיות סרבנים אם התשלום הוא רשות?

<חגית מאיר: לא התשלום רשות, השירות הוא רשות, ד"ר קדמן.

<חגית מאיר: מרגע שצרך הוא צריך לשלם.

<חגית מאיר: השירות הוא רשות.

<חגית מאיר: אין עניין של ירצה ישלם לא ירצה לא שילם.

<יצחק קדמן: לא, ירצה - - -

<חגית מאיר: ירצה יבחר בשירות וירצה יודיע שלא בוחר בו.

<חגית מאיר: ויש לנו בעיה - - -

<יצחק קדמן: ההורים הסרבנים מסרבים - - -

אורלי לוי אבקסיס: ומה אם הוא לא סרבן אלא קשה לו כלכלית?

יעקב מרגי: אורלי, אורלי - - -

<חגית מאיר: אלה - - -

יעקב מרגי: חגית, שנייה.

יעקב מרגי: חגית, אני מבקש, אני רוצה שתתמקדי.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים לדעת אלף, ויכול להיות שאני שומע מהדברים שלך שמורה או מורה, מנהל בית ספר שלא צרף ילד לטיול או לפעילות תרבות כזו או אחרת, פועל על פי החוק.

יעקב מרגי: תאמרי לנו את זה.

<חגית מאיר: לא.

<חגית מאיר: אנחנו אומרים למנהלים ולמורים בבתי ספר, שלא לפגוע בילד בשל מעשה או מחדל של הוריו - --

יעקב מרגי: לא, את לא עונה על השאלה שלי.

יעקב מרגי: הוא פועל לפי ההוראות או לא?

<חגית מאיר: בוא נגיד את זה ככה, ההוראות מאפשרות למי שבחר שלא להשתתף בשירות רשות, שהילד יקבל פעילות חינוכית חילופית אחרת.

<חגית מאיר: עכשיו לגבי מקרים מסוימים, כשהורה בא וקודם כל יש קרן מלגות בסך 100 מיליון שקלים - - -

יעקב מרגי: חגית, לפני המלגות - - -

<חגית מאיר: הורה שמגיע ל - - -

יעקב מרגי: רגע, לפני המלגות.

מירב בן ארי: לא, יש בעיה עם הורה שהוא סרבן שהוא בכלל לא זכאי - - -

יעקב מרגי: לפני המלגות.

יעקב מרגי: לא יצויר שהורה רוצה לבחור חלק מסל הפעילות שנכלל בתשלומי הרשות נקרא לזה לבית הספר, עומדת לו הזכות הזאת?

<חגית מאיר: כן.

<חגית מאיר: בפירוש כן.

<חגית מאיר: אין שירות אחד ש - - -

יעקב מרגי: טוב, זה בא לענות על הטענה של האלבום.

<חגית מאיר: שירות אחד אינו מותנה בשירות אחר.

יעקב מרגי: אוקיי, בבקשה, תמשיכי.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, רגע, תמונת סיום שנה, מחזור - - -

יעקב מרגי: אם היא שילמה רק על זה, היא רשאית לקבל את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אז למה בגלל חוב על הספרים או חוב על משהו אחר לא נותנים לה להצטלם?

יעקב מרגי: היא אומרת שזה אסור.

<חגית מאיר: זה מעשה אסור.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי שאלה.

אורלי לוי אבקסיס: כמה תלונות אתם מקבלים בשנה על התנהגות של הדרת ילדים בגלל שהם לא שילמו תשלום?

<חגית מאיר: התלונות האלה לא מגיעות לגורם אחד אלא כל פעם מגיעות לגורם אחר, כך שאנחנו לא יכולים לאסוף אותן.

אורלי לוי אבקסיס: הייתם צריכים לאסוף אותן לפני הוועדה היום.

יעקב מרגי: אורלי, אורלי, רגע.

יעקב מרגי: לא לצעוק.

אורלי לוי אבקסיס: אלייך כמה הגיעו?

<חגית מאיר: אלי מגיעות מספר של כ-20-30, שאני מעבירה לטיפול הגורמים - - -

יעקב מרגי: מתי בפעם האחרונה - - -

אורלי לוי אבקסיס: כמה שימועים נערכו למנהלות בית ספר בהתאם לחוזר מנכ"ל?

יעקב מרגי: רגע, רגע, אורלי, שנייה.

יעקב מרגי: האם זכורה לך סנקציה פעם אחת שהטלתם על מנהל בית ספר שהדיר ילד מפעילות כזו או אחרת?

<קריאה: לא.

יעקב מרגי: מי עונה לי לא?

<קריאה: אני.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: קיבלת רשות?

יעקב מרגי: שאלתי אותך?

<קריאה: סליחה אדוני.

יעקב מרגי: בבקשה.

<חגית מאיר: כן, זכור לי זימון למנהל המחוז, שיחת בירור, נזיפה בתיק האישי.

אורלי לוי אבקסיס: כמה אלה היו?

<חגית מאיר: מתוך אלה כשניים או שלושה.

<חגית מאיר: אחרים היו מקרים פחות - - -

אורלי לוי אבקסיס: לפי חוזר מנכ"ל הם מחויבים לעשות שימוע.

יעקב מרגי: חגית, תכנסי בבקשה לקטע של הדילמה הזו של מנהלי בית הספר.

יעקב מרגי: בדלתא הזו הרי מישהו בסוף צריך לממן את החלק הזה.

<חגית מאיר: ברור.

יעקב מרגי: איפה אתם נותנים כלים למנהל בית הספר?

יעקב מרגי: יכול להיות שמנהל בית הספר, איך אומרים, יש פתגם תלמודי – לא העכבר גנב, החור גנב.

<חגית מאיר: אכן.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת האם אתם ערוכים לכך והאם נתתם להם כלים או הכנסתם אותם למציאות בלתי אפשרית.

<חגית מאיר: משרד החינוך מספק קרן מלגות שמחולקת בין בתי הספר על פי מספרי תלמידים ומדד הטיפוח של בית הספר, וועדה בית ספרית היא זאת שמחליטה.

<חגית מאיר: הנחת העבודה שלנו היא שאת המצב הכלכלי של משפחה הטוב ביותר מכיר בית הספר, כיוון שהוא הקרוב ביותר אליה.

<חגית מאיר: ועדה בית ספרית מחליטה על חלוקה של המלגות הללו.

<חגית מאיר: הורה צריך לפנות לבית הספר ולהגיד קשה לי.

<חגית מאיר: וההנחיה היא קודם כל לשמור על צנעת הפרט בנושא הזה ולא לפרסם מי ביקש ומי לא.

אורלי לוי אבקסיס: ומה הסכום של המלגות פר ילד?

<חגית מאיר: זה לא פר ילד, כי זה מתחלק בין בתי הספר.

אורלי לוי אבקסיס: בממוצע.

<חגית מאיר: זה משתנה.

<חגית מאיר: זה בין 200 ל-600 שקלים.

<יצחק קדמן: לילד.

<יצחק קדמן: על 5,000 תשלומי הורים נותנים להם 250 שקלים ושולחים אותם ללשכת הרווחה להביא אישור שהם חברי כבוד במועדון הזה.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

<חגית מאיר: זאת אפשרות אחת.

יעקב מרגי: חוץ מקרן המלגות, אתם נותנים להם כלים להתמודד עם זה?

<חגית מאיר: אנחנו לצערנו, אני אומרת שוב, ההזדקקות לשירותי הרשות האלה גדלה ככל שעולה התביעה, ואל תשכחו רבותי, אנחנו אומרים ההורים, אבל זאת לא מאסה אחידה של אנשים עם אינטרס אחיד.

<חגית מאיר: לצד הורים שמצבם הכלכלי קשה והם שרויים במצוקה, קיימים הורים שלוחצים על בתי הספר להוסיף שירותים בתשלום מן ההורים ודרישות - - -

יוסי יונה: זה לא נכון.

יוסי יונה: זה המון הפוך, גברתי.

יעקב מרגי: גם וגם.

יעקב מרגי: גם וגם.

יעקב מרגי: אנחנו לא חולקים.

יעקב מרגי: עכשיו הויכוח הוא על אחוזים?

יעקב מרגי: זה גם וגם.

יעקב מרגי: בסדר.

<חגית מאיר: אין שני הורים שיש - - - אינטרס ולצערנו אני אומרת את זה גלויות.

<חגית מאיר: כאשר פורסם חוזר מנכ"ל שעוסק בתשלומי הורים בבתי ספר מוכרים שאינם רשמיים וייחודיים, הוגשו נגדו שש עתירות לבג"ץ.

<חגית מאיר: חמש מתוך העתירות היו של הורים, מאות הורים וארגוני הורים ובעלויות, שטענו נגד המשרד מדוע אתם מגבילים אותנו, אנחנו מעוניינים לשלם ובתי הספר מעוניינים לתת יותר שירותים – למה אתם מגבילים אותנו.

יעקב מרגי: אני לא שם.

יעקב מרגי: חגית, אנחנו לא שם.

<חגית מאיר: אני יודעת, אבל אני אומרת שאנחנו - - -

יעקב מרגי: תקשיבו, מאחר שהחלק הזה של הדיון הסתיים - - -

אורלי לוי אבקסיס: ומה נסגר?

יעקב מרגי: סליחה אורלי, שנייה.

יעקב מרגי: רבותי, מאחר שהחלק השני של הדיון בסוגית תשלומי ההורים יתחיל בשעה 11:45, אין לנו הרבה זמן.

יעקב מרגי: מילת סיכום, בבקשה, משפט סיכום, מה את הולכת לעשות עם התופעה הזאת.

יעקב מרגי: היא קיימת.

יעקב מרגי: את מסכימה איתי ש-20 - - -

<חגית מאיר: אנחנו - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע, אני רוצה לנווט אותך.

יעקב מרגי: 20 תלונות את מבינה שזה לא נתון סטטיסטי מתכלל - - -

מירב בן ארי: ויש שני מיליון תלמידים.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, רק אליה 20 תלונות.

אורלי לוי אבקסיס: היא אמרה שהן מגיעות להרבה אגפים - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע, יכול להיות שזה מגיע לרמות של רשות מקומית, מחוז.

יעקב מרגי: הכמות היא גדולה יותר.

<חגית מאיר: בנושא הזה משרד החינוך פועל פעולה מערכתית, ויושב לצדי חברי, מנהל מינהל רישוי בקרה ואכיפה.

<חגית מאיר: משרד החינוך נכנס באופן מערכתי לאכיפת תשלומי הורים והנושא הזה אלף לא היה קיים קודם.

<חגית מאיר: זה הוא מינהל חדש, שלפחות 30% מפעילותו מוקדש לנושא הזה.

אורלי לוי אבקסיס: מה המנדט שלו?

אורלי לוי אבקסיס: לרדוף אחרי ההורים או לתת שיעורי בית למנהלים?

מירב בן ארי: צריך לטפל במנהלים, הוא לא קשור להורים.

אורלי לוי אבקסיס: לא, היא אמרה - - -

מירב בן ארי: כן, אבל זה לבית הספר, זה לא - - -

<חגית מאיר: אולי כבוד יושב הראש אני אתן לחברי לפרט את פעולות המינהל.

יעקב מרגי: בבקשה, תציג את עצמך.

<יצחק קדמן: למה אתם לא מוציאים את הגבייה מבתי הספר?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ד"ר קדמן, סליחה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<גור רוזנבלט: גור רוזנבלט.

<גור רוזנבלט: אני מנהל את מינהל ה - --

מאיר כהן: אי אפשר להחזיק כאן

מאיר כהן: את משרד החינוך - - -

יעקב מרגי: לא, לא, אנחנו לא יורים בהם, חס ושלום.

יעקב מרגי: אף אחד לא יורה בהם.

יעקב מרגי: אני כאן - - -

אורלי לוי אבקסיס: הם אמורים להגן על הילדים.

מאיר כהן: אבל תנו להם לענות.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני המנהל לשעבר - - -

מאיר כהן: אנחנו רוצים לשמוע אותם - - -

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שיתעללו בילדים בגלל שלהורים שלהם אין כסף?

יעקב מרגי: אורלי, תודה.

מאיר כהן: לא, אבל - - -

יעקב מרגי: מאיר - - -

אורלי לוי אבקסיס: גם אנשי חינוך - - - הילדים הם עדיין ילדים, מה לעשות?

אורלי לוי אבקסיס: זה לא כוחות.

יעקב מרגי: בבקשה, מר גור.

יעקב מרגי: רגע, סליחה.

יעקב מרגי: בבקשה, מר גור.

<גור רוזנבלט: גור רוזנבלט, מנהל מינהל רישוי בקרה ואכיפה במשרד.

<גור רוזנבלט: המינהל שלי הוקם לפני פחות או יותר שנה מתוך תפיסה שאנחנו צריכים לאכוף כל מיני הנחיות על המערכת.

<גור רוזנבלט: אחד מהנושאים המרכזיים שהמינהל שלי עוסק בהם זה נושא אכיפת תשלומי הורים.

<גור רוזנבלט: זה קצת מתקשר לנושא של הדיון השני, אבל אני ברשותך - - -

יעקב מרגי: סוגית הטיולים, שזה פוצע.

יעקב מרגי: פוצע בנפשו של הילד.

יעקב מרגי: טיולים, ההדרה מפעילות תרבות או חינוך כזו או אחרת.

<גור רוזנבלט: אני אומר, צריך להבדיל בסוגיה הזאת בין שני סוגי הורים, נקרא לזה.

<גור רוזנבלט: יש הורים שידם אינה משגת ואין מצב מבחינתנו כמשרד, אין מצב שילד שהוריו אין להם אפשרות כלכלית, לא ייצא לאיזו שהיא פעילות.

<גור רוזנבלט: זה כתוב בצורה מפורשת בחוזר מנכ"ל, המנהלים מכירים את זה ופועלים בהתאם.

<גור רוזנבלט: לא מגיעות אלי תלונות בנושא הזה.

<גור רוזנבלט: לא נתקלתי במצב שבו תלמיד שלהוריו אין כסף לשלם, לא יצא לפעילות.

<גור רוזנבלט: לא נתקלתי - - -

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא נתקלת - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע, אורלי, תני לי לשאול.

יעקב מרגי: אני מנומס ונותן לו לסיים.

יעקב מרגי: תגיד לי, התלונה של בית ספר רוזן מוכרת לך?

<חגית מאיר: לגבי ראשון לציון?

יעקב מרגי: כן.

<חגית מאיר: המקרה הזה מוכר לי.

<חגית מאיר: אני בדקתי את - - -

אורלי לוי אבקסיס: רגע, איפה המנדט שלו?

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מבינה.

יעקב מרגי: רגע, רגע.

מירב בן ארי: אולי תתני רגע לשמוע מה היא אומרת על בית הספר.

יעקב מרגי: בבקשה, מר גור.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

<גור רוזנבלט: אני אומר עוד פעם, זאת ההנחיה שלנו למנהלים והיא חד משמעית.

<גור רוזנבלט: יושב פה גם דוד פלבר מהמשרד.

<גור רוזנבלט: אנחנו מחלקים הרבה מאד מלגות כדי למנוע מצבים - - -

יעקב מרגי: מה סכום קרן המלגות?

<חגית מאיר: 100 מיליון שקלים.

<יצחק קדמן: לא, מה סכום המלגה הממוצע?

<גור רוזנבלט: רגע, דוד מחלק את המלגות.

אורלי לוי אבקסיס: מה הסכום הממוצע למגלה?

<דוד פלבר: דוד פלבר, משרד החינוך.

<דוד פלבר: יש לנו תקציב מלגות של 100 מיליון שקלים והוא מתחלק בין כל בתי הספר שהם מהעשירונים השני עד העשירי.

יעקב מרגי: כמה מתוכם זה לתשלומי הורים?

<דוד פלבר: הכל.

יעקב מרגי: הכל?

<דוד פלבר: כל התקציב הזה מיועד לסייע להורים שלא יכולים - - -

אורלי לוי אבקסיס: כמה בממוצע לילד?

יעקב מרגי: רגע, תנו לו לסיים.

<דוד פלבר: 330 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: נו.

<דוד פלבר: ביסודי המלגה היא בין 200 שקלים ל-400 שקלים.

יעקב מרגי: בוא, בוא תקשיב.

מירב בן ארי: אבל - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע.

מירב בן ארי: אין רגע.

מירב בן ארי: אני לא - - -

יעקב מרגי: אני רוצה לעזור לך.

מירב בן ארי: אבל אף אחד פה לא מסוגל לסיים.

מירב בן ארי: אנחנו לא מבינים.

מירב בן ארי: בית הספר רוזן נקטע באמצע.

מירב בן ארי: זה נקטע באמצע.

יעקב מרגי: מירב, שנייה, שנייה.

מירב בן ארי: אי אפשר.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע מה הבן אדם אומר.

יעקב מרגי: רגע, סליחה, אני רוצה לשאול אותך שאלה.

יעקב מרגי: יש ממוצע, ואני רוצה שתאמר לי אם יש תקרה.

יעקב מרגי: כי כשאתה אומר לי ממוצע לתלמיד, אני מאמין שעשית את זה בין כלל תלמידי ישראל, נכון?

<דוד פלבר: יש תקרה.

יעקב מרגי: תן לי לסיים את השאלה כדי שלא יפסיקו אותך.

יעקב מרגי: יש תקרה פר תלמיד או שזה יכול להיות לכל צורך של אותו תלמיד.

אורלי לוי אבקסיס: מה התקרה?

<דוד פלבר: שאלתם שתי שאלות.

<דוד פלבר: אני אענה, רק תתנו לי בבקשה.

יעקב מרגי: יפה.

<דוד פלבר: יש תקרה.

<דוד פלבר: ביסודי מלגה נעה בין 200 שקלים מינימום ל-400 שקלים מקסימום.

<דוד פלבר: בעל יסודי בין 300 שקלים ל-600 שקלים, משום שתשלומי ההורים הם, עלות הטיול שונה - - -

יעקב מרגי: לכן הממוצע כאן הוא לא לעניין.

יעקב מרגי: אבל תשובה - - -

<דוד פלבר: אבל הממוצע - - -

יעקב מרגי: בסדר.

<דוד פלבר: אנחנו עושים בסוף השנה.

<דוד פלבר: מסכמים את כל הנתונים והממוצע הוא למעלה מ-330 שקלים לילד בסופו של דבר של מלגה שהתקבלה.

<דוד פלבר: מה שאנחנו - - -

יעקב מרגי: רגע, אני שואל אותך שאלה.

יעקב מרגי: תגיד לי, והתקנה הזו מנוצלת כל שנה עד תום?

<דוד פלבר: עד תום וגם - - -

אורלי לוי אבקסיס: צריך להוסיף שם כסף כדי שזה יהיה ריאלי.

יעקב מרגי: הגשתם בקשות בהכנת תקציב משרד החינוך להגדלת התקנה הזאת?

<דוד פלבר: בעקבות ועדת טרכטנברג התקציב גדל מ-50 ל-100 מיליון שקלים.

<דוד פלבר: זה היה ממש לפני שנים אחדות.

יעקב מרגי: יפה, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: וכמה בסך הכל תשלומי הורים ארצי?

<יצחק קדמן: 3 מיליארד שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: 3 מיליארד שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, תעשו את החישובים.

אורלי לוי אבקסיס: תבינו.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זאב, נציגות ההורים, אבל ממש בקצרה כי אני מסכם את הפרק הזה.

<זאב גולדבלט: זה יהיה קצר.

<זאב גולדבלט: אנחנו ישבנו עם ד"ר חגית מאיר וניסינו להתבלט איך לפתור את הבעיה.

<זאב גולדבלט: ההצעה שלנו היא די פשוטה ודי נראית לנו הגיונית ומתבקשת.

<זאב גולדבלט: ההגדרה צריכה להיות תשלום עבור שירותי רשות, או מנהל בית ספר לא יוכל למנוע עליה של כל ילד שלהגיע מלעלות לאוטובוס או לקבל כל פעילות אחרת.

<זאב גולדבלט: היה והילד יעלה וישתמש בשירות, הוריו יידרשו בדיעבד לתשלום עבור השירות שהילד צרך בפועל.

<זאב גולדבלט: והיה והמכתב של הנהלת בית הספר להורה לא תענה, בקשת התשלום תועבר למחלקת הגבייה של הרשות המקומית או של הבעלות והם יפעלו מול ההורים.

<זאב גולדבלט: יותר מזה, מכיוון שגם ברשות המקומית נמצאת מחלקת הרווחה והיא מן הסתם מכירה את הבעיות הסוציו אקונומיות או של האנשים הנצרכים, זה ימנע גם את החשיפה של ההורים ושל הילד לכל המצוקות.

יעקב מרגי: זאב, תודה.

<זאב גולדבלט: אני חושב שההצעה שלנו היא פרקטית והיא יישומית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אין ספק.

יעקב מרגי: אלף אני מזמין אותך להגיש אותה מפורטת אלי.

<זאב גולדבלט: היא קיימת.

יעקב מרגי: תשלח אותה אלי.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר, אתם מתעלמים מדבר אחד.

יעקב מרגי: אף ילד שנרמז לו או נאמר לו שהילדים שלו עוד לא שילמו עדיין את התשלומים, לא יעלה לאוטובוס בכוח.

יעקב מרגי: תשכח מזה.

יעקב מרגי: הבעיה מתחילה עוד לפני כן.

יעקב מרגי: זה צריך להיות ברגע – וזה חוזר בהרבה פעילויות.

יעקב מרגי: ברגע שמערכת החינוך החליטה שטיולים שנתיים זה חלק שהוא מהותי ומשמעותי לעיצוב - - -

<זאב גולדבלט: שהיא תשלם בשביל זה, נכון.

יעקב מרגי: אלף הוא צריך להיות לכולם.

יעקב מרגי: ואני אומר לך מניסיון - - -

<זאב גולדבלט: נכון, אתה צודק.

יעקב מרגי: אני אומר לך מניסיון ומידיעה, שאף ילד שיודע שהוא לא שילם לא יעלה בכוח או יקבע עובדה להורים שלו או למערכת.

יעקב מרגי: הבעיה מתחילה עוד לפני כן.

יעקב מרגי: רבותי, לכן בפרק הזה בסיכום - - -

<זאב גולדבלט: אנחנו מתנגדים בכלל לתשלומי הורים.

יעקב מרגי: בסיכום הביניים הזה, לפני שאני נוגע ומציג את הנושא הבא, אני רוצה לומר לכם משרד החינוך, וגם זאב, אני מבקש את ההצעה שלך אלי לוועדה, תשלח לנו אותה כתובה ומפורטת.

יעקב מרגי: משרד החינוך, שמעתם את הקולות, שמעתם.

יעקב מרגי: וודאי שהדיון הזה צריך להיות ארוך וממצה.

יעקב מרגי: אני מבקש תוך 30 יום, אם תרצו 45 יום, תכינו לנו נוהל מסודר, מעבר למה שכתוב בחוזר המנכ"ל כי זה כנראה לא ממצה – מה הולך להיות, איך אתם מתכוננים לתקוף את הסוגיה הזו, איך אתם מתכוננים להטמיע זאת בבתי הספר, איך אתם מאפשרים במציאות הקשה הזו למנהל בית הספר לא ליפול בדילמה הזו.

יעקב מרגי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, הערה אחרונה אם אתה מסכם.

מנואל טרכטנברג: אדוני, אפשר להוסיף נקודה אחת לסיכום?

יעקב מרגי: לא הרצאה.

מנואל טרכטנברג: לא.

מנואל טרכטנברג: משהו קונקרטי למה שאמרת.

יעקב מרגי: נקודה, כי אני רוצה לגעת בנושא הבא.

מנואל טרכטנברג: נקודה אחת.

מנואל טרכטנברג: אני שמעתי בדאגה שאין נתונים מרוכזים על מספר התלונות, כי הרי ה-20 זה מספר התלונות שהוגשו אליה.

מנואל טרכטנברג: לא יתכן שהמערכת כולה לא יודעת את הנתון הזה, אז אני מבקש להכניס לסיכום גם שבאותו פרק זמן יבואו עם ריכוז - - -

יעקב מרגי: ריכוז של כל התלונות מכל המחוזות, מכל המשרד.

מנואל טרכטנברג: מכל המחוזות והכל.

אורלי לוי אבקסיס: ושיהיה להם מאגר גם להמשך, לא רק לזה.

אורלי לוי אבקסיס: שכל הזמן המאגר הזה יתעדכן.

אורלי לוי אבקסיס: ויכול להיות שאנחנו נגלה בתי ספר נורא בעייתיים.

מירב בן ארי: חגית ניסתה להשחיל מילה על בית ספר רוזן ואל ניתן לה.

מירב בן ארי: אז אם אין לזה זמן, אני מבקשת תשובה בכתב, כי על זה הגשנו שאילתה - - -

יעקב מרגי: מה נעשה לגבי רוזן – לשלוח לנו תשובה בכתב.

יעקב מרגי: תודה, תודה על ההערה.

יעקב מרגי: בבקשה, מר עבדאללה.

עבדאללה אבו מערוף: אני מצטרף לסיכום אבל הערה, אני רוצה להוסיף לסיכום שאכן משרד החינוך מול משרד האוצר יבחנו תוך חודש חודשיים, אני לא יודע כמה, טיול או שניים בשנה חינם.

עבדאללה אבו מערוף: זה ההצעה.

עבדאללה אבו מערוף: ומעבר לזה בסדר, אבל שני טיולים חינם.

עבדאללה אבו מערוף: שיתנו מענה לזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הערה אחרונה, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני יושב הראש, אני מודעת להשקפת עולמך, אני שותפה לה בהרבה נקודות, הרבה מאד נקודות.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להציע ליושב הראש לפני תחילת שנת הלימודים, הדיון הראשון שנערך פה בוועדת החינוך זה תשלומי הורים.

אורלי לוי אבקסיס: זה האפשרות שלך למנוע ממשרד החינוך לעשות, אתה יודע מה, נזק בנפשו של הילד.

אורלי לוי אבקסיס: אל תאשר פה שום בקשה של משרד החינוך לגבי תחילת שנת הלימודים תשלומי הורים, עד שלא יביאו תכנית עבודה אמיתית שתבוא ל - - -

מירב בן ארי: ואז בתי הספר לא - - -

אורלי לוי אבקסיס: שלא יהיה.

אורלי לוי אבקסיס: אם הם מתעללים בילדים שלא יהיה.

אורלי לוי אבקסיס: אל תדאגי, תוך דקה ימצאו פתרונות.

יעקב מרגי: תודה אורלי, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: מה את נגד?

אורלי לוי אבקסיס: את הדוברת של משרד החינוך?

מירב בן ארי: אני לא דוברת, אבל תהי ריאליסטית.

מירב בן ארי: עומדת פה - - -

יעקב מרגי: מירב, תודה.

יעקב מרגי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רואה אותך - - -

מירב בן ארי: מה את רוצה?

מירב בן ארי: אני זאת דרך אגב שניהלתי את הישיבה לתשלומי הורים ואני זאת שלצערי - - -

אורלי לוי אבקסיס: תקשיבי, אני לא חברה קבועה פה, אבל אני - - - הוועדה - - -

יעקב מרגי: תודה, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: על הנושא הזה.

אורלי לוי אבקסיס: לא יתכן שבחסות משרד החינוך תהיה התעללות בילדים רק בגלל שאין להם כסף.

יעקב מרגי: אורלי תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, תודה.

מירב בן ארי: שהוועדה - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני לא עובדת אצלך, אני עובדת בשביל הילדים, תעשי לי טובה.

מירב בן ארי: באמת, ההתנהלות הזאת - - -

אורלי לוי אבקסיס: כמו איזה מורה בבית ספר.

אורלי לוי אבקסיס: תעשי לי טובה.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: מאיר, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני יושב הראש, הדיון הזה, הסוגיה שאתה העלית היא הרבה יותר משמעותית מאשר באמת שיח של צעקות.

יעקב מרגי: וודאי.

מאיר כהן: אני חושב ש - - -

אורלי לוי אבקסיס: איפה שיש היפגעות של ילדים אני גאה לצעוק את הזעקה שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יכולים לעשות ולשים עלי זרקור.

יעקב מרגי: דקה, אורלי, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: אני גאה בזה ואני זועקת את הזעקה שלהם.

מאיר כהן: שנייה, סליחה - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז אולי תצעק - - -

מאיר כהן: מה את חושבת, שאת תבואי לכאן ותצעקי - - -

אורלי לוי אבקסיס: אוי, באמת, תעשה לי טובה.

אורלי לוי אבקסיס: ראינו - - - במשרד הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: ראיתי אתכם.

אורלי לוי אבקסיס: ראיתי אתכם.

יעקב מרגי: אורלי תודה.

אורלי לוי אבקסיס: דיברתם על הורדת תשלומים, הדבר הראשון שעשיתם זה העליתם תשלומי הורים.

מאיר כהן: את משקרת.

אורלי לוי אבקסיס: אני הייתי חלק מהקואליציה.

מאיר כהן: את משקרת.

אורלי לוי אבקסיס: בוא נוציא את הפרוטוקול הזה.

מאיר כהן: את משקרת.

יעקב מרגי: אורלי!

אורלי לוי אבקסיס: הדבר הראשון אתם העליתם את תשלומי ההורים.

מאיר כהן: את משקרת.

יעקב מרגי: אורלי, אני קורא אותך לסדר.

יעקב מרגי: מאיר.

מאיר כהן: מה זה צריך להיות, תגיד לי?

מאיר כהן: מה זה צריך להיות?

אורלי לוי אבקסיס: ארגנתם לכם חליפת כבש.

אורלי לוי אבקסיס: אמנם אנחנו לפני פורים, אבל אתם לא כיפה אדומה.

מאיר כהן: תפסיקי כבר.

מאיר כהן: תפסיקי כבר.

אורלי לוי אבקסיס: אתם התנהגתם פה בשני כובעים.

יעקב מרגי: אורלי, אני קורא אותך לסדר.

אורלי לוי אבקסיס: מצד אחד אמרתם - - -

מאיר כהן: את חושבת שזה מעניין את האנשים?

יעקב מרגי: מאיר, מאיר - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני קורא אותך לסדר.

אורלי לוי אבקסיס: נוציא את הפרוטוקול ונראה.

מאיר כהן: בנושא של משרד החינוך אני רוצה להגיד דבר אחד ברור.

מאיר כהן: החוזרים הם מאד מאד ברורים.

מאיר כהן: מה שלא ברור זה הסנקציות כלפי מנהלים ומי שאמר כאן, הגברת שאמרה כאן – אנחנו מנהלים, אנחנו צריכים להיות רק פדגוגיים, לא נכון.

מאיר כהן: מנהל הוא זה שמייצר את האטמוספרה בבית הספר שלו.

מאיר כהן: ואם מנהל אמר לתלמיד אתה לא יוצא כי לא שילמת – המנהל הזה צריך להיות מושעה, נקודה וניהלתי בית ספר 20 שנה, ואפשר לא לעשות את זה.

מאיר כהן: אמירה חשובה.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני, הערה.

<משה אשכנזי: אני חושב שגם הגברת חגית מאיר המשפטית וגם - - -

<יהודית גידלי: מי הדובר?

יעקב מרגי: תציג את עצמך.

<משה אשכנזי: משה אשכנזי, יו"ר ועדת הורים מוסדי.

<משה אשכנזי: אני חושב שבעניין הגבייה שמצפים מהרשויות המקומיות, הן בקושי, בייחוד ברשויות המקומיות שהן במצב סוציו אקונומי - - -

יעקב מרגי: אתה מתייחס להצעה, נכון?

<משה אשכנזי: זאת הצעה מגוחכת, היא על הנייר בלבד.

<משה אשכנזי: באף רשות מקומית זה לא יקרה.

יעקב מרגי: מה ההצעה שלך?

<משה אשכנזי: ההצעה שלי היא להוריד את עניין תשלומי ההורים.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

<משה אשכנזי: להעביר את זה למוסדות כמו הביטוח הלאומי, לגורמים חוץ בית ספריים ולא ההורים.

יעקב מרגי: תודה, הבנתי.

יעקב מרגי: רבותי, זה תם ולא נשלם.

יעקב מרגי: משרד החינוך, אני רוצה לקבל הצעה אלינו לוועדה בפרק הזמן שאמרנו – נוהל מסודר איך זה הולך להיות מוטמע במערת, כולל אכיפה, כולל סנקציה, כולל מה ששמעתם פה הערות מחברי הכנסת.

יעקב מרגי: אני מעביר את רשות הדיבור לנציג מרכז המידע והמחקר של הכנסת, בסוגיה שדיברנו, כפי שאני אמרתי בפתיח, לאלה שאיחרו.

יעקב מרגי: זה דיון ראשון בסדרת דיונים סביב תשלומי הורים.

יעקב מרגי: אנחנו גילינו, איך אומרים, בטפח אחד שגילינו, זהינו שזה צריך להיות.

יעקב מרגי: פרופסור מנואל טרכטנברג, אני לא מזלזל בהשכלה הכלכלית שלך, אפילו לך יהיה קשה ככלכלן, כפרופסור, כמי שעבד כיושב ראש ועדת טרכטנברג, למצוא את ההיגיון, את האחידות.

יעקב מרגי: תאמין לי, זה סטראטאפ שגילו אותו הרבה ואנחנו אמרנו.

יעקב מרגי: מדברים הרבה על צמצום פערים, תאמינו לי, סוגית הטיולים זה רק קצה קצהו.

יעקב מרגי: אפילו במהות אנחנו מדברים על חוק חינוך חינם, אנחנו מדברים על שוויוניות, על הזדמנות שווה לכל ילד.

יעקב מרגי: מילים יפות, מכובסות.

יעקב מרגי: אנחנו עושים פעילות הפוכה.

יעקב מרגי: יש מערכת חינוך לעשירים, יש מערכת חינוך לעניים.

יעקב מרגי: יש מערכת חינוך שהפכה להיות, סליחה, ואני אומר לכם רבותי, אם הורים, ואל תתכסו לי על הבג"צים מצד ההורים.

יעקב מרגי: ואם הורים רוצים להעניק לילדיהם את החינוך המיטבי וברמה הכי גבוה רוצים לשלם, אדרבא, שיעשו זאת לפי כללי תשלומי הרשות.

יעקב מרגי: לא בתל"נים.

יעקב מרגי: שלא יתכסו לנו בתל"נים.

יעקב מרגי: החטא הקדמון, אני אומר לכם, זה שהוועדה הזאת התערטלה מכל הפיקוח הפרלמנטארי על תשלומי הורים.

יעקב מרגי: אם באמת רוצים להעביר, חייבים להעביר פה חקיקה שתהיה גם על תשלומי הרשות.

יעקב מרגי: יהיה פיקוח פרלמנטארי מסכום מסוים גם על התל"נים.

יעקב מרגי: אמרה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס שאני לא אאשר להם את האישור.

יעקב מרגי: אז בואו, אל תגלו את זה למשרד החינוך, כי הדבר היחיד שהוועדה נדרשת לאשר זה ביטוח תאונות.

<קריאה: 50 שקלים.

יעקב מרגי: הבנתם?

יעקב מרגי: אז כשביקשנו מהשלטון המקומי להתכנס עם משרד החינוך וארגוני ההורים, להגיע איך משכללים את הסוגיה של ביטוח התאונות שלא נגיע למצב שהתעריף יעלה ב-50%-60% משנה לשנה, אז יש המלצה לשלטון המקומי.

יעקב מרגי: מר שרון דולברג שלח לי מכתב.

יעקב מרגי: מה ההצעה שהוא הגיע בכינוס?

יעקב מרגי: להוריד את הפיקוח הפרלמנטארי בכלל, גם על התאונות.

יעקב מרגי: אז בואו, רבותי, אני אומר לכם, זה דיון ראשון בסוגיה.

יעקב מרגי: אין מנוס כנראה מלהחזיר את הפיקוח הפרלמנטארי על כלל תשלומי ההורים, כי מה שקורה, אתם תראו פה מציאות, יהיו פה מצגות, תבינו כמה ההורים נתבעים ומשלמים.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על לקוחות שבויים בחניון לבית החולים?

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על לקוחות שבויים במקומות כאלה ואחרים?

יעקב מרגי: על הקפה ועל החנייה?

יעקב מרגי: החינוך לילדי ישראל – אנחנו כלקוחות שבויים.

יעקב מרגי: הורה שרוצה לתת חינוך לילדים שלו, הוא רוצה לתת לו את המיטבי והוא לקוח שבוי.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: כי מישהו החליט להפריט את החינוך העל תיכוני.

יעקב מרגי: אני אתן קודם כל לנציג מרכז המחקר והמידע של הכנסת את תשלומי ההורים שקיימים היום, את המהות שלהם, את הרציונל סביב זה, לראות את הפערים ולאחר מכן נראה בשטח איך זה עובד, נשמע את משרד החינוך.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אסף וינינגר: תודה רבה כבוד יושב הראש.

<אסף וינינגר: כפי שאמרת, שמי אסף ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

<אסף וינינגר: כפי שאמרת, נושא תשלומי ההורים במערכת החינוך הוא נושא מורכב מאד, אני אנסה לתת כאן איזו שהיא סקירה לגבי תשלומי ההורים המרביים שמאושרים לגבייה על ידי משרד החינוך.

<אסף וינינגר: ככה, במערכת החינוך נהוגים זה שנים רבות תשלומי הורים רגילים, מה שנקרא.

<אסף וינינגר: התשלומים האלה אפשר לחלק אותם לשלושה או ארבעה סוגים.

<אסף וינינגר: תשלומי החובה והרשות שהם נגבים מתוקף חוק לימוד חובה; תשלום החובה היחידי כפי שציינת, הוא תשלום הביטוח, ביטוח תאונות אישיות.

<אסף וינינגר: תשלומי הרשות נגבים כיום בשמונה סעיפים, סל תרבות, מסיבות סיום, מסיבות כיתתיות, השאלת ספרי לימוד, ארגון הורים ארצי, ועד הורים יישובי וטיולים על פי תכנית ושל"ח.

<זאב גולדבלט: שקל וחצי ביחד.

יעקב מרגי: לא להפריע, זאב.

<אסף וינינגר: תשלום נוסף נקבע בגין השתתפות הורים בהזמנה, מכוח חוק ארוחה יומית לתלמיד.

<אסף וינינגר: שני התשלומים האלה שדיברתי עליהם – תשלומי החובה והרשות והשתתפות הורים בהזנה – אלה תשלומי ההורים היחידים שנגבים באישור ועדת החינוך של הכנסת.

<אסף וינינגר: כל שאר הסכומים שאני אדבר עליהם בהמשך, לא מצריכים בעצם אישור של הוועדה.

יעקב מרגי: מה הסייגים בתשלומי הרשות?

<אסף וינינגר: הסייגים בתשלומי הרשות – יש את תשלום החובה שהוא חובה על כל - - -

יעקב מרגי: לא מה הסייגים, כמה מההורים צריכים להסכים לתשלומי רשות?

<אסף וינינגר: אני מעדיף שמשרד החינוך יתייחס לזה, אני לא בקיא בסוגיות הפרטניות הללו.

יעקב מרגי: אוקיי, מאה אחוז.

<אסף וינינגר: תשלום נוסף זה תכנית לימודים נוספת, מה שקרוי תל"ן.

<אסף וינינגר: זה תכנית שבהגדרה שלה היא של לימודי תגבור וההעשרה שנלמדים מחוץ לשעות שנקבעו לתכנית הלימודים הרגילה בבית ספר והסכומים האלה, התכנית היא לא ביוזמה ובמימון של משרד החינוך.

<אסף וינינגר: תשלום נוסף זה רכישת שירותים מרצון, זה בעצם תשלום שמיועד לרכישה מרוכזת של שירותים או של ציוד על ידי בית הספר כדי לחסוך בהוצאות.

<יצחק קדמן: מה פתאום?

<יצחק קדמן: רכישת שירותים מרצון זה שם כולל לכל מה שרוצים לגבות, זה לא מרצון וזה לא שירותים וזה לא רכישה.

<יצחק קדמן: זה בלוף.

יעקב מרגי: תיכף נשמע, נשמע.

יעקב מרגי: ד"ר קדמן, נשמע.

יעקב מרגי: אוקיי תמשיך.

<אסף וינינגר: אלה הדברים כפי שהם נכתבים בחוזר המנכ"ל של משרד החינוך ובשל כך מיועדים בעצם התשלומים באופן פורמאלי - - -

יעקב מרגי: סכומים.

יעקב מרגי: תעבור לסכומים.

<אסף וינינגר: ככה, על התשלומים האלה, שהם כאמור התשלומים הרגילים שמותרים לגבייה בכלל מערכת החינוך, אנחנו מדברים בגני הילדים מדובר על בסביבות 1,000 שקלים, ביסודי בין 1,700 ל-2,100 שקלים, בחטיבות הביניים בין 2,600 ל-2,700 שקלים, ובתיכונים בין 2,800 ל-3,000 שקלים.

<זאב גולדבלט: וזה בלי פולין.

<קריאה: זה רק אם יש תל"ן.

יעקב מרגי: רגע, רבותי, אני מבקש, בלי קריאות ביניים.

יעקב מרגי: סליחה.

<אסף וינינגר: פרטתי.

<אסף וינינגר: זה כולל את תשלומי החובה והרשות, את התל"ן ואת רכישת השירותים, אמרתי תשלומי הורים מרביים שמאושרים לגבייה.

מירב בן ארי: מרביים.

<אסף וינינגר: לא בכל בתי הספר.

<אסף וינינגר: אוקיי, במהלך השנים נשמעו טענות רבות על הפער בין התשלומים המותרים האלה לבין התשלומים שנגבים בפועל.

<אסף וינינגר: בשנת 2012 מבקר המדינה בחן את הסוגיה הזאת ומצא שאכן קיימות חריגות משמעותיות בגבייה של תשלומי הורים.

<קריאה: 80%.

<קריאה: 80% מבתי הספר חרגו.

<אסף וינינגר: חריגות קדומות מאד.

<אסף וינינגר: הוא מצא אותם בעיקר בבתי ספר שמגדירים את עצמם ייחודיים, בתי ספר באזור ירושלים בעיקר.

<אסף וינינגר: בעקבות הממצאים האלה של המבקר, משרד החינוך החל - - -

יעקב מרגי: מתי היה דו"ח הביקורת?

<אסף וינינגר: בשנת 2012.

<אסף וינינגר: בעקבות ממצאי הדו"ח הזה משרד החינוך החל לראשונה במהלך כולל להסדרה של הגבייה של תשלומי ההורים במערכת החינוך, כל התשלומים החריגים הנוספים שהיו נהוגים עד אז במערכת החינוך אבל לא היו מעוגנים בשום מקום.

<אסף וינינגר: בשנת 2014 משרד החינוך הוציא שני חוזרי מנכ"ל, שנקבעו בהם הוראות שמאפשרות במקרים מסוימים ולבתי ספר מסוימים, גבייה של תשלומי הורים מוגברים, נוספים, מעבר לתשלומים הרגילים שנהוגים בכלל מערכת החינוך.

<אסף וינינגר: ההוראות האלה מתייחסות בין השאר לבתי ספר ייחודיים, לבתי ספר ממלכתיים דתיים שמקיימים תכנית לימודים נוספת, תורנית.

<אסף וינינגר: על פי ההוראות של החוזרים, בסופו של דבר, אם אנחנו כוללים את כל תשלומי ההורים המרביים, כולל התשלומים הרגילים, אז במוסדות - - -

יעקב מרגי: כמה מהסכומים כבר קפצו.

<אסף וינינגר: בדיוק.

<זאב גולדבלט: משמעותית.

יעקב מרגי: נגיע לסכומים.

<אסף וינינגר: אז הסכומים הם כאלה: בבתי הספר הייחודים והממלכתיים דתיים שמקיימים - - - תורנית - - -

יעקב מרגי: אתם יודעים מה זה ייחודיים?

<יצחק קדמן: כולנו ייחודיים.

יעקב מרגי: אתם יודעים מה זה ייחודיים?

מירב בן ארי: זה לא רק של הדתיים, אתה יודע.

מירב בן ארי: זה גם של בתי הספר - - -

יעקב מרגי: זה מושג כדי להסתתר ולעשות כבתוך שלו בתשלומים.

יעקב מרגי: ייחודים זה גם החטא הקדמון שהמשרד אפשר.

יעקב מרגי: כמו שאתם יודעים, הפערים בתכני הלימוד במערכת השעות, לא כל כך גדולה שמצדיקה, ואם כן, , איך אפשר לעשות זאת?

יעקב מרגי: צריך להסדיר.

יעקב מרגי: זה לא יתכן.

יעקב מרגי: אתם תשמעו דוגמאות של בתי ספר שהם בהגדרה שלהם כמו ממלכתי דתי, אבל הוא יופרט לרשת מסוימת וברשת הזאת אתם יכולים לראות כמה מסתתרים סביב ההגדרה הזו – ייחודי – וכמה גובים מההורים וכמה בדרך יש גם זליגה ודליפה.

<זאב גולדבלט: פי שניים.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: תציין את הסכומים.

<אסף וינינגר: אני אציין את הסכומים ובזה אני אסיים.

<אסף וינינגר: לגבי בתי הספר הייחודיים והממלכתיים דתיים, תכנית לימודים נוספת תורנית, בבתי הספר היסודיים אנחנו מדברים על סכום כולל, מרבי, שנע בין 2,500 שקלים ל-4,000 שקלים.

<אסף וינינגר: בחטיבות הביניים ובתיכונים, זה סכומים שנעים בין 6,000 שקלים ל-6,500 שקלים.

<אסף וינינגר: אני רק אוסיף שב - - -

<יצחק קדמן: והמלגה היא 250 שקלים.

<אסף וינינגר: סליחה.

<אסף וינינגר: באישור ועדת חריגים מחוזית או ארצית, אפשר לקבל אישורים אפילו לסכומים גבוהים מאלה.

<אסף וינינגר: זהו.

יעקב מרגי: טוב.

<יצחק קדמן: סליחה, מה עם מגמות למשל ש - - -

יעקב מרגי: ד"ר קדמן, שנייה.

יעקב מרגי: רבותי.

<יצחק קדמן: מגמות.

<יצחק קדמן: אתה יודע כמה כסף גובים עבור מגמות?

עבדאללה אבו מערוף: אפשר שאלה?

עבדאללה אבו מערוף: וכל הכסף שנגבה - - -

יעקב מרגי: רגע, עוד לא שאלות.

יעקב מרגי: אנחנו לא בשאלות.

עבדאללה אבו מערוף: שאלה קטנה.

יעקב מרגי: רגע, חכה, מיד אני אתן לך.

יעקב מרגי: חברי הכנסת שהציעו את הנושא וכלל את הנושא של תשלומי הורים פרופסור טרכטנברג.

יעקב מרגי: לאחר מכן פרופסור יוסי יונה, שאתמול ועדת השרים לענייני חקיקה דחתה לו, או הפילה בלשון פחות עדינה, הפילה את הצעת החוק שלו להסדרת כל סוגית תשלומי ההורים.

יעקב מרגי: תבין, זה כמו להיכנס לתחום הכלכלי, לענף שמרוכזים בו שלושה-ארבעה טייקונים.

יעקב מרגי: אתה העזת את פניך לגעת בסוגיה הזו.

יעקב מרגי: אבל אנחנו כאן נסייע בידיך.

יעקב מרגי: זה דיון ראשון בסדרה.

יוסי יונה: בשיתוף פעולה גם איתך, אדוני יושב הראש, אתה גם חתום על הצעת החוק הזו שהופלה.

יעקב מרגי: אבל הנה, קיבלתי על זה הרבה.

<יצחק קדמן: אתה בחברה טובה.

<יצחק קדמן: כבר הפילו את זה הרבה פעמים.

מנואל טרכטנברג: תודה אדוני יושב הראש ותודה למרכז המחקר והמידע של הכנסת שמציף נתונים וזה חשוב מאד לראות את המספרים.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד לכם שכשמסתכלים על המספרים האלה, וכמובן הם מספרים שיש להניח שהם חסרים, כלומר זה מה שניתן לאסוף על זה אינפורמציה, מדובר על סדר גודל של מעל ל-5 מיליארד שקלים לשנה ויכול להיות שזה מגיע ל-8 מיליארד.

מנואל טרכטנברג: אני לא יודע להגיד, אבל זה מעל ל-5 מיליארד שקלים לשנה.

מנואל טרכטנברג: זה סכום עתק.

מנואל טרכטנברג: עכשיו אני רוצה להגיד לכם, אני עוסק בנושא הזה מאז הוועדה שעמדתי בראשה, ואני לא מרפה, אני עוקב, עוסק בנושא הזה.

מנואל טרכטנברג: זה מרכיב חשוב ומרכזי ביוקר המחייה במשפחות, מן הסתם צעירות יותר שיש להן ילדים בבתי ספר.

מנואל טרכטנברג: עד כדי כך הנושא הזה לא רק עניין ובראש ובראשונה נושא של חינוך וכו' ואני תיכף אכנס לזה, אבל זה גם מרכיב משמעותי ביותר המחייה של המשפחות הצעירות במדינת ישראל.

מנואל טרכטנברג: עכשיו תראו, יש פה סתירה מובנית בין חינוך חובה חינם ושוויוני - אנחנו שוכחים להוסיף את הדבר הזה - לבין זה שפותחים פתח לשירותי שירותי של שיעורי רשות, של פעילויות רשות וכו' וכו'.

מנואל טרכטנברג: בעצם זה פתח להכניס לתוך בית הספר כל מיני פעילויות שלא ממונות, וזו דרך לעשות את זה, כי השמיכה קצרה מדי.

מנואל טרכטנברג: אני כהורה לא אשכח את זה שהייתי צריך לא רק לשלם על התל"נים האלה, אני הייתי צריך להשתתף במימון של מזגנים.

מנואל טרכטנברג: יש לי שלוש בנות, ברוך השם, וארבע כיתות לימוד.

מנואל טרכטנברג: כל פעם כיתה אחרת, בת אחרת, ואמרו לנו זה רשות.

מנואל טרכטנברג: הרי אין חובה שיהיה מזגן.

מנואל טרכטנברג: זה תרומה.

מנואל טרכטנברג: זה רשות, אתה יודע, אם לא, בבקשה, שילד לא ילמד בכיתה ממוזגת.

מנואל טרכטנברג: מה?

מנואל טרכטנברג: אנחנו לא חייבים לעשות את זה.

מנואל טרכטנברג: את זה אני אומר במאמר מוסגר, לאגן הגענו.

יעקב מרגי: באקלים בית ספרי לא דיברו על המזגנים.

מנואל טרכטנברג: בעניין הזה, כן.

מנואל טרכטנברג: בכל אופן תראו, לא יתכן שתהיה פעילות כלשהי, ואני פה מרחיק לכת, לא חשוב מה הכותרת שלי, שמבוצעת בתוך כתלי בית הספר או גם מחוץ לבית הספר – אם זה טיול או משהו כזה או במתנ"ס וזה – מטעם בית הספר, בארגון של בית הספר, שמיועד לחנך את הילדים של בית הספר, לא יתכן שתהיה פעילות כלשהי שלא ניתנת לכל הילדים באותה מידה, נקודה.

מנואל טרכטנברג: כלומר זה משהו שהוא אבסולוטי.

מנואל טרכטנברג: המושג רשות, כשמדובר בין כתלי בית הספר, אין לה מקום.

מנואל טרכטנברג: לא יתכן שיהיה מושג כזה של רשות, חובה וכדומה.

מנואל טרכטנברג: זהו אמירה אחת.

מנואל טרכטנברג: אמירה שנייה, בהינתן שמדובר על הרבה מיליארדים, ואני מכיר את המגבלות התקציביות, אז צריך להיות מציאותי.

מנואל טרכטנברג: לכן הצענו אז ואני חוזר ומציע, מה שצריך, אם נהיה מציאותיים, זו תכנית לטווח ארוך, שקודם כל עושה מיפוי מדויק של כל מה שנכנס תחת הקטגוריה הזאת של תשלומי הורים ופעילויות רשות.

מנואל טרכטנברג: ממפה את זה, עושה סדרי עדיפויות ואט אט, על פי היכולת התקציבית של מדינת ישראל, אתה יודע, אני לא מאלה שבאים עם דרישות לא מציאותיות.

מנואל טרכטנברג: התכנית הזאת מכניסה פנימה את כל אותם דברים שהם מחוץ לגדר היום - - -

יעקב מרגי: אתה נוסע נגד כיוון התנועה, אתה יודע?

יעקב מרגי: משרד החינוך מוציא החוצה, אתה רוצה להכניס לו פנימה.

מנואל טרכטנברג: לא, לא, לא.

מנואל טרכטנברג: אני אומר מבחינה תקציבית, מבחינת מה זה מוגדר כפעילות שהיא בליבה של מ - - - וכו' וכו', תכנית תקציבית ותכנית פעולה ל-5 שנים.

מנואל טרכטנברג: גם אחרי 5 שנים יישארו דברים מסוימים פחות או יותר וזה בסדר, ובלבד שאנחנו נדע מה מדובר, שיש סדרי עדיפויות, שיש איזה שהוא הגיון מסדר לדבר הזה.

מנואל טרכטנברג: לא יתכן שאנחנו לאורך זמן נמשיך כל פעם, כל שנה, להתמודד עם השאלה הזאת כפי שהיא עולה כאן.

יעקב מרגי: לפני שאני אעביר את רשות הדיבור לפרופסור חבר הכנסת יוסי יונה ולאחר מכן נראה מצגת פה של הורים שעשו כמעט עבודת מחקר לגבי בית הספר של הילדים שלהם, כדי שתבינו, הם נגעו בבעייתיות, צריך לשאול שאלה שתהדהד.

יעקב מרגי: האם בכלל אנחנו צריכים לאפשר את הייחודיות הזאת.

יעקב מרגי: ואם כן, באיזה מסלול התשלום צריך להיעשות ומה הם הסייגים ומה רמת הפיקוח על אותם כספים.

יעקב מרגי: כי אני לא חושב שבית ספר ייחודי תותר לו הגבייה הזאת או קביעת תכני לימוד נוספים, בהתעלם בכלל מפס רחב של כל מערכת החינוך הישראלית.

יעקב מרגי: יש קו מנחה.

יעקב מרגי: יש אידיאולוגיה.

יעקב מרגי: יש יעדים למערכת החינוך.

יעקב מרגי: איך יתכן שאני יכול להוסיף - אני מסכים כמשרד החינוך להוסיף לבית ספר ייחודי, לתת לו עוד 6 שעות שבועיות לעומת בית ספר אחר שזה לא קיים לו?

יעקב מרגי: אני כמשרד אומר רגע, אם היעד שלי שם וזה הכרחי והייחודיות הזאת הכרחית, מישהו צריך לבטא אותה בכלל מערכת החינוך.

יעקב מרגי: צריך לשאול את הדבר הזה וזה יהיה חלק מהדיונים הבאים.

יעקב מרגי: וגם באיזה מסלול הפיקוח.

יעקב מרגי: אני לא אתן, אנחנו לא ניתן תחת הגדרה של תל"נים, הסתתרות לכל מיני תעשיית גבייה.

יעקב מרגי: ואתם תראו כמה התעשייה הזו עובדת.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יוסי יונה.

יעקב מרגי: הרציונל של החוק שלך, מה רצית?

יוסי יונה: אדוני יושב הראש, כן, אני אדבר גם על זה.

יעקב מרגי: אין לך הרבה זמן.

יעקב מרגי: תמקד את ההרצאה שלך.

יוסי יונה: חצי שעה ואני מסיים.

יעקב מרגי: לא, אין סיכוי.

יוסי יונה: טוב, ברור שאני מצטרף לזעם ולהתקוממות שהובעה כאן על ידי המון מחברי, חברות וחברי הכנסת.

יוסי יונה: באמת מערכת החינוך לא זו בלבד שמפריטה את עצמה בצורה מואצת, הרי שאפשר אולי לשנות את השם שלה ולהציג – המערכת לצלקות נפשיות, מה שהם עושים לילדים הללו.

יוסי יונה: אתם יודעים, דבר כזה, כשמורידים ילד מהאוטובוס או שהוא לא יכול להשתתף בתמונת מחזור, או שהוא לא יכול להיכנס לשיעור כזה או אחר בגלל שהוריו לא שילמו – זו צלקת לכל החיים.

יוסי יונה: אדם נושא אותה כפצע פתוח ומערכת החינוך - - -

יעקב מרגי: כמו שבימים אלה יצאו למסעות לפולין וחלקם נשארו בבית.

יעקב מרגי: אלה שלא יצאו.

יוסי יונה: כן.

יעקב מרגי: אפילו בלי תכנית חלופית.

יוסי יונה: ובאמת הדבר הזה הוא מאד מאד גורף.

יוסי יונה: מה ששמענו פה זה קצה הקרחון.

יוסי יונה: הדבר הזה כתופעה, כאיזו שהיא מחלה ממהרת שאנחנו רואים אותה כתוצאה מהפרטתה של מערכת החינוך.

יוסי יונה: אני ניסחתי הצעת חוק ביחד עם הקליניקה למשפטים באוניברסיטת חיפה, בעיקר הרן רייכמן, שפעל רבות כדי להביא אותה לידי גמר.

יוסי יונה: היא אומרת ראו, בואו, הרי אנחנו יודעים שבחוק חינוך חינם יש את הסעיף שבעצם מאפשר – סעיף 6 ד' – שמאפשר גביית תשלומים, אבל הוא מביא אותה, את ההצעה שלו בחוזר מנכ"ל לפני תחילת השנה, לאישור של ועדת החינוך של הכנסת והוועדה מאשרת.

יוסי יונה: אבל מה?

יוסי יונה: מעבר לכך יש סעיף אחר – סעיף 8 א' – שמאפשר לשר החינוך לקבוע תקנות ולאפשר גביית תשלומים מהורים שלא בפיקוח או באישור של ועדת החינוך של הכנסת.

יוסי יונה: מה שביקשנו, אמרנו גם באשר לסעיף הזה, כאשר משרד החינוך או שר החינוך רוצה לאפשר גביית יתר של תשלומים מהורים, הוא יביא אותה לאישורה של ועדת החינוך, כי זה התפקיד של ועדת החינוך – בקרה, פיקוח ואישור.

יוסי יונה: והנה, הביטו, אנחנו לא הגשנו את הצעת החוק הזו ותו לא, אלא ניסינו קודם ליצור איזה שהוא קשר, איזה שהוא דיאלוג עם משרד החינוך, כדי להביא לכך שההצעה הזו, גם אם תהיינה להם איזה שהן הערות ביקורתיות כאלה ואחרות, הבה ונפעל יחד כדי שההצעה הזאת תהיה מקובלת עליכם.

יוסי יונה: אני חייב לומר לכם שהתשובה שקיבלנו הייתה מאד מאד לקונית.

יוסי יונה: היא התקבלה באמצעות האימייל – אנחנו מתנגדים.

יוסי יונה: ללא נימוקים, ללא שום הסברים – אנחנו מתנגדים.

יוסי יונה: ותחת האפשרות הזו, שקיימת על פי סעיף - - -

יעקב מרגי: תגיש הצעה לבטל את הפיקוח הפרלמנטארי גם על ביטוח תאונות ותראה, הם יסכימו.

יוסי יונה: בדיוק, הם יסכימו.

יוסי יונה: למה צריך ועדות שתפקחנה ותעשנה?

יעקב מרגי: הם יענו לך לא רק אנחנו מסכימים, אנחנו מאד מודים לך על הצעתך, חן חן.

יוסי יונה: אנחנו רואים אותה בחיוב ונפעל במהירות האפשרית כדי שהיא תתממש בימים הקרובים.

יוסי יונה: והביטו, אנחנו מדברים על היתר ששר החינוך, שמשרד החינוך מעניק, בין אם זה עקבי עבור מקצועות לבגרות תוספת, בין אם זה אלפי שקלים עבור טאבלטים או מחשבים, גביית אלפי שקלים עבור תכניות תל"ן בבתי ספר ייחודיים ותורניים, תשלומים עבור הפעלת בתי ספר אחר הצהריים והכפלת תשלומי רכישת שירותים מרצון.

יוסי יונה: גבייה עבור פעילות חברתית, סמינריונים ושבתות בבתי ספר ממלכתיים ודתיים.

יוסי יונה: הגבייה מגיעה באמת לאלפי שקלים.

יוסי יונה: כל מה שביקשנו, שימו לב, ההצעה הזו היא גם צנועה מבחינת התכנים שלה.

יוסי יונה: היא באה ואומרת אתם יודעים מה?

יוסי יונה: משרד החינוך יתכבד בבקשה להביא את מה שהוא רוצה להתיר – גביית יתר של הורים או גבייה להורים – שיביא אותה בפני ועדת החינוך של הכנסת, ועדת החינוך של הכנסת תדון בעניין הזה ואולי תאשר.

יוסי יונה: והנה, ראו, הבעיה הזו שכאן אנחנו הצבנו לפנינו, המקרים האלה, התלונות של ההורים, הרי הביטו, משרד החינוך הרי משחק כפל תפקידים.

יוסי יונה: מצד אחד הוא בא ואומר אני אמנע את זה, מצד שני, הנה, עובדה – זו הראייה המאד מאד ברורה שהוא לא מוכן שוועדת החינוך תפעל כגוף שמפקח ומאשר את התנהלותו בתחום הזה – מלמדת באופן חד משמעי שלא אכפת לו.

יוסי יונה: שהוא דווקא מעודד את התופעה הזו של תשלומי הורים.

יוסי יונה: והבעיה היא בעיה קריטית, הבעיה היא מבנית.

יוסי יונה: אנחנו יודעים את זה.

יוסי יונה: פרופסור טרכטנברג ואני למדנו את הסוגיה הזו לעומקה.

יוסי יונה: הרי אנחנו יודעים שההוצאות האזרחיות של ממשלת ישראל פר ילד, בהשוואה למדינות ה-OECD היא מהנמוכות ביותר.

יוסי יונה: זאת אומרת אנחנו צריכים גם להבין במקרים מסוימים את ה - - -

יעקב מרגי: תודה יוסי.

יוסי יונה: אני מסיים, אדוני יושב הראש.

יוסי יונה: הלחץ אולי שמפעילים הורים במובן מסוים מוגבל, יכול להיות מוצדק.

יוסי יונה: באיזה מובן?

יוסי יונה: אם המערכת, אם מדינת ישראל הולכת ומצמצמת את ההקצאה שלה לחינוך, בוודאי שנוצר איזה שהוא ואקום.

יעקב מרגי: תודה.

יוסי יונה: לכן אני אומר, הפתרון בוודאי, הפתרון המבני הוא שמדינת ישראל תקצה משאבים גדולים יותר למערכת החינוך כדי להקטין את הלחץ על ההורים או תקטין את הסוגיה הזאת של תשלומי הורים, אבל ופה אני מסיים אדוני יושב הראש, משפט סיכום אחרון – אנחנו רואים שמערכת החינוך בעצם העובדה הזו, מדינת ישראל מזה שההוצאה האזרחית שלה לחינוך הולכת וקטנה - היא עלתה בשנה האחרונה, כן, אבל עדיין המגמה היא של ירידה – הרי היא יוצרת את הואקום הזה והיא מעודדת את הואקום הזה.

יוסי יונה: זאת אומרת היא אומרת היה וקיים הואקום הזה, אז בוודאי מבחינתה אתם יודעים מה, אני לא מממנת את חינוך החובה חינם.

יוסי יונה: אז אדרבא, שייכנסו הורים לתוך התחום הזה והם ישלימו את החסר.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יוסי יונה: זו אם כן התופעה הקריטית, המבנית, העמוקה שאיתה אנחנו מתמודדים ואני מצר על כך, באמת.

יעקב מרגי: תודה.

יוסי יונה: מילה אחרונה – 37 חברות וחברי הכנסת מכל סיעות הבית היו חתומים על הצעת החוק הזו, שוועדת השרים לחקיקה הפילה לנו אותה ללא שום הסבר ונימוק.

יוסי יונה: תודה אדוני.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מבקש ממר אביבי להציג לנו את המצגת.

יעקב מרגי: הוא יציג את עצמו גם מאיפה הוא ומי הוא, כדי שתבינו דוגמא של התנהלות סביב גבייה.

יעקב מרגי: לאחר מכן נפתח את הדיון לאורחים שלנו.

יעקב מרגי: בבקשה, יש לך כמה דקות, אבל לא להאריך.

יעקב מרגי: תציג את עצמך ותציג את המצגת.

<יוסי אביבי: שלום.

<יוסי אביבי: לי קוראים יוסי אביבי.

<יוסי אביבי: אני אזרח בעיר הזאת.

<יוסי אביבי: יש לי ילדים בכל הגילאים.

יעקב מרגי: מאיפה אתה?

<יוסי אביבי: אני גר בעיר מודיעין.

<יוסי אביבי: אני אזרח בעיר מודיעין, כרגע משמש יושב ראש ההנהגה הבית ספרית של אחד התיכונים במודיעין, אבל יש לי ילדים בכל ההיררכיה – מהגנים, יסודי, תיכונים.

<יוסי אביבי: אני נדרס תחת המערכת הזאת, אבל אני כאן כדי לעשות ולהראות בחמש דקות של מצגת, חומר שאני אספתי לאורך השנים וריכזתי את זה למצגת של חמש דקות בלבד, על מה שקורה, תהליך ההפרטה למעשה שקורה כאן במערכות החינוך הציבוריות שהופכות להיות פרטיות ומה זה גורם לנו.

יעקב מרגי: קדימה, למצגת.

<יוסי אביבי: אז אני אדבר במשך חמש דקות ואני אשאיר אחר כך שאלות.

<יוסי אביבי: מה שקרה עם השנים, שהתיכונים הופרטו כבר בכל הארץ וזה לא תחת משרד החינוך.

<יוסי אביבי: אם יש מורה שעובד בתיכון, תלוש המשכורת שלו זה לא מדינת ישראל-משרד החינוך, אלא הרשות המקומית או לחילופין - - -

יעקב מרגי: או הרשתות.

<יוסי אביבי: או הרשתות שמפעילות את זה.

<יוסי אביבי: אין יותר כבר מישהו שעובד בתיכונים ומקבל תלוש משכורת.

יעקב מרגי: הלאה.

<יוסי אביבי: אני מביא דוגמא ומפה אני רוצה להראות עכשיו שההורים בסופו של דבר משקיעים כסף וגם את תקורת הניהול כבר הפריטו והעבירו את זה כבר על ההורים.

<יוסי אביבי: אני נותן דוגמא מבית הספר שאני יושב ראש ההנהגה, דו"ח הוצאות והכנסות של המוסד.

<יוסי אביבי: אנחנו יכולים לראות שלוקחים 5% - 600,000 שקלים מהכספים שמתקבלים לבית הספר מסך ההכנסות כדי לנהל את בית הספר.

יעקב מרגי: מה הוא סך ההכנסות?

יעקב מרגי: לא כולם רואים.

מירב בן ארי: 12 מיליון.

<יוסי אביבי: בית הספר חי על 12 מיליון שקלים, 8 מיליון שקלים מהמדינה, 4 מיליון שקלים מההורים ולוקחים 600,000 שקלים תקורת ניהול.

<יוסי אביבי: זאת אומרת, אם נעשה חוזה מסחרי עם המפריט – שזה העירייה לצורך העניין מול הרשת הפרטית שמפעילה ואמרה להם תיקחו את בית הספר – אז גם את תקורת הניהול הפילו או במסגרת כספים מההורים או מהכספים של המדינה וזה מתבטא בכל הדברים.

<יוסי אביבי: זאת אומרת - - -

<יצחק קדמן: זה חוקי?

יעקב מרגי: אני אשמע את משרד החינוך אם זה חוקי, אחר כך.

<יוסי אביבי: זאת אומרת לשם הפישוט, אם אני אומר, ובואו נעשה את המספרים הלא גדולים – 12 מיליון שקלים בית הספר מתנהל, 8 מיליון שקלים מדינה, 4 מיליון שקלים הורים – אם לקחו לי 5% מהסך הכל זה 600,000 שקלים.

<יוסי אביבי: אם היו לוקחים רק מהמדינה זה היה 400,000 שקלים.

<יוסי אביבי: זאת אומרת, אם מותר להם לקחת 5% ברשות משרד החינוך, 200,000 שקלים נלקחו מההורים שכן שילמו, כי ראינו שיש כאלה שלא משלמים.

יעקב מרגי: שאם זה לא היה מופרט מי היה נושא בעול הזה?

<יוסי אביבי: המדינה.

יעקב מרגי: הרשות המקומית או המדינה לצורך העניין.

<יוסי אביבי: אנחנו פנינו לעיריית מודיעין לצורך העניין.

<יוסי אביבי: עיריית מודיעין אמרה – ככל שאנחנו יודעים אין איסור של משרד החינוך לנושא הזה, אני מצטט פה ואני ממשיך הלאה.

<יוסי אביבי: פניתי למשרד החינוך, לד"ר חגית מאיר, שאני חייב לציין, אמנם קודם אולי קצת תקפו אותה, אבל אני חייב לציין שהיא עונה בצורה - - -

יעקב מרגי: לא תקפו, שאלו שאלות.

יעקב מרגי: בוא, אני לא רוצה שייצא מפה שמישהו תקף את חגית מאיר.

יעקב מרגי: נשאלו שאלות.

יעקב מרגי: יש מי שצועק יותר יש מי שצועק פחות.

מירב בן ארי: יש מישהו שצורח ויש מי שצועק.

מירב בן ארי: הבדל קטן.

יעקב מרגי: הלאה.

<יוסי אביבי: אז אני חייב לציין שהיא ענתה בצורה מאד מהירה וזו לא פעם ראשונה שהיא אומרת שכל ההסדרים האלה, אם קיימים בכלל שמותר לקחת לרשתות, בוודאי לא נוגע לתשלומי ההורים.

<יוסי אביבי: העירייה לא הסתפקה בזה.

<יוסי אביבי: אנחנו פנינו הלאה למר גור רוזנבלט שנמצא פה גם כן.

יעקב מרגי: רגע, שאני אבין – מה השגת מתשובתה של חגית מאיר?

יעקב מרגי: שלקחו 5%, שאסור שהם יילקחו?

<זאב גולדבלט: זה לא חוקי.

<יוסי אביבי: שמדינת ישראל בהעלמת עין למעשה מאפשרת לקחת את תקרות הניהול מהכספים שהמדינה מעבירה, לא מההורים, אבל מאפשרים משעות ההוראה או מהכספים שמגיעים לבית הספר, לגזור משם - - -

יעקב מרגי: גם משעות ההוראה?

<יוסי אביבי: מהכל.

יעקב מרגי: מהכל?

<יוסי אביבי: מהסכום.

<יוסי אביבי: דה-פקטו לוקחים גם מההורים.

יעקב מרגי: פועל יוצא, תבינו רבותי, פועל יוצא הוא שלו יצויר שרשות מקומית אחרת לא הפריטה ומנהלת בעצמה את זה, הילד שם מקבל מהמדינה את מה שהוא צריך לקבל בלי הפחתות.

יעקב מרגי: לעומת זאת ילד בבית הספר הזה המדובר, במודיעין, כדי להשלים את זה הוא צריך להשלים שעות הוראה מכיסו, וגם עוד לא הגענו לייחודיים.

יעקב מרגי: עוד לא הגעתי לשעות הייחודיות, הוא כבר מתחיל במינוס 5%.

מנואל טרכטנברג: אבל זה, 5% זה במקרה הטוב.

מנואל טרכטנברג: יש רשתות שלוקחות תקורה הרבה יותר גבוהה.

עבדאללה אבו מערוף: 7%, 12%.

מנואל טרכטנברג: בדיוק, 11%, 12%.

מנואל טרכטנברג: הכסף הזה לא חוזר לתלמידים.

יעקב מרגי: גור, תיערך לתשובות.

<יוסי אביבי: משרד החינוך ענה שהם מודעים לכך ש - - -

יעקב מרגי: רבותי, אתם עוד לא ראיתם הכל.

יעקב מרגי: בבקשה.

<יוסי אביבי: משרד החינוך הודיע שהוא מודע לזה שבסופו של דבר לוקחים תקורת ניהול מהכספים של המדינה, שזה שעות הבסיס, אבל הוא לא מסכים שייקחו מכספי ההורים שלוקחים משם.

<יוסי אביבי: פנינו להסבר למר גור וגור אמר – אין ולא הייתה שום זכות לאף גורם לקחת מכספי ההורים.

<יוסי אביבי: אז יש כל מיני - - -

<יצחק קדמן: והם לקחו, מה הם עושים?

<יצחק קדמן: אין מקום ואין ואסור.

<יצחק קדמן: זה לא בסדר.

יעקב מרגי: נשמע ממשרד החינוך מה עושים.

עבדאללה אבו מערוף: משרד החינוך לא עושים כלום, אבל יש שם - - -

יעקב מרגי: עבדאללה, אין לנו זמן.

יעקב מרגי: אני רוצה למצות את המצגת.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: לסיכום.

<יוסי אביבי: אז השאלה שאני שואל בנקודה הזאת היא, האם בכלל ראוי להתחשב בכספים שההורים מזרימים כתוספת לבית הספר, שייקחו מהם תקורה והאם בכלל - - -

יעקב מרגי: הרי הכספים האלה נועדו בשביל אותה תכנית ייחודית, נכון?

<יוסי אביבי: נכון.

<יוסי אביבי: או טיולים או תל"נים או הפעלת המוסד אחרי הצהריים, אבל זה כספים שההורים שילמו.

<יוסי אביבי: אבל תחילת הכספים זה להשלים את מה שלקחו כבר מהמדינה, את השעות שהמדינה נתנה.

<יוסי אביבי: אז אני אומר, יום אחד יגידו שההסכם המסחרי מאפשר לקחת 90% תקורה מכספי המדינה ואז ההורים ישלימו בכלל את הכל.

<יוסי אביבי: נקודה נוספת, שהיא לא פחות חשובה והיא נגזרת המשך של הדבר הזה, שהיות וכבר לקחו מבסיס התקציב את שעות ההוראה שלנו, אנחנו מתחילים ממינוס.

<יוסי אביבי: כשאנחנו רוצים להתחיל להשלים את השעות כדי להגיע לבסיס ומשם קצת להוסיף את התגבור התורני, אומרים לנו יש מספר קסם שנקרא 11.

<יוסי אביבי: מי שמוסיף 11 שעות, אוטומטית מותר לו לקחת הפעלת המוסד אחרי הצהריים – 600 שקלים פר תלמיד.

<יוסי אביבי: הנה טבלת התשלומים של בית הספר שלנו לצורך העניין - - -

יעקב מרגי: אז אתה אוטומטית נכנס ל-11.

<יוסי אביבי: מכיתה ז' עד כיתה י"ב – אנחנו משלמים 6,000 שקלים מכיתה ז' עד כיתה י"ב, כאשר תיכף אני אעשה גם השוואה למערכת - - -

יעקב מרגי: כל שנה, תעדכן.

<יוסי אביבי: כל שנה, מכיתה ז' עד כיתה י"ב, בכל שנת לימודים לכל ילד 6,000 שקלים תשלומי הורים נקרא לזה, שזה כולל כל מיני פעילויות.

יעקב מרגי: במה אתה מופלה?

יעקב מרגי: לא חידדת את הנקודה הזאת.

יעקב מרגי: במה אתה מופלה לרעה בסוגיה הזו של 11 שעות?

<יוסי אביבי: אז אני עשיתי בהמשך השוואה ביני לבין בית ספר שנשאר עדיין עירוני וטרם הופרט, כי ההפרטה לא נוגעת רק לציבור הדתי, כי יש גם בתי ספר חילוניים שהופרטו.

יעקב מרגי: למדו את השיטה מהדתיים.

יעקב מרגי: ועוד לא הגענו לחרדים, אתה מבין?

יעקב מרגי: אני בדרך לחרדים צריך להבריא את הממלכתי קודם.

יעקב מרגי: בואו נגיע.

יעקב מרגי: זו התעשייה.

יעקב מרגי: הרי החרדים והערבים הן האוכלוסיות הכי חזקות סוציו אקונומית בחברה הישראלית.

יעקב מרגי: משם מותר לגבות יותר.

יעקב מרגי: אפשרו להם לגבות יותר.

<קריאה: שם אפשר להתעלל בהורים חופשי.

<יוסי אביבי: אנחנו - - - את זה, שמספר הקסם 11, שהוא להשלים קודם כל את שעות הבסיס ואחר כך להוסיף, זה מספר הקסם שחוזר מנכ"ל מאפשר לקחת 600 שקלים שנקרא הפעלת המוסד אחרי הצהריים.

<יוסי אביבי: אז שאלנו אם בסופו של דבר אני באותו אורך של התיכון החילוני לידי אז איפה ה-11, ענה לנו רפרנט התשלומים, מר גרוסמן, זה צריך לממן דה פקטו כמה שבאמת לוקחים.

<יוסי אביבי: זאת אומרת אם יש לי עוד חשמל או עוד מזכירה כדי להאריך, גם זה לא קורה, כי הטבלה מראה שלוקחים 600 פיקס אוטומטית על בסיס ה-11.

<יוסי אביבי: ופה אני מגיע לנקודה שזו השאלה פה לחברי הכנסת ולציבור.

יעקב מרגי: שימו לב לגרף הזה.

<יוסי אביבי: מדינת ישראל, משרד החינוך מול תיכון שהופרט ותיכון שלא הופרט.

יעקב מרגי: השוואה.

<יוסי אביבי: אני לא עושה דברים כאלה.

<יוסי אביבי: רוצים להגיע בסופו של דבר לצורך העניין ל-47 שעות שבועיות פרונטאליות בכיתה.

<יוסי אביבי: ואת כל המידע לקחתי מאתר משרד החינוך ומכל השעות שהם מעבירים בפועל.

<יוסי אביבי: תיכון שטרם הופרט ותהליך ההפרטה מתרחש בכל הארץ, מקבל 40 שעות ממדינת ישראל והתיכון מקבל 40 שעות.

<יוסי אביבי: ההורים שרצו להוסיף עוד 7 שעות משלמים 200 שקלים לתל"ן, שילמו 1,400 שקלים.

<יוסי אביבי: בתיכונים שהופרטו מ-40 שעות, אומרים להם לכמה אתם רוצים להגיע בסוף, ל-47?

<יוסי אביבי: כי לוקחים מסך ההכנסות 5%.

<יוסי אביבי: אה, אתם רוצים ל-47?

<יוסי אביבי: ניקח מפה 5% נשארים עם 37 או 36 ואז כשמוסיפים את ה-11 שעות להגיע ל-47, זה כבר נקרא הפעלת המוסד אחרי הצהריים 11 שעות, עוד 600 שקלים.

<יוסי אביבי: זאת אומרת בין תיכון מדינה 1,400 שקלים לתיכון פרטי 2,800 שקלים.

<יוסי אביבי: אז אני רק רוצה לשאול מה יקרה מחר אם תחליטו שלא 5% מותר להם לקחת אלא 90%.

<יוסי אביבי: מצד תיאורטי יהיה שאני אבוא ביום ראשון בבוקר, אלמד רק יום 11 שעות ואני אשלם את הפעלת המוסד אחרי הצהריים בלי שיהיה לי שום יום שני, שלישי, רביעי, חמישי וכו'.

<יוסי אביבי: זה מה שרציתי לדבר.

<יוסי אביבי: יש פה את כל השאלות שאני מעלה – האם - - -

יעקב מרגי: ועוד לא שאלנו, סליחה, מי מפקח שאכן כל התשלומים, כל התעשייה הזאת מנווטת לשעות הוראה ואין פחתים אחרים ואין פונקציות נוספות שמוזנות על ידי ההורים ולא שייכות ישירות גרידא לשעות לימוד, לשעות הוראה.

יעקב מרגי: מי מפקח על היתרות?

יעקב מרגי: מי מפקח על המשרות בתוך הארגון הזה?

יעקב מרגי: האם יש פיקוח?

יעקב מרגי: אלה שאלות.

יעקב מרגי: אם המדינה אפשרה מסלול, אני רוצה לצאת מתוך הנחה שיש בקרה ופיקוח.

יעקב מרגי: אני גם רוצה לקבל תשובות, איך יתכן שתלמיד מול תלמיד מופלה לרעה פה.

יעקב מרגי: אנחנו ראינו שכדי להביא את המערכת ל-47 שעות מול 40 שהמדינה מקצה, מצב שמאפשרים את דמי הניהול בגובה של 5% - נדרשים פה להשלים יותר על ידי ההורים.

<יוסי אביבי: ואני יכול לשאול עוד שאלה: במידה והעירייה החליטה להפריט את עבודות הגינון שלה, אז העירייה גם משלמת מכספי הארנונה עבור הגינון.

<יוסי אביבי: אם החלטתם להפריט את בית הספר - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע, תן לי.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: יוצא שילד שנשאר במקיף עירוני לעומת ילד שלצורך העניין וניקח לדוגמא את ישיבת בני עקיבא במודיעין, מופלה.

יעקב מרגי: העירייה משקיעה את מלוא הסכום ישירות לילד בתיכון המקיף עירוני, לעומת בחסר לאותו ילד שההורים שלו בחרו.

יעקב מרגי: עכשיו תבינו, בסדר, יש מי שיבוא ויאמר לי סליחה, על לוקסוס משלמים.

יעקב מרגי: אבל אתם יודעים שלפעמים ביישוב מסוים זה החינוך הממלכתי דתי היחיד שיכול להיות.

<יוסי אביבי: כמו אצלנו.

יעקב מרגי: זה החינוך הממלכתי הדתי שיכול להיות ביישוב.

יעקב מרגי: זה לא שאפשרת לוקסוס.

יעקב מרגי: השאלות הן נשאלות וזה תחילת קצה הקרחון.

מנואל טרכטנברג: רק מילה אחת יושב הראש.

יעקב מרגי: אני רוצה לתת למשרד החינוך, כי אנחנו לקראת הסוף.

מנואל טרכטנברג: כן.

מנואל טרכטנברג: מילה.

יעקב מרגי: יש לי דיון נוסף.

מנואל טרכטנברג: תקורה, תקורה, תקורה של הארגונים האלה, של העמותות האלה, את זה צריך לבדוק בזכוכית מגדלת.

מנואל טרכטנברג: לא יתכן ש - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תרשו לי רבותי, אני מראש אומר לכם – כל האורחים שנרשמו ובאו, לא תמיד חובה לדבר, זה גם לשמוע.

יעקב מרגי: אנחנו בתחילת סדרת דיונים.

יעקב מרגי: פשוט אני מיציתי את הזמן.

יעקב מרגי: יש לנו עוד דיון אחרי זה שאני יכול לעכב אותם מקסימום 5-6 דקות.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע את משרד החינוך.

יעקב מרגי: משרד החינוך שימו לב, שמעתם, ראיתם.

יעקב מרגי: ראיתם את הפערים.

יעקב מרגי: נשאלו שאלות.

יעקב מרגי: אני מבקש תשובות לפני שנגיע לבקרה ולאכיפה סביב העניין.

<גור רוזנבלט: טוב, אז קודם כל תודה רבה.

<גור רוזנבלט: זה אולי יישמע לכם קצת מוזר, אבל אנחנו בהחלט שמחים על הדיון הזה היום, כי משרד החינוך בשנתיים או בשלוש השנים האחרונות - - -

יעקב מרגי: בוא אני אגיד לך למה לא מוזר.

יעקב מרגי: אתה יודע למה לא מוזר?

יעקב מרגי: אמרתי בתחילת הדיון שנדרש כאן אומץ של השר ואומץ של המנכ"לית ותדעו לכם, גם אומץ שלי.

יעקב מרגי: אני בא ממגזר שאומרים לי בכלל מה אתה נוגע בסוגיה הזו?

יעקב מרגי: מה אתה נוגע בסוגיה הזו?

יעקב מרגי: מה חתמת על החוק של יוסי יונה?

יעקב מרגי: אתה חבר הכנסת היחיד שחתם, ואני אומר לכם, לפעמים גם שר, גם מערכת צריכה את הדחיפה הזו.

יעקב מרגי: אתם צריכים את הקולות של העם.

יעקב מרגי: בבקשה.

<גור רוזנבלט: משרד החינוך אני חושב לא לראשונה, אבל עושה בשנתיים-שלוש האחרונות פעולות מאד מאד משמעותיות בנושא תשלומי ההורים.

<גור רוזנבלט: פעולות מאד משמעותיות.

<גור רוזנבלט: כפי שציין אסף והוא מכיר היטב את הסוגיה הזאת, עשינו כאן.

<גור רוזנבלט: קודם כל הוצאנו שני חוזרי מנכ"ל שעשו סדר בסוגיה הזאת.

<גור רוזנבלט: חוזר מנכ"ל אחד לכל הציבור הדתי, לבתי הספר הממלכתיים דתיים, ששם יש גבייה מאד מאד משמעותית של תשלומי הורים כבר שנים רבות.

<גור רוזנבלט: זה דבר שהוא כבר קיים, אי אפשר ביום אחד לשנות את כל המערכת.

יעקב מרגי: זה סטראטאפ שהולך ומתפתח.

<גור רוזנבלט: כן, ואנחנו מנסים, אנחנו עושים סדר בכל המערכת הזאת.

<גור רוזנבלט: פרסמנו חוזר מנכ"ל שכתבנו שם בצורה מפורשת שלחוזר המנכ"ל הזה יש שתי מגמות מרכזיות.

<גור רוזנבלט: מגמה אחת להפחית את התשלומים בצורה משמעותית; ודבר שני ליצור להורים שקיפות, שההורים יידעו עבור מה הם משלמים ומה הם מקבלים בתמורה, שהם יוכלו בעצמם לראות האם הדברים מתקיימים בפועל.

<גור רוזנבלט: דבר שני, הוצאנו חוזר גם לציבור הכללי.

<גור רוזנבלט: החוזר הזה אפשר גבייה או לבתי ספר שאנחנו לא מממנים אותם בצורה מלאה, כאלה שמקבלים רק 75% או לבתי ספר ייחודיים כמו שנאמר, כאלה שיש להם מגמה נוספת.

<גור רוזנבלט: גם שם, שוב, במשך שנים היו תופעות של גבייה לא מבוקרת, לא מפוקחת.

<גור רוזנבלט: הכנסנו את העסק הזה להגבלות מאד מאד משמעותיות.

<גור רוזנבלט: עשינו גם השוואה בין מה שקורה במערכת הדתית למה שקורה בממלכתית.

<גור רוזנבלט: הכנסנו את העסק הזה למסגרת מאד ברורה.

<גור רוזנבלט: הכל גם נעשה תחת פיקוח שלי.

<גור רוזנבלט: שלי אני אומר לא אישית, אלא של מינהל רישוי בקרה ואכיפה שהוקם בין השאר למשימה הזאת ואנחנו התחלנו בפעולות מאד משמעותיות.

<גור רוזנבלט: אלף, חייבנו את כל בתי הספר במדינת ישראל – כולם – כל מי שגובה תשלומי הורים מחויב לדווח במערכת שנקראת מערכת אפיק, ואי אפשר לדווח במערכת הזאת אם אתה גובה בצורה חריגה.

<יצחק קדמן: המפקחים של - - -

<גור רוזנבלט: רגע, רגע, תנו לי לסיים.

יעקב מרגי: לא, לא, תנו לו, אני מבקש.

<גור רוזנבלט: אנחנו מקשיבים פה כבר הרבה מאד זמן, תנו לנו ל - - -

יעקב מרגי: אל תדאג.

יעקב מרגי: מר גור, אני מנהל את הדיון ואני אתן לך לדבר.

יעקב מרגי: אני רוצה ללמוד את הסוגיה.

<גור רוזנבלט: תודה רבה.

יעקב מרגי: אמרתי, זה דיון ראשון, צריך ללמוד אותו.

<גור רוזנבלט: אנחנו עושים כאן פעולות משמעותיות ורציניות בהקשר הזה.

<גור רוזנבלט: אנחנו משקיעים בזה כוח אדם שהכנסנו לצורך הסיפור הזה.

<גור רוזנבלט: אנחנו משקיעים בזה שעות עבודה של המפקחים בבתי הספר.

<גור רוזנבלט: זה נושא מאד מרכזי בתוך המערכת, זה נדון בישיבות ההנהלה של המשרד.

<גור רוזנבלט: זה נושא שאנחנו לוקחים אותו ומרימים אותו בצורה מאד מאד משמעותית.

יוסי יונה: סליחה, יש לי שאלה - - -

יעקב מרגי: תן לו לסיים.

יוסי יונה: שאלה.

יעקב מרגי: יוסי, לא כולם מיומנים - - -

יוסי יונה: לא, מה היא הפרוצדורה שבה - - -

יעקב מרגי: בסדר, זאת שאלה.

יוסי יונה: של - - - המינהלת, היא חייבת - - -

יעקב מרגי: רגע, זאת שאלה, אבל תן לו להציג.

יעקב מרגי: בבקשה.

<גור רוזנבלט: אני אומר עוד פעם, בית ספר לא גובה ולא יכול לגבות תשלומי הורים אם הוא לא קיבל לכך אישור ממערכת אפיק.

<גור רוזנבלט: מערכת אפיק זאת מערכת ציבורית.

<גור רוזנבלט: כל אחד מהיושבים כאן יכול לבדוק בכל בית ספר במדינת ישראל כמה גובים, עבור מה גובים.

<גור רוזנבלט: זו מערכת שקופה לחלוטין שבה מתנהל - - -

יעקב מרגי: אני לפני השקיפות רוצה לדעת אם זה נכון לעשות זאת.

<גור רוזנבלט: אם נכון לגבות בכלל תשלומי הורים?

יעקב מרגי: השקיפות היא חשובה, היא נדרשת, השאלה - - -

עבדאללה אבו מערוף: העיקרון עצמו של הגבייה, העיקרון עצמו.

<גור רוזנבלט: אני אומר עוד פעם - - -

יעקב מרגי: העיקרון.

יעקב מרגי: במהות.

<גור רוזנבלט: אני אומר עוד פעם, אנחנו יצרנו לדבר שהיה בעבר פרוץ לחלוטין, יצרנו לו הגבלה מאד משמעותית.

<גור רוזנבלט: כמו שאמרה קודם חברתי חגית מאיר, צריך להבין, יש לחץ מאד גדול של הורים שרוצים לתת יותר ורוצים שהילדים יקבלו מה שנקרא תל"נים, זאת אומרת שעות נוספות על השעות שהמשרד מתקצב או הורים שרוצים איזה שהן פעילויות מיוחדות.

<גור רוזנבלט: למשל בציבור הדתי זה קיים כבר עשרות שנים.

<גור רוזנבלט: לא נבטל את - - -

יעקב מרגי: גור, רגע, רגע, סליחה.

יעקב מרגי: מאחר שאנחנו מצומצמים בזמן, אני רוצה לדעת שני דברים.

יעקב מרגי: אלף, נשמעה פה טענה, אתם מתרים הסטה של פיצול שעות הוראה לניהול?

<גור רוזנבלט: חד משמעית לא.

<גור רוזנבלט: אני רוצה להסביר.

יעקב מרגי: אתם מודעים לזה שזה קורה?

<גור רוזנבלט: יצא לפני אני חושב כמה ימים, חוזר מנכ"ל משותף של משרד הפנים יחד עם משרד החינוך, שעוסק ספציפית בסוגיה שיוסי אביבי העלה פה קודם, של ההפרטה של בתי ספר שנעשית על ידי הרשויות.

<גור רוזנבלט: צריך לומר את האמת, לא בכל רשות יש מחלקת חינוך שיכולה לנהל בית ספר בצורה מקצועית.

<גור רוזנבלט: חלק מהרשויות אומרות אני מעדיפה להביא רשת מקצועית, זה יכול להיות אורט, זה יכול להיות עמל, עתיד, בני עקיבא, אמית - - -

יעקב מרגי: אני יכול להבין רשויות מסוימות, אבל אם אנחנו עוסקים במודיעין, אני לא שם.

יעקב מרגי: בראשון לציון, אני לא שם.

יעקב מרגי: אתם יצרתם, סליחה, ולא במודע - - -

<גור רוזנבלט: עיריית מודיעין - - -

יעקב מרגי: סליחה, יצרתם שלא במודע תמריץ לרשויות מקומיות להפריט.

יעקב מרגי: סליחה, אם הוא אומר לך שבמודיעין אוטומטית לגבי הפלח הזה שהלך לטובת העניין לחינוך הממלכתי דתי התיכוני, את התקורה העירייה חסכה את זה לגבי אותם ילדים וזה נופל על ההורים, יש לי תמריץ כראש הרשות להתחיל להפריט.

<גור רוזנבלט: אז בחוזר מנכ"ל החדש שיצא, אני חושב שדי ביטלנו את התמריץ הזה, כי לא אפשרנו לגורם שמקבל את בית הספר, לא אפשרנו לו לקחת תקורה על חשבון מה שמגיע לתלמידים.

<גור רוזנבלט: זה צריך להיות ברור - - -

יעקב מרגי: סליחה, עוד שאלה.

יעקב מרגי: מה הנוהל של אישור חריגה על ידי המחוז?

יעקב מרגי: האם יש נוהל כתוב או כל מחוז לפי ראות עיניו?

<גור רוזנבלט: לא.

<גור רוזנבלט: יש שתי רמות.

<גור רוזנבלט: יש רמה אחת שזה נעשה במחוז.

<גור רוזנבלט: קודם כל צריך להבין, אין חריגים בתשלומי הורים.

<גור רוזנבלט: החריגים שניתנים זה מין שלב ביניים.

<גור רוזנבלט: אנחנו יודעים שהשטח שנים, לפני שהתחלנו להסדיר את הנושא הזה, התנהג בצורה מסוימת.

<גור רוזנבלט: יש מציאות מסוימת.

<גור רוזנבלט: יש חוזה העסקה עם מורים, יש בתי ספר שמתנהלים בצורה מסוימת.

<גור רוזנבלט: אי אפשר ביום אחד – יש לנו אלפי מוסדות – אי אפשר ביום אחד להחליט שאנחנו מזיזים את הספינה - - -

יעקב מרגי: אני מבין שיש לך תכנית כתובה?

יעקב מרגי: מי שאומר שאי אפשר ביום אחד - - -

<גור רוזנבלט: רגע, כן.

יעקב מרגי: אני שואל שאלה.

יעקב מרגי: בוא, בוא, אנחנו - - -

<גור רוזנבלט: אני רוצה לענות.

יעקב מרגי: לא, אני לא יכול לתת לך לתת הרצאה.

יעקב מרגי: אני מנווט אותך ליעד כדי שעל בסיס זה אנחנו נקיים דיונים.

<גור רוזנבלט: אני עונה מצוין.

<גור רוזנבלט: אני יושב כבר שעה וחצי ומקשיב - - -

יעקב מרגי: גור, ידידי, מכובדי, אל תדאג, אתה תבוא לפה עוד הרבה פעמים, פה האווירה תהיה יותר משוחררת כשאנחנו כבר נדע את החוק.

יעקב מרגי: כשאמרתי בתחילת דברי חור שחור, אני אומר לך, תאמין לי שזה חור שחור.

<גור רוזנבלט: אוקיי.

יעקב מרגי: לכן תן לי לנווט אותך בשאלות כי אנחנו מוגבלים בזמן.

<גור רוזנבלט: יש שתי רמות של חריגים.

<גור רוזנבלט: בכל מקרה מדובר על מתווה הפחתה.

<גור רוזנבלט: אף אחד לא מקבל זכות לגבות תשלומי הורים מעבר לחוזר.

<גור רוזנבלט: כל מה שנתנו ואנחנו עדיין נותנים – זו אפשרות לרדת בהדרגה.

<גור רוזנבלט: בית ספר שהתרגל לגבות סכומים מאד גבוהים, אנחנו מאפשרים לו במשך שנתיים או שלוש לרדת בהדרגה.

<גור רוזנבלט: חלק מבתי הספר, ברמות הנמוכות יותר, זה נסגר במחוז, ועדת חריגים מחוזית.

יעקב מרגי: רק לירידה?

<גור רוזנבלט: רגע, חלק מגיעים אלי כיושב ראש, אני יושב ראש ועדת חריגים ארצית ואני מאשר אישית במידה ומדובר בסכומים גבוהים יותר ואנחנו מאשרים.

<גור רוזנבלט: אני אתן דוגמא למשל, בית הספר הריאלי שגבה במשך לא יודע מה, הם טוענים עשרות שנים, הם טוענים עוד לפני שהייתה מדינה.

<גור רוזנבלט: הם גובים סכומים של 15,000 שקלים לשנה לתלמיד.

<גור רוזנבלט: אתה לא מצפה מבית ספר כזה שמשנה לשנה ירד לסכום של 6,800, שזה הסכום המקסימאלי שהחוזר מתיר.

<גור רוזנבלט: זה נראה לי לא רציני מבחינתנו ואנחנו אפשרנו להם מתווה הפחתה.

<גור רוזנבלט: הם ירדו מהשנה שעברה להשנה.

<גור רוזנבלט: במקרה מחר הם אצלי בוועדת חריגים ארצית, כדי להציג את מתווה ההפחתה לשנה הבאה והם הולכים ויורדים.

<גור רוזנבלט: זאת המגמה שלנו להפחתת התשלומים.

יעקב מרגי: תודה.

<גור רוזנבלט: רגע, נוסף לזה אנחנו שולחים צוותים לשטח.

<גור רוזנבלט: אנחנו בודקים את בתי הספר.

<גור רוזנבלט: הצוותים שלי שיוצאים לשטח פותחים מערכות שעות, סופרים שעות למנהל, אומרים לו אתה הבטחת להורים 11 שעות תל"ן – אני רוצה לראות איך בנוסף לשעות שהמשרד מתקצב עבורך, איפה זה בא פה לידי ביטוי 11 שעות התל"ן האלה.

<גור רוזנבלט: ואיפה שאני לא מוצא את השעות האלה - אנחנו לא מאשרים גבייה.

<גור רוזנבלט: והיו מקרים שדרשנו גם להחזיר כספים להורים.

יעקב מרגי: תודה גור.

יעקב מרגי: תעצור, תעצור.

יעקב מרגי: רבותי, אני כבר באיחור של 10 דקות לדיון הבא.

יעקב מרגי: היה לי ברור שאנחנו לא ממצים את הדיון היום.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי בהתחלה זה דיון ראשון.

יעקב מרגי: תם ולא נשלם.

יעקב מרגי: נקיים עוד דיון.

יעקב מרגי: אני מבקש ממשרד החינוך להכין לי את התכנית שלכם, תכנית ההפחתה איך היא עובדת, לפי איזה נוהל.

<גור רוזנבלט: אגב, לקראת הדיון הזה אנחנו עברנו על הכל וכל הנתונים אצלכם כבר מסודרים.

יעקב מרגי: יפה, סליחה.

יעקב מרגי: להעביר לי את הסוגיה הזאת שהתכנית שלכם להתמודדות עם חריגות, כולל סנקציות, כולל - - -

<גור רוזנבלט: לא, אבל רק להבהיר.

<גור רוזנבלט: לקראת הדיון הזה העברתי מכתב בחתימתי לאסף.

<גור רוזנבלט: כל הנתונים מרוכזים על כל הפעולות שעשינו.

<גור רוזנבלט: הכל - - -

יעקב מרגי: אל תבנה על הרושם של אסף, כי לפי הרושם של אסף היה קשה לו לחלוב מכם נתונים.

יעקב מרגי: אז בוא, חבל.

יעקב מרגי: בוא, אני רוצה להתקדם.

יעקב מרגי: לדיון הבא אני רוצה שתבואו ערוכים עם נתונים, עם סטטיסטיקות, עם מיפוי.

יעקב מרגי: אנחנו נצלול לעומק, יהיה דיון של שעתיים שלמות סביב סוגיית תשלומי ההורים.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם.

יעקב מרגי: תם ולא נשלם.

יעקב מרגי: תודה רבה.