ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 172, 2016-03-22 11:00

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: 22 במרס 2016, י"ב באדר ב' התשע"ו.

יעקב מרגי: היום הילדים יתחפשו, מחר תענית אסתר, מחרתיים קצת מבזבזים כסף ושותים.

יעקב מרגי: פורים.

יעקב מרגי: למה פתחתי, בוודאי שצריך להזכיר, אבל הנושא על סדר היום – מיגור הגזענות והממוסדת במערכת החינוך כנגד יוצאי ברית המועצות לשעבר ובכלל.

יעקב מרגי: נושא שיזמו אותו חברי הכנסת - - -

מסעוד גנאים: זה כולל ה - - -

יעקב מרגי: זה כולל הכל.

יעקב מרגי: גזענות אין לה צבע.

יעקב מרגי: ובכלל.

יעקב מרגי: ובכלל זה כולל הכל.

יעקב מרגי: יוזמת חברי הכנסת השרה לשעבר סופה לנדבר וחבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יעקב מרגי: לפני שאתן להם להתייחס לנושא, לא שהנושא חדש לנו, כל פעם זה צץ באמירה כזו או בספר כזה או בעבודה, אפילו בבחינה.

יעקב מרגי: הבוקר שמים לי על השולחן, ופורים, אפרופו פורים, אני חושב שבפורים דווקא ההתחפשות, שכל אחד מתחפש לאחר ולמשהו שונה, צריך לעקור בכלל ממזמן ולא צריך להיות קיים בכלל, בעם היהודי לפחות, באנושות בכלל, סוגית הגזענות.

יעקב מרגי: אנחנו אוהבים לדבר – האחר הוא אני והאני הוא השונה וכל האמירות האלה – אבל עדיין אנחנו לא מצליחים להתנתק.

יעקב מרגי: והנה הבוקר, אני מקבל בניוז חדשות של YNET, ספר לימוד לכיתה א', כשהכותרת – לכושיות אנו מחופשות.

יעקב מרגי: בסדר, מישהו אמר לי יכול להיות שכושיות זה לאו דווקא אתיופיות ולא - - -

<קריאה: כושיות משונות.

יעקב מרגי: אז רגע, תני לי רק ליהנות לפחות מהתפקיד שלי.

יעקב מרגי: אבל אנחנו יודעים מה זה במלל, ולבסוף כך החליטו השנה לכושיות משונות אנו מחופשות.

יעקב מרגי: ואני לא רוצה לומר שכנראה זה הוטבע בנו, אוי ואבוי לנו, אבל הגיע הזמן לעקור את זה, לפחות כשאנחנו מדברים גבוהה-גבוהה על מערכת החינוך במדינת ישראל ואנחנו לא מצליחים עדיין לעקור מן השורש.

יעקב מרגי: איזה אומץ יש למי שעורך מסמך כזה, אני לא מבין מאיפה זה בא לו.

יעקב מרגי: או שיש לו יצר התרסה מכוון, כי אני לא מאמין שיש במערכת שלנו אנשים חסרי דעת שיכולים לנסח בחינות, חוברות עבודה, ספרים, ושעברו את כל הוועדות ה-.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לתת להם תואר.

יעקב מרגי: המלאות האלה במשרד החינוך, עד שמאשרים איזה תכנית לימודים ובסוף יוצאים לנו דברים מעופשים כאלה, סליחה על הביטוי.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואל רזבוזוב, בבקשה.

יואל רזבוזוב: תודה כבוד יושב הראש על הדיון הזה.

יואל רזבוזוב: אני חושב שהדיון הזה הוא יותר מחשוב והדיון הזה גם אמור להיות מאד מאד החלטי עם תוצאות שאנחנו מחויבים לדרוש.

יואל רזבוזוב: במקום שמשרד החינוך יחנך לשוויון, לסבלנות ולרב תרבותיות, הוא מחנך לגזענות, לסטריאוטיפים.

יואל רזבוזוב: התחלנו עם לפני כמה חודשים מורה שאסרה על תלמיד ממוצא רוסי לקרוא ספר ברוסית בהפסקה.

יואל רזבוזוב: אחרי זה אמרה לו ולכמה חברה לא לדבר רוסית.

יואל רזבוזוב: אחרי זה הגענו למצב של שאלון של משרד החינוך בכישורי חיים, בדרך למסיבה, האם אנשים ממוצא רוסי משתכרים פחות – נכון או לא נכון; ואז אנחנו מגיעים לספר בכיתה ד', ספר לימוד ושם פתגמי חוכמה מכל העמים, מכל העדות.

יואל רזבוזוב: פתגם חכם מאד – יום חג בלי וודקה כמו מלח בלי ספינה.

יואל רזבוזוב: אני יכול להגיד לכם ובדקנו את זה – אין פתגם כזה.

יואל רזבוזוב: היה צריך להמציא, להמציא סטריאוטיפ, פתגם שבכלל לא הגיוני ומופיע בספר לימוד בכיתה ד', בחוברת לימוד.

יואל רזבוזוב: הילדים קוראים והספר הזה קיים במערכת החינוך שנתיים.

יעקב מרגי: זה קיים, זה קיים.

יואל רזבוזוב: קיים, כן.

יואל רזבוזוב: כתוב.

יואל רזבוזוב: מילא היו מוצאים איזה פתגם.

יואל רזבוזוב: השפה הרוסית היא באמת עשירה ובכלל תרבות עשירה, יש המון המון פתגמי חכמה.

יואל רזבוזוב: לא.

יואל רזבוזוב: מצאו משהו.

יואל רזבוזוב: המציאו.

יואל רזבוזוב: לא מצאו, לקחו המציאו משהו והכניסו.

יואל רזבוזוב: אותו בן אדם שכתב את זה ואותו בן אדם שבדק, וכמו שאמרת, כל מערכת משרד החינוך, אנשי מקצוע שאמורים לבדוק את התכנים שמגיעים למשרד החינוך.

יואל רזבוזוב: זה הרי עבר מאות עיניים, זה עבר מאות ידיים, לאף אחד זה לא הדליק נורה אדומה, שיכול להיות שדבר כזה אנחנו מכניסים למודעות, לתת המודע של הילדים בכיתה ד', בכיתה ה', לא משנה איזו כיתה, על אנשים ממוצא רוסי שהם אלכוהוליסטים?

יואל רזבוזוב: למה?

יואל רזבוזוב: למה לעשות את זה?

יואל רזבוזוב: משרד החינוך צריך לעשות את העבודה בדיוק הפוכה.

יואל רזבוזוב: הוא צריך לחנך לשוויון.

יואל רזבוזוב: מה שאני אומר, שאני מבקש שהוועדה הזאת תדרוש ממשרד החינוך, ואני גם דיברתי עם השר בנט והוא הסכים ואני מבקש ממך גם כיושב ראש הוועדה.

יואל רזבוזוב: זה ממש לא המלצה אלא דרישה – קודם כל לחקור איך זה הגיע לספרי הלימוד, איך בכלל זה מגיע לתכנים שלנו – הנושא של הגזענות, ואני כבר לא אומר על מה שראינו היום – לכושיות אנו מחופשות.

יואל רזבוזוב: זה רק מאתמול.

יואל רזבוזוב: זה כאילו הכינו לנו את זה לדיון.

יואל רזבוזוב: אני מבקש לחקור ולמצוא את האחרים ולפטר.

יואל רזבוזוב: רק כך אנשים ממשרד החינוך, ממערכת החינוך, אלא שאחראים על התכנים, יבינו ויפנימו ולא יבצעו את זה עוד פעם.

יואל רזבוזוב: פשוט אין.

יואל רזבוזוב: זה לא טעות.

יואל רזבוזוב: זה לא טעות תמימה.

יואל רזבוזוב: אם זה היה פעם אחת - - -

יעקב מרגי: זו לא טעות.

יואל רזבוזוב: זה לא טעות.

יואל רזבוזוב: זה מכוון.

יואל רזבוזוב: זה גזעני וזה לא צריך להיות במדינת ישראל בשנת 2016 ולא לפני ולא במערכת החינוך, שזה הדבר הכי חשוב.

יואל רזבוזוב: אז אני אומר פיטורים אך ורק ואנחנו נדרוש את זה בכל הכוח.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

יעקב מרגי: לפני שאעביר לך את רשות הדיבור, אני תוך כדי נזכרתי שגם באוניברסיטה העברית לא מזמן – מבחן בדיני נזיקין שנעשה במסגרת לימודי המשפטים באוניברסיטה העברית, ואני לא נמנה עם המפלגה הזו, הציג את השרה מירי רגע כצבועה ואת מפלגת הליכוד כסולדים מתרבות והשכלה.

יעקב מרגי: עדיין תיוג של קבוצה של שלמה בחברה הישראלית, להכניס את זה במבחן, באוניברסיטה - מרכז הידע וההשכלה.

יעקב מרגי: חבל.

יעקב מרגי: זו הטעמה של סטריאוטיפים, הטעמה של דעות קדומות, הטעמה של תיוג ותיאור של קבוצות באוכלוסייה.

יעקב מרגי: בבקשה, חברת הכנסת סופה לנדבר, השרה לשעבר.

סופה לנדבר: קודם כל אדוני יושב הראש וחברי חברי הכנסת, אני רוצה להגיד לך תודה על זה שהגבת במהירות.

סופה לנדבר: התקשרתי אליך ואתה אמרת שאתה תקבל החלטה ואתה לא רוצה שכל פעם הוועדה שלך, שברשותך, תדון בנושא הזה.

סופה לנדבר: אני חושבת שזה די מספיק, זה כבר מגעיל וזה כבר נמאס.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שנכון שאנחנו היום ביום מלחמה נגד גזענות וגזענות כאן במדינת ישראל וקשה לדבר על גזענות כאן במדינה של יהודים.

סופה לנדבר: אנחנו לא יכולים להסכים עם התופעה הזו, תופעה שבעצם עם שלם, עם שעבר את מלחמת העולם השנייה כאשר התופעה הזאת חגגה, אנחנו עברנו את זה על בשרנו, אנחנו הרגשנו את זה על בשרנו.

סופה לנדבר: לא יכול ולא יתכן שבעצם התופעה הזאת יש לה מקום במדינה ויש לה מקום במערכת החינוך.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שלפעמים הגזענות היא תופעה שהיא תופעה רדומה, אבל לעיתים קרובות היא מרימה את הראש ויוצאת מכן החורים של החברה הישראלית.

סופה לנדבר: וכאן זה קורה בוועדות שאנחנו דנים בנושא הזה.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שבעצם תופעה של גזענות זה בכל פינה של החברה הישראלית.

סופה לנדבר: ילד חוזר מבית הספר עם התופעה הזאת.

סופה לנדבר: אנחנו מבקרים בקניון, נפגשים עם התופעה הזאת.

סופה לנדבר: אנחנו נמצאים באוניברסיטה וגם יש את התופעה הזאת.

סופה לנדבר: אנחנו נמצאים בכנסת ישראל.

סופה לנדבר: אתמול אחת מחברות הכנסת המכובדות נואמת על העלייה מאתיופיה ואומרת שאם היו בלונדיניות עם עיניים כחולות, אז זה לא היה קורה.

סופה לנדבר: זה לא גזענות?

סופה לנדבר: מה זה?

סופה לנדבר: על במת הכנסת אנחנו יוצאים נגד עדה שלמה?

סופה לנדבר: אז נכון שהם עם עיניים כחולות לעיתים קרובות ולעתים עם עיניים ירוקות ובלונדיניות, אבל זה לא אומר שמעל במת הכנסת זה צריך להישמע.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שבעצם התופעה שחבר הכנסת רזבוזוב הזכיר עכשיו, היא תופעה שבזמן האחרון חוזרת על עצמה בבתי הספר ובמערכת החינוך.

סופה לנדבר: לא יתכן שילד חוזר מבית ספר והוא מרגיש שבעצם הוא נדבק בגזענות.

סופה לנדבר: איך יכולה מערכת החינוך להסביר, ובלי הרצאות, אני מבקשת, בלי הרצאות.

סופה לנדבר: אנחנו שמענו בישיבות שאתה ניהלת הרצאות של פילוסופיה.

סופה לנדבר: אני גם יכולה להיות חזקה בפילוסופיה ובהרצאות עד מחרתיים, אבל אני דורשת, אני לא רוצה לחזור לתופעות של ההרצאות מטעם מערכת החינוך.

סופה לנדבר: אני רוצה לדרוש לא נזיפה, לא נזיפה.

יואל רזבוזוב: לא נזיפה, פיטורים.

סופה לנדבר: אני לא אסכים לנזיפה, כמו שחבר הכנסת רזבוזוב אמר.

סופה לנדבר: לא נזיפה.

סופה לנדבר: במקרה הזה כבר פיטורים ואני דורשת לקבל החלטה קשה.

סופה לנדבר: למחנך, למורה, למי שמוציא לאור חוברת כזאת אין מקום במערכת החינוך.

איתן ברושי: מתי יצאה החוברת?

איתן ברושי: באיזה תקופה?

איתן ברושי: עם איזה שר?

יעקב מרגי: לפני שנתיים.

סופה לנדבר: תן לי לסיים.

איתן ברושי: צריך להביא את שר החינוך הקודם.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: יש רצף שלטוני והתחייבות שלטונית.

איתן ברושי: מה איכפת לך שיבוא?

סופה לנדבר: אני אומרת ככה, אדוני, באחת ה - - -

איתן ברושי: הוא אהב להופיע.

סופה לנדבר: סליחה.

סופה לנדבר: תודה רבה לך.

סופה לנדבר: באחת מהחוברות בבית הספר קורצ'אק בקריית מוצקין, היה כתוב – האם נכון שהרוסים משתכרים יותר בקלות?

סופה לנדבר: מה זה?

סופה לנדבר: או תגידו את הפתגם הזה – יום חג בלי וודקה כמו מלח בלי ספינה.

סופה לנדבר: מה זה?

סופה לנדבר: קודם כל אין פתגמים כאלה, אבל התופעה הזאת נגד רוסים היא תופעה שאינה מקובלת.

סופה לנדבר: עכשיו, לדוגמא, אנחנו דיברנו כאן על ילדה שקיבלה מכות רצח ופה מערכת החינוך ומשרד החינוך אומרים הילדים השלימו.

סופה לנדבר: מה זה הילדים השלימו?

סופה לנדבר: מי קיבל עונש בבית הספר?

סופה לנדבר: ואיך מורים יכולים להגיד לנו כאן – הילדים השלימו, שום דבר לא קרה?

סופה לנדבר: הוציאו את האחים האלה מבית הספר.

סופה לנדבר: ילד בבית ספר דרור.

סופה לנדבר: ילד בן 7 סובל מאלימות.

סופה לנדבר: עכשיו קיבלו החלטה, הוציאו את האחים האלה מבית הספר.

סופה לנדבר: עכשיו אחד מהאחים חזר לבית הספר ומי קיבל את העונש?

סופה לנדבר: ילד בן 7 לא נכנס לבית הספר.

סופה לנדבר: הוא מת מפחד.

סופה לנדבר: רבותי, אני חושבת שמדינה שהוקמה על ידי עולים, מדינה שיש בה עולים מכל התפוצות ומכל הגלויות, שמגיעים כאן למדינת ישראל, לא יכול להיות שאנחנו לא נעקור את התופעה הזאת.

סופה לנדבר: ולעקור אותה ממערכת החינוך זה לפני הכל.

סופה לנדבר: וכמו שדרשו לפני, אני דורשת פיטורים.

סופה לנדבר: אנחנו לא נסכים לנזיפה ודברים אחרים – זה היה, זה כבר לא קיים.

סופה לנדבר: זה היה, זה חוזר על עצמו.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שבמערכת החינוך של מדינת ישראל התופעה הזאת חוגגת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: פרופסור מנואל טרכטנברג, חבר הכנסת, בבקשה.

מנואל טרכטנברג: כן, תודה.

מנואל טרכטנברג: תראו, ביטויה של הגזענות בחברה הישראלית נגלים לכל עבר.

מנואל טרכטנברג: אנחנו חיים בתקופה וזו תקופה קשה ביותר.

מנואל טרכטנברג: והזכרת, חברת הכנסת סופה לנדבר, גם בבית הזה, גם בכנסת.

מנואל טרכטנברג: גם בכנסת ישראל אנחנו שומעים כמעט בכל דיון ביטויים לפעמים בוטים מאד, שהם טעונים בגזענות.

מנואל טרכטנברג: אבל מערכת החינוך זה אופרה אחרת, מכיוון ששם מעוצבים האזרחים של המחר ואם שם אנחנו נכשלים, אז אי אפשר לצפות לכלום לאחר מכן.

מנואל טרכטנברג: ולכן אני נדהמתי לשמוע את הדברים שציינתם.

מנואל טרכטנברג: באמת, יש כל מיני דברים שאנחנו - - -

יעקב מרגי: ואלה רק דוגמאות.

מנואל טרכטנברג: כן, דוגמאות.

יעקב מרגי: אם היינו נוברים וחוקרים - - -

מנואל טרכטנברג: כן, כל פעם אני נדהם מחדש לפגוש דבר שלא העליתי על דעתי שיכול לקרות והנה זה קורה מול העיניים.

יעקב מרגי: אתה יודע שיש פתגם תרבותי, חז"ל ירדו לסוף דעתם של עד סוף כל הדורות ויש פתגם שאומר – אל תאמר אי אפשי על מה שאפשי.

יעקב מרגי: אף פעם.

יעקב מרגי: כלומר אם זה בלתי אפשרי, עוד יוכח לך שזה אפשרי.

מנואל טרכטנברג: עוד יוכח שזה אפשרי, אכן כך.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להציע הצעה קונקרטית, בסדר?

מנואל טרכטנברג: כי אנחנו שותפים לסערת הנפש מהביטויים האלה וכו'.

מנואל טרכטנברג: אני לא מתווכח על עונש זה או אחר, אבל זה לא פתרון ואני רוצה להגיד למה.

מנואל טרכטנברג: כי בסדר, נניח שפיטרת מישהו שתחת ידו עבר הדבר הזה.

מנואל טרכטנברג: נו?

מנואל טרכטנברג: אז מה?

מנואל טרכטנברג: זה מבטיח שלא יהיו דברים כאלה בעתיד?

מנואל טרכטנברג: אז אני רוצה להגיד מה אני מציע - - -

סופה לנדבר: לא, לא, זה לא יכול להיות.

סופה לנדבר: זה לעקור מהשורש.

סופה לנדבר: מישהו אחראי, מישהו צריך להיות - - -

יעקב מרגי: סליחה - - -

סופה לנדבר: הסיפור הזה.

יעקב מרגי: סופה, הוא אומר את זה כהצעה.

יעקב מרגי: יש סיכום דברים.

מנואל טרכטנברג: רגע, רגע.

מנואל טרכטנברג: יש רישא ויש סיפא.

מנואל טרכטנברג: מה שאני מציע, שבמשרד החינוך ימונה, תקשיבו טוב, ימונה ממונה על – אני לא רוצה להגיד על מיגור הגזענות, כי זה אמירה שלילית – ממונה על פלורליזם.

מנואל טרכטנברג: זה מה שיהיה.

מנואל טרכטנברג: עכשיו, מה יהיו הסמכויות של אותו הממונה?

מנואל טרכטנברג: קודם כל המנדט, שלושה ואפשר להרחיב.

מנואל טרכטנברג: הראשון, לעבור על כל חומרי הלימוד, כי לפעמים יש ביטויים סמויים של גזענות.

מנואל טרכטנברג: זה לא רק הבוטים ביותר כמו הפתגם הלא קיים הזה, הבוטה, המתועב.

יואל רזבוזוב: אבל היום יש כנראה עשרות אנשים שזה המקצוע שלהם, בשביל זה קיבלו אותם.

יואל רזבוזוב: הם מלומדים.

יואל רזבוזוב: סביר להניח שיש להם תואר שני ב - - -

מנואל טרכטנברג: אז יש לי חדשות בשבילך, גם נציבות שירות המדינה לכאורה, עם כל תהליך המרכזים, צריכה לתת פתח לכולם כדי להשתלב בשירות המדינה.

מנואל טרכטנברג: תשאל את יושב הראש האם זה קורה עם החרדים או עם נשים - - -

עודד פורר: או עם העולים.

מנואל טרכטנברג: או עם העולים.

מנואל טרכטנברג: אז זה לא קורה.

מנואל טרכטנברג: ולכן אתה צריך ממונה שזה התפקיד שלו ועל זה הוא נבחר ואז יש כתובת.

מנואל טרכטנברג: אז אלף הוא צריך לעבור, הוא או היא, על כל חומרי הלימוד, כדי לוודא שאין ביטויים של גזענות לא גלויה ולא סמויה.

מנואל טרכטנברג: שנית, כתובת לפניות מכל עבר.

מנואל טרכטנברג: כי כיום, אתה מבין, אתם קיבלתם את זה אני לא יודע מאיפה, אבל אין כתובת, אז למי יפנו?

סופה לנדבר: אנחנו כנראה הכתובת.

מנואל טרכטנברג: בסדר, אבל אתה יודע, זה לא כתובת בתוך המערכת שאפשר בלא מורא וללא פחד לכתוב ולפנות.

מנואל טרכטנברג: שלישית, שהוא יכתוב או היא יכתבו דו"ח שנתי על מה נעשה, מה מצבנו.

מנואל טרכטנברג: אז זו הצעה קונקרטית.

יעקב מרגי: הצעה ראויה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: תודה אדוני יושב הראש.

יעקב מרגי: מאחר שאתה בא ממגזר שלא סובל מביטויים גזעניים - - -

מסעוד גנאים: בכלל לא.

מנואל טרכטנברג: בכלל לא, כן.

יעקב מרגי: תגיד לנו איך אתה מסתכל מן הצד.

יעקב מרגי: כמסתכל מן הצד.

מסעוד גנאים: בכלל לא.

מסעוד גנאים: בכלל לא.

מסעוד גנאים: אדוני יושב הראש, אני - - -

יעקב מרגי: זה היה ציני, באירוניה.

מסעוד גנאים: חוץ מזה שאני חבר ועדת חינוך ומורה לשעבר ומקפיד לבוא, אבל אני גם הקפדתי לבוא לדיון הזה, למרות שהכותרת שלו היא גזענות בבתי ה - - -

יעקב מרגי: ובכלל.

יעקב מרגי: אני מדגיש – בכותרת כתוב ובכלל.

מסעוד גנאים: ובכלל.

מסעוד גנאים: תאמין לי, אתה הבהרת לי שבכלל, אבל אני גם הייתי בא אילו הייתה גזענות כלפי כל שכבה אחרת.

מסעוד גנאים: אם זה האתיופים, אם זה מזרחיים, אם זה ברית המועצות ואחרים, משום שאני חושב שאת התופעה הזאת, את המחלה הזאת, היא מאיימת על כולם והיא מדבקת.

מסעוד גנאים: היא מתחילה נגד ערבים, אחר כך נגד רוסים, אחר כך נגד אתיופים, משום שהגזענות מכוונת נגד כל אחד שהוא שונה.

מסעוד גנאים: נכון, הייתה סיסמת משרד החינוך בתקופה שעברה – האחר הוא אני – אז היא צריכה להיות אני האחר, לפי דעתי.

מסעוד גנאים: אני האחר.

מסעוד גנאים: במובן כזה שמערכת החינוך לצערי הרב, נכון, את הסימנים של התופעה מגלים אצל הילדים או המורים במערכת החינוך, אבל מערכת החינוך לצערי הרב ואני אמרתי כמה פעמים, שבמקום שהיא תהיה ראי מתקן למה שיש בחברה, היא ראי משקף, משום שבאמת בחברה יש את גילויי הגזענות האלה.

מסעוד גנאים: וכאשר אנחנו מדברים על למגר את התופעה במערכת החינוך אצל התלמידים, אנחנו שוכחים שבבית, אצל המשפחה, הילד מושפע גם ממה שאומרים שם, ממה שמרגישים שם, מהדעות שלהם שם.

מסעוד גנאים: אז התופעה יותר מדי מסובכת גם.

מסעוד גנאים: זה לא אומר שאני נגד זה - - -

יעקב מרגי: אבל השולחן הזה הוא שולחן הניתוחים של משרד החינוך.

מסעוד גנאים: נכון, נכון, של משרד החינוך.

מסעוד גנאים: זה לא אומר שאני נגד זה שתהיה הרתעה ותהיה ענישה, כדי שכולם יירתעו, אבל במקביל זה לא יעקור את זה מהשורש.

מסעוד גנאים: מה שיעקור את זה מהשורש זה המישור החינוכי, התודעתי לחנך נגד גזענות, נגד האחר, נגד כל אחד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עודד פורר.

עודד פורר: תודה אדוני יושב הראש.

עודד פורר: אני חייב לומר שאני נעלבתי פה פעמיים.

עודד פורר: למה?

עודד פורר: פעם אחת כמי שהיה מנכ"ל משרד העלייה והקליטה וכמובן שעולבים בעולים ולא משנה מהיכן הם מגיעים, אבל אני גם אני גם שרתי בחיל הים, אז הפתגם הזה על המלח וזה, לא אהבתי אותו.

יעקב מרגי: אני הפסקתי להיעלב.

יעקב מרגי: זה לא שהסיבות להיעלב נעלמו.

עודד פורר: אבל אני חייב לומר, אדוני יושב הראש, יש באמת ואני מתחבר פה לדברים שאמר פרופסור טרכטנברג, יש הבדל בין דברים שקורים ככה כשיושבים אנשים וההוא סיפר בדיחה כזאת שאני יכול לאהוב אותה או לא לאהוב אותה, לבין מה שקורה במערכת החינוך.

עודד פורר: אז זה כולנו מכירים את המערכון של חבורת לול בזמנו, על העולים שמגיעים ואיך כל עלייה מקבלת את קודמתה במה שנקרא זרועות סגורות, לא זרועות פתוחות, וככה שהוא צוחק על המצב הקיים, אבל לא אותו דין במערכת החינוך.

יעקב מרגי: מה איכפת לך?

יעקב מרגי: בוא, אתה יודע כמה סטנדאפיסטים מתפרנסים בגלל זה?

עודד פורר: שיתפרנסו.

עודד פורר: וזה ההבדל אבל.

יעקב מרגי: אני אומר את זה שוב בציניות.

עודד פורר: נכון, זה ההבדל.

עודד פורר: כי מערכת החינוך היא שונה, אגב, בדיוק כמו שיש לנו את צה"ל, שאנחנו רואים בו צבא העם, במקום שהוא יש איזה שהוא כור היתוך ואתה פתאום רואה את כולם, לא משנה מאיפה הם באו, לא משנה מאיזה מעמד הם באו, לא משנה מאיזה עדה הם באו, כולם אתה רואה אותם בגובה העיניים.

עודד פורר: כך צריך להיות גם בתוך מערכת החינוך.

עודד פורר: וזה פשוט מדהים שכבר 67 שנים אחרי שהמדינה הזאת קמה, אנחנו עדיין מתמודדים עם העניין הזה בתוך מערכת החינוך.

עודד פורר: משהו פה כנראה לא עובד במערכת ואני חושב שצריך לעשות פה חיבור של שתי הצעות.

עודד פורר: מצד אחד, צריך לתפוס את הבן אדם שכנראה, כשהוא כתב את השאלון הזה, אז יכול להיות שאחוז האלכוהול בדם שלו היה קצת גבוה מהמותר.

עודד פורר: צריך לתפוס אותו ולפטר אותו, זה כצעד אחד.

עודד פורר: והצעד השני, כמו שמינו בזמנו, כשרצו ועדיין אנחנו נמצאים בתהליך, אבל בוודאי שבנושא מעמד האישה אנחנו נמצאים במקום אחר ממה שהיינו לפני 20 ו-30 שנה, גם בעניין הזה צריך למנות בכל משרד ממונה לעניין הזה.

יעקב מרגי: טולרנטי, הממונה.

עודד פורר: כן, כן.

עודד פורר: אני חייב לומר בהקשר הזה, אנחנו בקדנציה הקודמת הובלנו תכנית שנקראת הדרך החדשה לעניין של קידום שילובם של יוצאי אתיופיה בישראל, ואחת מאבני היסוד, וזו תכנית שנעשתה בשיתוף הציבור, הייתה נושא הגזענות והתעקשנו לשים את זה על השולחן, כי היה רצון של הרבה מאד אנשים לטאטא את זה ולא לשים את זה ואמרו לא, אל תגידו גזענות.

עודד פורר: ואנחנו אמרנו כן.

עודד פורר: חלק מהיעדים של התכנית הזאת צריכים להיות המלחמה בגזענות, כי התופעה הזאת קיימת.

עודד פורר: ואם לא מבינים שהתופעה הזו קיימת, אז גם אי אפשר לטפל בה.

עודד פורר: צריך להבין שהיא קיימת וצריך לטפל בה בכל החומרה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת איתן ברושי, אחרון חברי הכנסת הדוברים, לפני פתיחת הדיון.

איתן ברושי: אדוני יושב הראש, חברי חברי הכנסת, עוד פעם משרד החינוך מגיע לכאן לא פעם בנסיבות לא חיוביות.

איתן ברושי: אני לא שמעתי את הדברים, בטח נשמע עוד את ההסבר, אבל אחרי כל כך הרבה שנים של העלייה הכל כך חשובה בתולדות המדינה שתרמה כל כך הרבה לחיזוקה וביטחונה ולפי דעתי עוד חלק מהתרומות עוד לא ידועות ועוד ייוודעו בעתיד, למצוא אדוני יושב הראש, ביטויים כאלה, אני לא יודע אם זה, וסליחה חברי, באתי כדי להזדהות ולומר ואני לא יודע לומר מה יותר חמור – הגזענות אם יש כזאת ואפשר להבין שיש, או שזה סתם טיפשות ושלומיאליות.

איתן ברושי: לא יודע מה יותר חמור.

איתן ברושי: בכלל, אנחנו נתקלים בממשלה - - -

יעקב מרגי: אתה יודע, אני - - -

איתן ברושי: אתה יושב הראש, מותר לך הכל.

יעקב מרגי: לא, ברשותך, עדיין ברשותך.

יעקב מרגי: אתה יודע, כשלכאורה הנושא בא, אתה באמת מחפש אולי איזה משהו, אבל כזה בא כבדיחה, ואני גם לא כבדיחה משתדל וצריכים להיגמל כבר מהבדיחות האלה, כי יש בדיחות יותר מוצלחות.

יעקב מרגי: אבל כשמישהו ערך את זה בבחינה או בחוברת, אז זה משהו - - -

איתן ברושי: אז תיכף אני אתייחס.

יעקב מרגי: אז זה משהו, סליחה על הביטוי מרושע.

יעקב מרגי: משהו מושרש.

איתן ברושי: אז אני מצטרף לכל מילה, אבל אני אומר לא בטוח מה יותר חמור לגזענות, אין פה ויכוח, ולכן באתי להיות פה כדי להיות שותף, אבל אני אומר, בכל זאת יש עובדי מדינה, מקבלים אותם במכרזים, יש תנאי סף לקבלת עובדי מדינה ובדרך כלל נדרשים גם להשכלה אקדמאית.

איתן ברושי: שכל ישר אני מניח שבודקים.

איתן ברושי: איך זה יכול להיות וזה לא פעם ראשונה, בשאלות של בחינות, בספרי לימוד, איפה הבקרה והמעקב?

איתן ברושי: לכן אני שאלתי מי היה שר החינוך הקודם.

איתן ברושי: איך זה יכול להיות שתחת משרד החינוך יוצאות שטויות כאלה?

איתן ברושי: אני לא חושב שאפשר לשחרר את הדרג הבכיר יותר, דרך אגב שהוא לוקח על עצמו כל הישג, גם הישגים שכבר מפוקפקים כמו הסייעת השנייה, אחרי שכבר מורידים למי שירד מ-30 ל-29 במהלך השנה, מורידים את הסייעת השנייה.

איתן ברושי: אתם לא יכולים כל הזמן להופיע עם הישגים חלקם מדומים ולהסתתר עם הכישלונות האלה.

איתן ברושי: אני לא חושב שאפשר פה בכנסת להחליט על הדחה, משום שזה לא בסמכותנו.

איתן ברושי: יש בתי משפט או בתי דין לעובדי מדינה.

יעקב מרגי: אנחנו יכולים לקרוא.

איתן ברושי: רגע, לא.

איתן ברושי: אני חושב שצריך ללכת פה עד הסוף פעם אחת, כדי לראות אם גם יש טעם בדיונים האלה.

איתן ברושי: אם אנחנו מתכנסים רק כדי לפזר מחאות, לא בטוח שזה שווה את הזמן הזה.

איתן ברושי: אני לכן חושב - - -

יעקב מרגי: אז בוא תשב איתי, תראה כמה אנחנו עוקבים אחרי דברי הסיכום ומקבלים תשובות והתייחסויות.

איתן ברושי: לא, לא, אני אומר שני דברים, בבקשה אדוני יושב הראש.

יעקב מרגי: שלא ישתמע ש - - -

איתן ברושי: הדבר הראשון, אני שואל את עצמי גם על ספרות וגם על בחינות וגם על השטויות וזו לא פעם ראשונה שאתה רואה אנשים שכאילו אפשר לצפות מהם ליותר גם כחינוך וגם כאנשים.

איתן ברושי: אני שואל מה הוא מנגנון בקרה ומעקב שבודק את הבחינות, את הספרים.

איתן ברושי: ראינו פה את הויכוח על האזרחות, אז כשזה מגיע לצד הפוליטי, אז מיד זה חוטף כותרות.

איתן ברושי: לכן אני חושב שצריכה להישמע פה עמדה ברורה ואדוני יושב הראש, גם לדרוש משר החינוך, המנכ"לית שלו, הוא ערך בחוץ לארץ - - -

יואל רזבוזוב: דרשנו כבר.

יואל רזבוזוב: הוא יודע.

איתן ברושי: לא, חברה, עם כל הכבוד, יש לו זמן לנסוע לדרום אמריקה, אז יש לו זמן גם לבוא לכאן ולהסביר מה הוא מנגנון הבקרה והמעקב שאיתו מונעים את התקלות.

איתן ברושי: שנית, אנחנו צריכים בהחלט להראות פה דוגמא איך מישהו משלם גם מחיר.

איתן ברושי: לא יכול להיות, על כל מורה מוכנים לזרוק אותו אם הוא עושה תקלה, או מורה שלא לקחה תלמיד לטיול, וכאן כאילו יש השלמה שאם זה עובד מדינה, זה יעבור לסדר היום.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: פנטהון אספה דויט, עמותת טבקה.

יעקב מרגי: לאחר מכאן ד"ר אלינה ברדץ'.

<פנטהון אספה דויט: תודה אדוני יושב הראש.

<פנטהון אספה דויט: אני מברך את חבר הכנסת רזבוזוב, סליחה על ה - - -

יואל רזבוזוב: גם חבר הכנסת אברהם נגוסה, השם שלי כבר חזק שם.

<פנטהון אספה דויט: והשרה לשעבר לנדבר.

<פנטהון אספה דויט: זה נושא מאד מאד כואב, הסיפור הזה של ספר לימוד של אותם תיאורים של לכושיות נתחפש ואנחנו העלינו את זה וכתבנו מכתב לשר בנט.

<פנטהון אספה דויט: דרכנו יצא גם - - -

יעקב מרגי: לכן אתה המתייחס הראשון אחרי חברי הכנסת.

<פנטהון אספה דויט: תודה.

<פנטהון אספה דויט: ולא רק זה.

<פנטהון אספה דויט: זה רק דברים שיוצאים החוצה לתקשורת ויש הרבה מאד דברים שלא רואים את התקשורת ולא שומעים אותם מהתקשורת.

<פנטהון אספה דויט: למשל בספרי לימוד של חטיבות הביניים, ספר היסטוריה שמתאר את יוצאי אתיופיה שעלו לארץ בגלל רעב וצמא, שאין להם תרבות, שאין להם לאן לחזור.

<פנטהון אספה דויט: רק השפלות, השפלות והשפלות.

<פנטהון אספה דויט: אתה יודע מה, יש מחברים שמחברים את הספרים האלה, אבל יש גם משרד חינוך שמאשר את הספרים האלה.

<פנטהון אספה דויט: משרד החינוך שמחנך לסובלנות, משרד החינוך שמחנך לשוויון וכל המילים הטובות והיפות, אבל בסופו של דבר אם משרד החינוך מאשר אמירות כאלה או אחרות, מחנך ילדים מגיל טף להפרדה, לבידול, להשפלה של האחר, מה אנחנו מצפים שהילדים האלה יגדלו ויהיו בני 18, נפגשים עם אותם יוצאי אתיופיה, עם אותם יוצאי רוסיה בצבא – מה הם יכולים לחשוב?

<פנטהון אספה דויט: אני חושב שהגיע הזמן לשים סוף לעוולות האלה לא על ידי אנשים בודדים, אלא על ידי משרד החינוך.

<פנטהון אספה דויט: משרד החינוך האחראי הבלעדי.

<פנטהון אספה דויט: משרד החינוך האשם היחיד כאן, שעושה את הדבר הזה, מאשר את הדברים האלה.

<פנטהון אספה דויט: לא רק שהם לא נלחמים נגד התופעות האלה, אלא הם מאשרים.

<פנטהון אספה דויט: מה זה משנה זה נפגע, ההוא נפגע?

<פנטהון אספה דויט: לא רק זה.

<פנטהון אספה דויט: בתי ספר שמשפילים את יוצאי אתיופיה, לא רוצים לקבל אותם בבתי הספר בגלל מוצאם.

<פנטהון אספה דויט: בתי ספר שמפלים ילדים ללא שום בעיה לבתי ספר לצרכים מיוחדים בגלל שהם יוצאי אתיופיה.

<פנטהון אספה דויט: ולכן אני מתחבר להצעות של חברי הכנסת.

<פנטהון אספה דויט: אני חושב שצריך לעשות פה ענישה משמעותית ומעקב אחרי זה.

<פנטהון אספה דויט: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי, ד"ר אלינה ברדץ'-יאלוב, בבקשה.

<אלינה ברדץ'-יאלוב: ד"ר אלינה ברדץ'-יאלוב.

<אלינה ברדץ'-יאלוב: תודה רבה כבוד יושב הראש על זכות הדיבור.

<אלינה ברדץ'-יאלוב: אני עובדת במכון לחקר ישראל הרוסית, אנחנו בשנה וחצי האחרונות כל זמן שהמכון קיים, אנחנו חוקרים את כל הנושאים שקשורים למגזר של דוברי הרוסית.

<אלינה ברדץ'-יאלוב: נושא של הגזענות עלה לא פעם ולא פעמיים, סטריאוטיפים שליליים כלפי דוברי רוסית.

<אלינה ברדץ'-יאלוב: חברי הכנסת עכשיו, סופה לנדבר ויואל רזבוזוב, דיברו כרגע על כמה מקרים בודדים מאד שהגיעו לתקשורת.

<אלינה ברדץ'-יאלוב: אנחנו מודעים למקרים אחרים, במיוחד עם עולים חדשים מחבר העמים.

<אלינה ברדץ'-יאלוב: בשנים האחרונות יש עלייה מוגברת מאד ממדינות ברית המועצות לשעבר.

<אלינה ברדץ'-יאלוב: ההורים האלה לא יודעים בדיוק מה קורה, לא יודעים עברית ברמה גבוהה ואז כשיש בעיות עם הילדים שלהם, הם גם לא יודעים איך להתמודד עם זה.

<אלינה ברדץ'-יאלוב: הציעו פה פתרון של פיטורים ואני חושבת שזה סוף הדרך.

<אלינה ברדץ'-יאלוב: יש גם תחילת הדרך, צריך לבדוק מי בדיוק מוציא את הדברים האלה ואיך בסופו של דבר הדברים האלה מתגלגלים.

<אלינה ברדץ'-יאלוב: קודם כל צריך באמת לחקור מה קרה ומה קורה כל פעם כשזה מגיע לתקשורת.

<אלינה ברדץ'-יאלוב: עכשיו, הילדים המסכנים האלה, דוברי הרוסית, לעתים הם יודעים עברית הרבה יותר טוב מההורים שלהם והם פשוט מתביישים לספר להורים שלהם מה קורה איתם בבתי הספר, וזה מצב מאד מאד לא נעים.

<אלינה ברדץ'-יאלוב: אני רואה בפורומים של נשים, של אימהות, אני רואה תסכולים של אותן אמהות שלא יודעות עברית ברמה גבוהה בשביל להגיע לבית הספר ולהתעמת גם עם המנהלת של בית הספר וגם עם המורים השונים; ובמיוחד איך בעצם לטפל באותם הורים של ילדים אחרים, שמלמדים את הילדים שלהם את אותם סטריאוטיפים – שתיינים, בליינים, מה שאתם רוצים.

<אלינה ברדץ'-יאלוב: אז ההצעה הפרקטית שלי כרגע זה באמת לבדוק ולחקור איך בדיוק הנושאים האלה מגיעים לספרי הלימוד ולא להתחיל עם פיטורים של אנשים בודדים.

<אלינה ברדץ'-יאלוב: זה לא יגמר את התופעה, זה רק פשוט יצביע על כך שסוף השרשרת פשוט הגיע לסוף.

<אלינה ברדץ'-יאלוב: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: סופי סוסונוב, בבקשה.

<סופי סוסונוב: בוקר טוב.

יעקב מרגי: תציגי את עצמך.

<סופי סוסונוב: אני אציג בשמחה, תודה רבה ליושב הראש, למכובדים, בוקר טוב.

<סופי סוסונוב: שמי סופי סוסונוב, אני עובדת כמנהלת פרויקטים בעמותת מורשתנו, עמותה הפעילה משנת 2007.

<סופי סוסונוב: אחת המטרות שאנחנו מייצגים זה הנושא של באמת מאבק בגזענות ובאפליה כלפי אוכלוסייה של דוברי רוסית, אבל לא רק, גם כלפי אוכלוסיות אחרות.

<סופי סוסונוב: בכל אופן, מה שרציתי להגיד שבחלק מהשותפות שלנו עם המטה למאבק בגזענות, אנחנו בעצם כותבים כל שנה דו"ח שסוקר את מקרי הגזענות כלפי האוכלוסייה של דוברי הרוסית.

<סופי סוסונוב: כמו שציינו חברת הכנסת לנדבר וחבר הכנסת יואל, וגם אלינה - - -

יעקב מרגי: יש לכם דו"ח ספציפי למערכת החינוך?

<סופי סוסונוב: אז יש מספר מקרים וזה מה שבדיוק רציתי להוסיף על ד"ר אלינה ברדץ', שבאמת יש המון המון מקרים שלא מגיעים לתקשורת, אם בכלל לרוסית ואם כבר לדוברת עברית, ולכן יש המון המון מקרים שמתמסמסים - - -

יעקב מרגי: אני שוב שואל, יש לכם מסמך כתוב לגבי - - -

<סופי סוסונוב: אני אעביר לך.

יעקב מרגי: תופעות בתוך מערכת החינוך?

<סופי סוסונוב: יש פרק מסוים שמוקדש לזה ואני אעביר את זה.

יעקב מרגי: אני אשמח לקבל את זה.

<סופי סוסונוב: בכל אופן, מה שרק רציתי להגיד, שמבחינתי התופעה של הגזענות במערכת החינוך מבחינתי היא דו ממדית.

<סופי סוסונוב: צורה אחת באמת מה שראינו ונחשפנו, זה הנושא של מה שמוצג בספרי ההיסטוריה והגזענות בצורת ביטויים; והצורה השנייה מבחינתי זה בעצם החוסר הקיים במידע.

<סופי סוסונוב: לדוגמא, אם זה נושא למשל של שואה של דוברי רוסית או בכלל, אני ממוצא קווקזי, של יוצאי ברית המועצות מאזור המזרח, שבכלל אין שום התייחסות היום בספרי הלימוד לתרבות, למה שקרה שם.

<סופי סוסונוב: אם זה דוגמא של מר גרימשיץ לאחרונה שנפטר והבן אדם הזה היה בן אדם אפשר להגיד את זה ברמה של גיבור, שהיה אחראי למבצע חתונה ובהלוויה שלו היו בסך הכל 21 איש, היו רק חברים וקרובי משפחה ואף נציג ממשלתי לא הגיע.

<סופי סוסונוב: זאת אומרת שהגזענות פה באמת מבחינתי היא חוצת גבולות.

<סופי סוסונוב: יש פה עניין שמערכת החינוך בעצם משליכה על כל הדוגמאות, ראו ערך פרסומת מכבי שירותי בריאות.

<סופי סוסונוב: אני חושבת שיש לקחת את זה בחשבון ולעשות ועדה שתחקור את העניין.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נועה סתת, בבקשה.

<נועה סתת: תודה.

<נועה סתת: בוקר טוב.

<נועה סתת: אני שמחה על הדיון החשוב הזה ואני באמת רוצה להמשיך את מה שאת אמרת, שהיה כל כך חשוב לגבי היחס ליוצאי ברית המועצות בחברה הישראלית בכלל, שמערכת החינוך לא יכולה אלא לשקף אותו.

<נועה סתת: זאת אומרת, מערכת החינוך צריכה לחתור ולהיות טובה ממנו, אבל כשהילדים שלנו רואים שחיילים יוצאי ברית המועצות לא מובאים לקבורה כמו שאר החיילים, כשהם רואים שציבור כל כך גדול מיוצאי ברית המועצות לא יכולים להתחתן בארץ, זה בוודאי מוריד מהאנושיות ומוריד מהשוויון של יוצאי ברית המועצות.

<נועה סתת: ולכן אני חושבת שצריך מצד אחד להסתכל על משרד החינוך ולחתור לחינוך לשוויון, אבל גם מצד אחד הבית הזה צריך להתמודד עם הבעיות האלו ומצד שני מערכת החינוך צריכה גם, בהתייחסות שלה לנושאים אקטואליים, להתייחס לאתגרים האלה ולטפל בהם.

יעקב מרגי: תודה.

<נועה סתת: תודה.

יעקב מרגי: ירון.

<ירון יחיאס: שלום, אני ירון מארגון צפון אמריקה למען יהודי אתיופיה.

<ירון יחיאס: אנחנו מקדמים נגישות לחינוך איכותי ומטיבי.

<ירון יחיאס: אני רק הייתי רוצה להציג פה את החלטת ממשלה 324, שמדברת על שילוב מטבי של אזרחים ישראלים ממוצא אתיופי, ושם נכתב – יש להרחיב את ההכרה בציבור בתרבותה ובמורשתה של יהדות אתיופיה ובכלל זה לילדי ישראל יוצאי אתיופיה.

<ירון יחיאס: עכשיו, שבוע שעבר היה פה דיון - - -

יעקב מרגי: אחרי אותה החלטת ממשלה מישהו בדק מה נעשה?

<ירון יחיאס: אז אני כבר אענה לך, חבר הכנסת.

<ירון יחיאס: אחרי הדיון, סליחה, שבוע שעבר היינו פה בדיון על הצגת התכנית ההיסטורית של החינוך הממלכתי דתי.

<ירון יחיאס: אנחנו ביקשנו לתת התייחסויות אך יחד עם זאת הספרים יצאו.

<ירון יחיאס: אנחנו מכירים את הביטויים ההיסטוריים שמופיעים בחינוך הממלכתי, ביטויים שציין אותם פה מנכ"ל עמותת טבקה וגם אנחנו מכירים אותם, והם מאד מקוממים, הם לא מייצגים את ההיסטוריה בצורה נאמנה וחבל מאד שככה אנחנו משמרים איתוסים שהם איתוסים שלא משותפים לכלל החברה הישראלית וצריך לתקן זאת.

יעקב מרגי: רק אני לא יכולתי להתעלם ממה שאמר נציג עמותת טבקה.

יעקב מרגי: אני רוצה להאמין שמי שמנסח חוברת עבודה או בחינה, הוא בעל השכלה מינימאלית כלשהי, נכון?

<קריאה: בואו נקווה.

יעקב מרגי: אנחנו יוצאים מתוך הנחה כזו, כי היום כבר מאבטח בחניון, שאני מכבד גם את המשרה הזו, נדרש כמעט לתואר ראשון.

יעקב מרגי: וכותב כאן, ואני רוצה להאמין כאן שאין אפליה בנושא סוגית מבחני הפסיכומטרי, נכון?

יעקב מרגי: ה-17-18 ספרים הכתומים האלה, ביטויים וזה.

יעקב מרגי: ויש תרבות.

יעקב מרגי: המילה תרבות ידועה לאותם מנסחים.

יעקב מרגי: מה זה חסרי תרבות?

יעקב מרגי: מי שכותב חסר תרבות הוא לא מבין מה משמעות המילה תרבות.

יעקב מרגי: הוא לא מבין מה משמעות המילה תרבות.

יעקב מרגי: ומי שהיה סלחן בשנות ה-70, בשנות ה-80, בשנות ה-90 ובשנות ה-2000 לפסל הכי מוכשר שיהיה, שיכול לומר שעדה מסוימת הביאה רק את תרבות המופלטה, יכול לקבל היום בפרצוף בשנת 2016, גם דברים בוטים יותר.

יעקב מרגי: ולכן אני אומר, מי שלא מבין מה זה תרבות - משרד החינוך יתייחס בסוף לכל מה שנאמר כאן - שיתכבד, יחפש לו כנראה עבודה אחרת או יחזור לספסל הלימודים.

יעקב מרגי: זה לא שייך.

מסעוד גנאים: זו שאלה במבחן הפסיכומטרי?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני מבין בביטויים, במושגים – תרבות – יש מושג מה זה תרבות.

יעקב מרגי: בואו, רבותי, לא יכולתי להתאפק.

יעקב מרגי: עכשיו עוד שני דוברים לפני שאני אתן התייחסות למשרדי הממשלה.

יעקב מרגי: יש את לורין פוריס, בבקשה.

<לורין פוריס: אני מייצגת כאן את ארגון ההורים בירושלים והדיון הזה מחזיר אותי אחורה.

<לורין פוריס: אני עליתי לארץ בגיל 9.5 מרומניה ואין ספק שזה מחזיר אותי לכל מיני זיכרונות שפחות כייף לי להיזכר בהם.

יעקב מרגי: והם לא היו סכין, נכון?

<לורין פוריס: מה שהציל אותי, שהייתי תמיד ספורטאית טובה והייתי ממש טובה במחניים ואז כולם ככה רצו להיות חברים שלי, אבל בסוף זה לא היה פשוט ולא קלים החיים של העולים החדשים.

<לורין פוריס: בכל מקרה, אני רוצה להגיד לכם שארגון המורים בירושלים עושה הכל כדי להתמודד עם הנושא של הגזענות.

<לורין פוריס: יש לנו נציגים מכל מגזר, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה ובישיבה הזו אנחנו ממש ממש מבקשים ממשרד החינוך להציג תכנית ברורה כיצד נלחמים בתופעות האלה.

<לורין פוריס: זהו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עורכת הדין נועה נאמן, בבקשה.

<נועה נאמן: כן, שלום.

<נועה נאמן: עורכת הדין נועה נאמן מנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה.

<נועה נאמן: אנחנו בנציבות נותנים מענה לעובדים שסובלים מאפליה בקבלה לעבודה, גם בעבודה עצמה על רקע גזע, כחלק מעילות אפליה, אבל אין ספק שההתחלה, אם היא תבוא ממערכת החינוך, לנו תהיה פחות עבודה ומבחינתנו זה מבורך.

יעקב מרגי: זה יבוא, זה יבוא גם מהסלון, אבל כפי שנאמר, זה יבוא ממערכת החינוך וזה יבוא מנציבות שירות המדינה, זה יבוא מ- - -

איתן ברושי: מרגי, תן לה רגע להגיד מה הם הולכים לעשות.

איתן ברושי: אתם לא באתם רק לדבר כמונו, אתם צריכים לעשות.

יעקב מרגי: חבר הכנסת איתן ברושי, ההבדל ביני לבינך שלך אני יכול לתת רשות דיבור לפתוח את הדברים.

יעקב מרגי: אני, אני כל פעם מלקט - - -

איתן ברושי: שמתי לב.

יעקב מרגי: וזורק מילה פה, אז תרשה לי בבקשה.

איתן ברושי: לא, כדי שנראה מה הם עושים.

יעקב מרגי: אני רוצה שהיא תתייחס ובכוונה נתתי לה בסוף, כי היו כאן התייחסויות גם לגבי החלטות ממשלה.

יעקב מרגי: אני הייתי חבר אותה ממשלה - בכוונה הצבעתי - שקיבלה החלטה במקרה של יוצאי אתיופיה, אחוז מסוים.

יעקב מרגי: את זוכרת את זה, משרדי הממשלה?

<נועה נאמן: בוודאי.

יעקב מרגי: ומשרדי הממשלה התמהמהו פרט למשרד אחד או שניים, אחד שעמדתי בראשו וזו לא חכמה גדולה.

יעקב מרגי: מצבת קטנה, שני עובדים, כבר עברתי את האחוז.

<נועה נאמן: אני אגיד לך מה באמת החכמה.

<נועה נאמן: החכמה היא לא רק במספרים אלא גם באיכות התעסוקה, ואין ספק שיש לנו עוד הרבה עבודה, לנציבות השוויון ולמשרדי הממשלה בכלל.

<נועה נאמן: אני לא יודעת אם אתם מכירים את הצוות הבין משרדי שהקימה ממשלת ישראל כדי להילחם בתופעת הגזענות כלפי יוצאי אתיופיה.

<נועה נאמן: הוא מרכיב בתוכו גם עמותות, גם משרדי ממשלה, גם נציגי משטרה.

<נועה נאמן: צוות שעושה עבודה מאד מאד יסודית.

<נועה נאמן: אני חושבת שיש מקום אולי גם להקים צוות כזה כנגד גזענות בכלל.

<נועה נאמן: לגבי הפעילות עם יוצאי אתיופיה בנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, אנחנו עובדים עם משרדי ממשלה על תכניות של הטמעת שוויון ולא רק.

<נועה נאמן: גם עם ארגונים פרטיים ואנחנו נשמח להפניה שלכם, של עובדים שסובלים מאפליה בכל מקום אלינו.

<נועה נאמן: אנחנו תמיד רוצים לעזור.

יעקב מרגי: היה בזמנו קמפיין, לא יודע אם שלכם או של נציבות שירות המדינה, על המהנדס הערבי וכמה חבל שלא - - -

<נועה נאמן: נכון.

<נועה נאמן: קורות חיים שזורקים לפח.

<נועה נאמן: מפסידים הרבה.

יעקב מרגי: אני חושב שצריך לעשות את זה כלפי אוכלוסיות מודרות וכנראה הוא היה אפקטיבי.

יעקב מרגי: אם אני שלא צופה תדיר ולא זה, נחרט לי, אני חושב ואני מאמין שאם תבחנו את זה שזה היה יעיל, אני חושב שכדאי לעשות את זה.

יעקב מרגי: זו תעסוקה איכותית, אין ספק.

יעקב מרגי: לקחתי את זה.

יעקב מרגי: משרד החינוך.

יעקב מרגי: מי המגיב?

יעקב מרגי: אני אגיד לך, וודאי שאתם תבוא ותגידו יש במשרד החינוך ממונה ועוברים וזה וזה ונוכל לסיים את הדיון עם הצהרתיות ונאום פילוסופי.

יעקב מרגי: חברי הכנסת הכינו אותי מראש שהם לא יסתפקו במה אנחנו עושים.

יעקב מרגי: יש תופעות, יש דוגמאות.

יעקב מרגי: ץ מהדוגמאות האלה שכן הצפנו נסיק לכלל.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת ספציפית.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים לדעת ספציפית איך קורה שנערכים ונערכות חוברות עבודה, ספרים, בחינות במשרד החינוך, יוצאים מתחת ידיה של המערכת מסמכים, חוברות עבודה עם ביטויים כאלה ומה אתם מתכוננים לעשות?

<אלירז קראוס: אני רוצה כן לפתוח במשפט ולומר - - -

יעקב מרגי: אני ארשה לך בגלל שביקשת בנוסף אז תפתחי במשפט, אבל תיגשי אחר כך לתשובות.

<אלירז קראוס: שיאמר שהתופעה האנושית של סטריאוטיפים, תיוג ודעות קדומות, היא תופעה שהיא כללית ואנחנו מחויבים להתמודד איתה, לחנך לסובלנות ולעצור דעות קדומות כל הזמן באופן מתמיד ובלי להפסיק, ואנשים פה תארו מסביב לשולחן תקופות שונות.

<אלירז קראוס: זה חשוב להגיד את זה וזה בהחלט התפקיד שלנו.

יעקב מרגי: איך בכל זאת יצא מתחת ידה של מערכת כזאת שמצהירה שהיא עושה הכל ושהיא תפסיק וזה, ובכל זאת יוצא.

<אלירז קראוס: אני אמרתי את זה, זה נאמר - - -

יעקב מרגי: זה לא בשנות ה-70 אלא היום.

<אלירז קראוס: שהדבר הזה אורב לפתחנו והתפקיד שלנו זה לנסות למנוע אותו, בטח כשרואים מקרה ספציפי - - -

איתן ברושי: של מי זה שלנו?

יעקב מרגי: רגע, חברי הכנסת, תנו לה.

איתן ברושי: רק של מי זה שלנו?

יעקב מרגי: איתן, איתן, היא לא יכולה, לא, לא.

יעקב מרגי: צריכים להיות הוגנים.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: היא לא יכולה להתמודד - - -

איתן ברושי: שאלתי מי זה שלנו.

יעקב מרגי: איתן, תן לה להציג את הדברים, לאחר מכן נציג לה שאלות.

סופה לנדבר: מה התפקיד שלך?

יעקב מרגי: לא הצגת את עצמך.

יעקב מרגי: תציגי.

<אלירז קראוס: לי קוראים אלירז קראוס ואני מנהלת במזכירות הפדגוגית שאחראית על מקצועות הלימוד, באגף של מקצועות הרוח והחברה.

<אלירז קראוס: ובהקשר הזה, חלק מהדוגמאות שהבאתם קשור לאגף שלנו, חלק לא, אבל העבודה, האחריות על ספרי לימוד ומקצועות לימוד היא במנהל שלנו, של המזכירות הפדגוגית.

איתן ברושי: גם בכיתה ד'?

<אלירז קראוס: גם בכיתה ד'.

<אלירז קראוס: אישור ספרי לימודי באופן כללי מבחינת התהליך, לא יושבים מאות אנשים בתוך המשרד לעשות את זה, אבל כל חוברת עבודה וספר לימוד צריכים לעבור תהליך הערכה של מעריך אקדמי או מעריך מקצועי מתחום הדת ומעריך פדגוגי.

<אלירז קראוס: ואני יודעת על מקרים, כולל ויכוח עם הוצאות, של חוסר רגישות לאוכלוסיות שספרים לא אושרו בגללם, והדוגמאות שהובאו כאן קודם כל לא היו צריכות לקרות ואין לנו שום דרך לעמוד מאחוריהן.

<אלירז קראוס: בספר של כיתה ד', במהדורה הדיגיטאלית זה כבר הוסר, ובתחילת שנת הלימודים הבאה תודפס חוברת אחרת וזה לא יהיה ה - - - הספציפי הזה.

סופה לנדבר: אבל איך זה נכנס לחוברת?

סופה לנדבר: אנחנו לא שואלים איך אתם הוצאתם את זה מהחוברת.

סופה לנדבר: איך זה נכנס לחוברת ואיך זה הגיע לילדים?

יעקב מרגי: היא תשיב לך.

<אלירז קראוס: אני יכולה לומר לך אלף שזה לא היה צריך להיכנס.

<אלירז קראוס: אני לא רוצה להצדיק את זה בשום צורה, אבל כל ספר וכל מי שכתב כאן חומר וכל מי שעבר על חומר, יודע שככל שנעבור עליו נמצא בו עוד טעויות וזה היה חוסר רגישות שלא עצרנו את זה.

<אלירז קראוס: אני עדה אישית למקרים שנעצרו - - -

יעקב מרגי: גברת אלירז קראוס, אני אשאל אותך שאלה מעשית.

יעקב מרגי: הוועדה הזאת ידועה כמוציאה סיכומים פרקטים ואני רוצה לומר לך, אין ספק שהמעריך הפדגוגי פה כשל.

<אלירז קראוס: נכון.

יעקב מרגי: כשל.

יעקב מרגי: ושמעת את חברי הכנסת.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת ספציפית, ספציפית לגבי אותו מעריך פדגוגי.

יעקב מרגי: אם הוא ערך ספרים אחרים – לדעת איזה ספרים, אני רוצה לקבל לוועדה איזה ספרים הוא ערך ויצאו מתחת ידו.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת אם תיערך בדיקה על כל החומר שיצא מתחת ידו ובזה אני אדע שיש כנות מעבר לדיוק כפי שאמר חבר הכנסת איתן ברושי, מעבר להצהרות ולעשות פה גלים.

יעקב מרגי: אין לנו כוונה ויסלחו לי יוצאי ברית המועצות, שעל הגב שלהם אנחנו, סליחה, עושים את כל העבודה.

יעקב מרגי: זאת אומרת הם כבר שילמו את העבודה.

יעקב מרגי: אנחנו עושים את זה לדורות הבאים כי אנחנו שילמנו מחיר, לא למדנו ואלה שבאו אחרינו שילמו מחיר ולא למדנו כלום ועכשיו החברה הישראלית בהווה לא לומדת כלום.

יעקב מרגי: אני לא רוצה שבמצבות שלנו יהיה כתוב – כאן טמונים אנשים שלא למדו כלום מהחיים.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים לדעת ספציפית לגבי אותו מעריך פדגוגי.

יעקב מרגי: כשל, אין פה ספק.

יעקב מרגי: את אומרת, את מאשרת את זה, כשל.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת בשנים האחרונות איזה חוברות עבודה, ספרים, יצאו מתחת ידו והאם תיערך בדיקה למפרע לגבי אותם תכנים.

יעקב מרגי: בבקשה.

יואל רזבוזוב: סליחה, יושב הראש, גם המחבר של אותה חוברת, הרי הוא הכניס פתגם שלא קיים, פתגמי חכמה, הוא הכניס את זה.

יואל רזבוזוב: הרי קודם כל לקרוא לו, לשאול מה הייתה הכוונה.

יואל רזבוזוב: שנית, אסור שהרגל שלו תדרוך יותר במשרד החינוך.

יואל רזבוזוב: אין פה.

יואל רזבוזוב: אסור.

יואל רזבוזוב: פשוט הוא לא יכול להיות יותר, הספרים שלו, החוברות שלו לא יכולים להיות במשרד החינוך.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אלירז קראוס: אני צריכה לבדוק את זה.

<אלירז קראוס: חלק גדול מחומרי הלמידה גם לא כותבים עובדי המשרד אלא הוצאות שמגישות את ה - - -

סופה לנדבר: אבל המערכת צריכה לבדוק לפני שזה מגיע לילדים.

יעקב מרגי: את צודקת, לכן יש מו"לים שיש להם כוונות רווח כאלה ואחרות, יש מעריך פדגוגי שהוא עובד מדינה וכל תפקידו, ותדעי לך, אנחנו בחרדת קודש, יש לנו על ליבנו כמחוקקים – וישמעו פה חברי הכנסת – הרבה שאיפות לתקן ולחוקק ולעשות, ובחרדת קודש לא מחוקקים ולא נופלים עליכם כדי לשמור על העצמאות הפדגוגית.

יעקב מרגי: על המקדש הזה של העצמאות הפדגוגית יוצאים מתחת ידם כשלים, שרק בקדנציה הזו, שהיא עוד לא כל כך ארוכה, אני מקווה שהיא תהיה ארוכה.

יעקב מרגי: חלקם לא יסכימו איתי, אבל לא בגלל שאני חרד מהממשלה.

יעקב מרגי: אני כל כך נהנה מהתפקיד הזה בתחום החינוך, לכן אני רוצה.

יואל רזבוזוב: יש - - -

יעקב מרגי: לא, אתה לא יכול לערוב לזה.

יעקב מרגי: לכן אני אומר לך, תקשיבי, כבר כמה דיונים נעשים כאן סביב העריכה והבקרה הפדגוגית וזה לא הראשון.

יעקב מרגי: כרגע זה גזענות שאנחנו לא יכולים לעבור לסדר היום.

יעקב מרגי: לא יכולים לעבור לסדר היום.

יעקב מרגי: הגיע הזמן, אנחנו בני 70.

יעקב מרגי: הרי אני כבן 70 שנה עוד מעט נקרא באגדה.

יעקב מרגי: הרי אני כבן 70 שנה ולא למדנו כלום.

יעקב מרגי: כלום.

יעקב מרגי: איזה הגדת לבנך יש כאן?

יעקב מרגי: מה אני מנחיל לדורות הבאים?

יעקב מרגי: מה אנחנו, מערכת החינוך במדינת ישראל?

יעקב מרגי: לא פלא שאפשר לשמוע, אתה מסתובב במסדרונות של בתי הספר ושומע היטלר.

יעקב מרגי: לא פלא שאפשר לשמוע שואה, לא פלא שאפשר לשמוע ביטויים מחרידים כאלה ואחרים, אם זה יוצא מתחת ידו של מעריך פדגוגי.

<אלירז קראוס: אלף אנחנו נבדוק ספציפית - - -

סופה לנדבר: למה לא בדקתם?

סופה לנדבר: אתם הגעתם לוועדה לא מוכנים.

סופה לנדבר: אתם הגעתם לתת לנו הרצאות?

סופה לנדבר: נו, באמת.

יואל רזבוזוב: באתם לוועדה, היה לכם חודשיים.

יואל רזבוזוב: לפני חודשיים זה היה.

<אלירז קראוס: עכשיו, דבר שני לגבי הספר של המגזר החרדי ואני בכוונה לא רוצה לחזור על הציטוטים, כי אני לא חושבת שאנחנו צריכים לתהלך את הציטוטים האלה ולתקשר אותם עוד פעם, כשהם כל כך לא נכונים.

<אלירז קראוס: יש כרגע מהלך של הסדרה של ספרי לימוד שנמצאים בשימוש במגזר החרדי.

<אלירז קראוס: זה ספר שנמצא בשימוש במגזר החרדי והאישור הוא זמני.

<אלירז קראוס: לא יינתן אישור להמשך של הדבר הזה.

<אלירז קראוס: המחברת התחייבה להוציא את זה והספר יתוקן.

<אלירז קראוס: כאילו זה - - -

יעקב מרגי: לא, זה כשל, סליחה, סליחה.

יעקב מרגי: תנו לי, תנו לי.

יעקב מרגי: גברת - - -

<אלירז קראוס: מה שקרה שם - - -

יעקב מרגי: גברת קראוס - - -

<אלירז קראוס: אני רוצה להסביר.

יעקב מרגי: בסדר, בואי תקשיבי, אני רוצה לחדד.

<אלירז קראוס: מה שקרה שם זה שהיו הרבה ספרים ללא אישור, נתנו להם אישור זמני כדי להיכנס ל - - -

יעקב מרגי: גברת קראוס, על מי את מלינה?

יעקב מרגי: את הרגולטור.

יעקב מרגי: ריבונו של עולם, את משרד החינוך.

יעקב מרגי: את לא מציירת לי תמונת מצב, את - - -

<אלירז קראוס: משרד החינוך יצטרך לפעול בזה.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: אני שמח שלעתיד, אבל את מבינה שהיה פה כשל.

יעקב מרגי: כשל אחד שהתגלה מעיד אני לא רוצה לומר על הכלל, מעיד - - -

<אלירז קראוס: הוא לא מעיד על הכלל.

יעקב מרגי: הוא לא מעיד על הכלל, אבל מעיד על תופעה שיכולה להיות יותר רחבה מאותו מקרה, בסדר?

יעקב מרגי: אני הולך איתך בעדינות.

יעקב מרגי: הנחיתי אותך, איך אומרים, ניתחתי לך התוויה מה את צריכה לומר.

יעקב מרגי: נתתי לך.

יעקב מרגי: אני מצפה ממך, אני, הכנסת, חברי הכנסת מצפים ממך שתביני, כדי שתופעות כאלה לא יקרו, את הולכת היום מהדיון הזה מזועזעת למשרד ואת אומרת סליחה, יש פה רצון ותביעה ואני אעביר את זה.

יעקב מרגי: אנחנו נוציא סיכום חד משמעי ואנחנו נעקוב אחרי הביצוע.

יעקב מרגי: נקבל תשובות עם תאריכים לכאן, להגיע לכאן.

יעקב מרגי: היה פה כשל ויש פה כשל כנראה רציף.

יעקב מרגי: גם אם זה חינוך חרדי, סליחה, הוא עדיין חינוך - - -

<אלירז קראוס: גם אם הוא לא חרדי - - -

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: עדיין זה חינוך מוכר.

יעקב מרגי: מוכר שאינו רשמי, אבל הוא מוכר.

יעקב מרגי: הוא עובר תחת שבט ידכם של הפיקוח.

יעקב מרגי: אין שום סיבה שיהיו שם ספרים לא מאושרים, אין שום סיבה שיהיו שם ספרים ש - - -

<אלירז קראוס: ולכן יש כרגע מהלך - - - שלהם - - -

יעקב מרגי: חיים בשלווה ביטויים - - -

<אלירז קראוס: כי גילינו ש - - -

יעקב מרגי: בסדר, אבל זה עכשיו, זה בדיעבד.

יעקב מרגי: גברתי, זה בדיעבד ואני מודה לך על הבדיעבד.

יעקב מרגי: יכול להיות מערכות אחרות שיגידו שמענו אתכם ואנחנו ממשיכים ככה.

יעקב מרגי: אני מודה לך על הבדיעבד, בסדר?

יעקב מרגי: מכאן ולהבא.

יעקב מרגי: זה מה שנקרא סור מרע, אבל כדי לעשות מעשה טוב, אני צריך לדעת ממך, ממשרד החינוך, שאתם אכן הולכים לבדוק את המעריכים האלה, הולכים לבדוק את המערכות, זה תקלה מבצעית.

יעקב מרגי: בצה"ל, את יודעת מה עושים בתקלה מבצעית?

יעקב מרגי: עוצרים את האימונים, בודקים.

יעקב מרגי: זה מה שאנחנו מצפים לשמוע מכם.

יעקב מרגי: שאתם הולכים לעשות עבודה סביב כל הסוגיה הזו.

יעקב מרגי: יכול להיות שהמבנה המסורתי של 60 שנה במשרד החינוך, של תהליך קבלת ספר, בחינתו, כתיבתו, עריכתו, צריך להשתנות.

יעקב מרגי: יכול להיות.

יעקב מרגי: אני נוטה להאמין שצריך לשדד מערכות, לשנות את השיטה.

יעקב מרגי: לא יתכן.

יעקב מרגי: זה חוזר לגבי יוצאי ברית המועצות, זה לגבי יוצאי העדה האתיופית, זה לגבי שאלות באוניברסיטה, זה לגבי שאלות ולהערכתי יש עוד כל מיני תופעות כאלה שבורחות לנו מתחת לרדאר שאנחנו לא מגלים אותן.

יעקב מרגי: ולכן זה מה שאני מצפה ממך.

יעקב מרגי: אין לי ספק שאתם סולדים מהביטויים.

יעקב מרגי: אין לי ספק שאין כאן יד מכוונת של משרד החינוך.

יעקב מרגי: אני לא באתי לשמוע את זה פה היום.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לשמוע את זה.

יעקב מרגי: וודאי שאמרת את זה ואודה לך שהתעקשת ואמרת את זה שוב.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע מה, כמעט אני אומרת ביטויים של מגילת אסתר בתוך ההוויה כאן.

יעקב מרגי: מה נעשה עיקר, לא רוצה לומר.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת מה אתם מתכוננים לעשות לגבי אותם - - -

סופה לנדבר: לא, קודם כל מה עשו.

יעקב מרגי: רגע, רגע.

יעקב מרגי: אמרו לך.

יעקב מרגי: מה שהם עשו הם הסבירו.

סופה לנדבר: לא, זה לא מספק אותי.

סופה לנדבר: זה לא יכול לקרות.

סופה לנדבר: אם היא אחראית, היא עומדת בראש הפירמידה אז כנראה שיפטרו אותה.

סופה לנדבר: לא יכול להיות, אדוני.

סופה לנדבר: אנחנו חוזרים על זה מיליון פעמים.

סופה לנדבר: אני לא מסכימה עם דבר כזה.

יעקב מרגי: סופה, אני מסכים איתך, לכן אנחנו מתעקשים לשמוע מה התהליכים, מה אתם הולכים לעשות.

יעקב מרגי: אני דורש, אני אגיד לך, אני לא רוצה לשמוע מה את הולכת לעשות.

יעקב מרגי: בעצם אני דורש מכם, את אותם מעריכים פדגוגיים האלה, קודם כל לעצור.

יעקב מרגי: קודם כל לעצור.

יעקב מרגי: שלא בימים האחרונים ייצא לנו עוד מסמך היום מתחת ידם, אלף.

יעקב מרגי: ב', לבדוק בתקופה האחרונה איזה חוברות, איזה נייר ערוך מטעם יצא – ספר או חוברת עבודה או מפעל כזה או אחר שיצא מתחת ידם, לבחון.

יעקב מרגי: כמו שיצאה תקלה כזו, יכול להיות שיצאו תקלות אחרות.

יעקב מרגי: ואני מבקש לדעת מה אתם מתחייבים בשינוי נוהל עבודה כלשהו, כדי שמקרים כאלה לא ישנו.

<אלירז קראוס: אני חושבת שמה שיכול להיות שאנחנו נשקול לעשות, זה לבקש ממעריך, כשהוא שולח לנו את חוות דעתו והמלצה לאשר ספר, לחתום שהוא בדק שאין בספר ביטויים של דעות קדומות ותיוג לקבוצות, ספציפית.

<אלירז קראוס: זה נמצא בהנחיות לבדיקה, אבל זה לא מספיק, כי אני חושבת שכשבן אדם צריך לחתום על זה שהוא בדק את הדבר הזה והוא עומד מאחוריו, זה אחר כך צריך להיבדק גם אצלנו לפי הנוהל, אבל זאת התחייבות אחרת לגמרי מאשר שזה כתוב לו בהוראות והוא כותב מאשר, ממליץ לאשר את הספר בלי התייחסות ספציפית לנקודה הזאת.

<אלירז קראוס: אני אחזור עם ההמלצה הזאת למשרד.

<אלירז קראוס: והמעריכים האקדמאים - - -

יעקב מרגי: המעריכים האקדמאיים, פדגוגיים, מה השכלתם הפורמאלית?

<אלירז קראוס: מעריך אקדמי הוא לפחות דוקטור באותו תחום דעת שאותו הוא בודק ובהרבה מאד מהמקרים גם פרופסור או מרצה בכיר והמעריך הפדגוגי צריך להיות אדם עם ניסיון ארוך מאד בהוראת אותו תחום דעת והיכרות עם תכנית הלימודים שלו.

יעקב מרגי: תודה.

<אלינה ברדץ'-יאלוב: שמה שמעניין אותו זה בדרך כלל ל - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לא, לא, סליחה גברתי, פה לא קוראים קריאות ביניים.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואל רזבוזוב, בבקשה.

<אלירז קראוס: מצטערת, זה תיוג - - -

יעקב מרגי: גברתי, גברתי, אין כאן קריאות ביניים.

יעקב מרגי: בבקשה.

יואל רזבוזוב: קודם כל לנציגי משרד החינוך.

יואל רזבוזוב: הרי אתם ידעם על זה, אנחנו פנינו כבר לפני חודשיים, מתי שזה קרה.

יואל רזבוזוב: זה אחד, וזה גם לא הדיון הראשון.

יואל רזבוזוב: אני חושב שכנציגי משרד החינוך, כשאתם באים לוועדה, ועדת החינוך, ועדה מאד מכובדת בכנסת, צריך קצת לחשוש.

יואל רזבוזוב: האם אני, אני מסתכל על עצמי, כשאני הייתי מגיע הייתי עושה שיעורי בית, הייתי קורא להוצאה לאור, הייתי קורא למעריך האקדמי, הייתי קורא לכולם, יושב איתם – איך זה קרה?

יואל רזבוזוב: פשוט לשאול איך הדבר הזה קרה.

יואל רזבוזוב: זה הדבר הכי בסיסי ופשוט שהיה צריך לעשות וזה לא נעשה וכאילו הגיעו לכאן ואני יודע מה חשבתם.

יואל רזבוזוב: אה, אנחנו נבוא לכאן, יצעקו עלינו, יעשו לנו נו, נו, נו, אנחנו נלך הביתה.

יואל רזבוזוב: זה לא המצב, זה לא יקרה פה ושמעתם את יושב ראש הוועדה.

יואל רזבוזוב: זה דבר אחד.

יואל רזבוזוב: השני, אותה הוצאה לאור, אולי קנסות, אולי לא להכניס אותם למשרד החינוך לשנה, שנתיים, שלוש.

יואל רזבוזוב: לעשות עונשים.

יואל רזבוזוב: כן, אנחנו נתעקש על פיטורים של מישהו.

יואל רזבוזוב: אנחנו נתעקש כי רק אז יבינו.

יואל רזבוזוב: אי אפשר לבוא ולחייך פה ולשבת ולעשות פנים של הבנו ואנחנו מפנימים וטעות אנוש.

יואל רזבוזוב: לא מקבלים.

יואל רזבוזוב: לא במשרד החינוך.

יואל רזבוזוב: לא יהיו טעויות אנוש.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: סופה, בקצרה, התייחסות לפני סיכום.

סופה לנדבר: אדוני, אני מסיימת תוך כמה שניות.

סופה לנדבר: אני קודם כל לא בעד שיישפך כאן דם, אבל אני מצטרפת לדרישה לפטר את מי שאחראי על הסיפור.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שבשנת 2016 אין אחראים על חוברות שיוצאות לאור ומגיעות לילדים.

סופה לנדבר: זה לא יכול להיות, זה לא יתכן.

סופה לנדבר: עד כה אתם באתם לפה לקבל את ההחלטות.

סופה לנדבר: למה לא קיבלתם אותן קודם?

סופה לנדבר: למה לא עשיתם את הבדיקות?

סופה לנדבר: מה קורה כאן?

סופה לנדבר: אדוני, אני מסכימה עם כך שדיברו כאן אנשים שיש המון מקרים שלא מגיעים לוועדה הזאת, אבל אני לא רוצה לחזור לוועדה הזאת שוב ושוב לגבי מקרים.

סופה לנדבר: אגב, זה שרוסים משתכרים הרבה יותר מהר מישראלים ותיקים, זה לא נכון, זה שקר.

סופה לנדבר: הם יכולים ומסוגלים - - -

יואל רזבוזוב: לא, הם משתכרים פחות.

יעקב מרגי: כן, אנחנו ניכנס לסטריאוטיפים בסוף.

יעקב מרגי: עדיף להתאפק.

סופה לנדבר: אתה יודע, אני זוכרת שבתחילת העלייה בשנות ה-90, כאשר ניסו להדביק את הסטיגמות על העולים ממדינות חבר העולים, אמרו קגלסים וזונות, ומאפייה וכן הלאה והלאה.

סופה לנדבר: אנחנו לא פעם אחת, ואתה זוכר, הופענו כאן בכנסת ואמרנו אנחנו נגד הדבקה של סטיגמות לעולים, אנחנו נגד גזענות, אבל זה דיבורים.

סופה לנדבר: אני לא רוצה לחזור לוועדה הזאת שוב עם דיבורים.

סופה לנדבר: אני חושבת שזה שילד בגיל 7 לא חוזר לבית הספר – לא מדליק אור ואחריות במערכת החינוך – זה לא יכול להיות ולא יתכן ואני דורשת אחריות ממערכת החינוך.

סופה לנדבר: ואני דורשת לפטר את אותם אנשים שאחראים על הסיפור הזה, לא בגלל שאני רוצה שיישפך כאן דם, שיידעו שמי שמגיע למערכת החינוך לחנך, הוא צריך להיות אחראי על מה שקורה במסגרת מערכת החינוך.

סופה לנדבר: אחריות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

מנואל טרכטנברג: מילה אחת.

מנואל טרכטנברג: כל צעד שייעשה כדי שתהיה יותר בקרה על ספרי הלימוד הוא מבורך, אבל זה לא מספיק במובן שאמרתי קודם.

מנואל טרכטנברג: יש ביטויים רבים אחרים של גזענות וחוסר סבלנות בתוך המערכת.

מנואל טרכטנברג: זה יכול לבוא לידי ביטוי בתוך הכיתה ובשיעור ספורט ומה לא.

מנואל טרכטנברג: לכן אני אומר שצריך תגבור מערכתי בנושא של סובלנות או פלורליזם או מלחמה בגזענות או איך שזה לא ייקרה.

מנואל טרכטנברג: זה דבר מאד מרכזי בחברה הישראלית.

מנואל טרכטנברג: זה לא משהו, אנחנו לא כמו כל מדינה.

מנואל טרכטנברג: ולכן מה שאני מבקש ממשרד החינוך זה להעביר את המסר הזה הלאה, לא רק איזה תיקון קוסמטי לבעיה הספציפית הזאת שהועלתה כאן.

מנואל טרכטנברג: צריך לחשוב מחוץ לקופסא, כמו שהוקמו ממונה לעניין של נשים במשרד ראש הממשלה וכו' וכו'.

מנואל טרכטנברג: אפשר היה להגיד זה מובן מאליו, אנחנו נתקן את ההטרדה המינית הזאת או האחרת.

מנואל טרכטנברג: זה לא עובד בצורה כזאת.

מנואל טרכטנברג: אז קחו את זה לתשומת ליבכם, שצריך לעשות שינוי באיזה שהוא מהלך מערכתי שיהיה מישהו שהוא אחראי, שזה כל עולמו להילחם בתופעה הזאת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מסעוד גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: רק דקה אדוני יושב הראש.

מסעוד גנאים: בנוסף למה שאמרתי בתחילת הדיון, אני חושב שגילויי הגזענות במערכת החינוך, זה מסוכן וחמור כפליים גם, משום שהמערכת הזו אמורה לחנך לסובלנות, לקבלת האחר.

מסעוד גנאים: לכן מאחר שהמורים הם הסוכנים העיקריים לכל הערכים בבית הספר, ללימוד, אני חושב שמן הראוי שמהוועדה תצא קריאה לחיזוק תכניות הלימוד במכללות להכשרת מורים.

מסעוד גנאים: המכללות להכשרת מורים או האוניברסיטאות – לחיזוק התכניות נגד הגזענות והחינוך לסובלנות ולקבלת האחר.

מסעוד גנאים: אני חושב שזה דבר חשוב.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עורך הדין נדאל עתמאן, בבקשה.

<נדאל עתמאן: כן.

יעקב מרגי: תציג את עצמך.

<נדאל עתמאן: נדאל עתמאן, מנהל המטה למאבק לגזענות בישראל.

<נדאל עתמאן: אני נכחתי בדיונים הקודמים באותו נושא שהתנהל כאן ולא מוצה בעצם, בשני דיונים שלא הגענו למצב שיש נציגות של הגורמים הנכונים, הרלבנטיים.

<נדאל עתמאן: החשיבות של דיון כזה מקבלת משנה דבר כאשר ההתייחסות היא לתלמידים, לתלמידות, לילדים, שבעצם הם מהווים את גיל העתיד, את דור העתיד שאמור להוביל בכל מיני תחומים בארץ.

<נדאל עתמאן: וככה התלמידים הם קורבנות של גזענות גם במסגרת בית ספרית.

<נדאל עתמאן: אני מניח שאו שיוציאו את זה על אחרים בצורה זו או אחרת, או שלא באמת יגיעו למצב שהם יכולים להסתדר אחרי זה בחיים במקומות שונים, ואז תמיד יישארו עם התחושה של הקורבנות וזה דבר שקשה מאד להמשיך איתו.

<נדאל עתמאן: אנחנו אומרים במטה המאבק לגזענות שחינוך נגד גזענות וחינוך לקבלת האחר זה לא רק בתי ספר ומוסדות חינוך.

<נדאל עתמאן: זה חשוב מאד, אבל כשאנחנו מדברים על מחלקה בתוך משרד החינוך שמדברת על חיים משותפים וחינוך לדמוקרטיה, כשהתקציב השנתי שלה רק שלושה מיליון שקלים, מה יעשו עם הכסף הזה, המחלקה הזו?

<נדאל עתמאן: לכן בדיונים קודמים באותה ועדה המלצנו והוועדה המליצה למשרד החינוך להעלות את התקציב של היחידה הזו בתוך משרד החינוך עצמו.

<נדאל עתמאן: אני יודע שזה הגיע לשולחן השר לקבלת החלטה.

<נדאל עתמאן: אני יודע גם שעדיין אין החלטה בעניין הזה.

יעקב מרגי: אנחנו נמשיך לעקוב אחרי זה.

<נדאל עתמאן: אני חושב שחשוב ששוב בדיון של היום, בהמלצות של היום, תצא קריאה למשרד החינוך להעלות את התקציב של המחלקה הרלבנטית בתוך משרד החינוך.

<נדאל עתמאן: ככה, מה שאנחנו עושים כארגוני החברה האזרחית, אנחנו לא מספיקים להגיע לכולם, אבל אם למשרד לא יהיו את המשאבים הנכונים והמספיקים, גם לא נצליח להגיע לעשות את הדבר הנכון שצריך לעשות, ולכן זה חשוב לעשות את זה מכל הכיוונים.

<נדאל עתמאן: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יעל בריל, בבקשה.

<יעל בריל: אני רוצה להתייחס - - -

יעקב מרגי: את לא רוצה.

יעקב מרגי: תציגי את עצמך קודם.

<יעל בריל: שמי יעל בריל ממשרד החינוך, אני ממונה על תחום כישורי חיים בשפ"י.

<יעל בריל: קודם כל אני מסכימה לכל מילה שנאמרה פה ברמה העקרונית והערכית, של הצורך במיגור גזענות.

<יעל בריל: חד משמעית.

<יעל בריל: אין בכלל שום טיפת ספק.

<יעל בריל: אני רוצה להתייחס באופן קונקרטי, משום שהעליתם פה כמה אירועים ספציפיים ואני דווקא לא רוצה לקשור ביניהם.

<יעל בריל: במקרה של השיעור המסוים שדיברתם, שבו מתייחסים לרוסים כשותים שלא משתכרים, אני רוצה להסביר את ההקשר ולומר נכון, זו הייתה טעות, הורדנו את זה.

<יעל בריל: הורדנו את זה, זה קובץ אינטרנטי, המשפט הזה ירד.

<יעל בריל: אני רוצה כן לומר באיזה הקשר ניתן השיעור הזה.

<יעל בריל: השיעור הזה עוסק במיתוסים שגויים בהקשר לשתיית אלכוהול.

<יעל בריל: הוכנס לשם הסעיף הלא חכם הזה והוא הורד.

<יעל בריל: השיעור הזה נכתב בשנת 2007, בתפר בין – הוא רצה לדעת מי היה שר החינוך – יולי תמיר ואם אני לא טועה החליף אותה סער.

<יעל בריל: זה יצא לאור בשנת 2008.

<יעל בריל: אנחנו מדברים על הרבה שנים.

<יעל בריל: מאז התופעה הזו והעיסוק בה במשרד החינוך גבר בצורה דרמטית.

<יעל בריל: אני אישית שלוש שנים - - -

יואל רזבוזוב: את מבינה כמה מהתלמידים למדו את זה והכנסתם להם את זה, במקום לעשות הפוך.

יואל רזבוזוב: הכנסתם להם לראש את המודעות הזאת.

יואל רזבוזוב: לתת מודע הכנסתם להם - - -

<יעל בריל: רק שנייה, אני רוצה להסביר.

<יעל בריל: לא, לא, לא - - -

יואל רזבוזוב: למה היה צריך לציין את זה?

<יעל בריל: לא, תקשיב - - -

יעקב מרגי: סליחה, תני לו.

<יעל בריל: זו טעות.

<יעל בריל: הורדנו את זה.

<יעל בריל: מה שקרה זה שבאמת השיעורים האלה נכתבים על ידי אנשים שונים.

<יעל בריל: כל קבוצת שיעורים בתחום מסוים נכתבת על ידי מומחים לנושא.

<יעל בריל: זה נכתב על ידי מומחים לכל תופעת מניעת האלכוהול.

<יעל בריל: לא קלטנו את זה.

<יעל בריל: לא קלטנו את זה בין היתר משום שכשזה יצא לאור הרגישות לא הייתה מספיקה, אני מסכימה איתכם.

<יעל בריל: מאז קרו הרבה מאד תהליכים והרגישות שלנו פותחה.

<יעל בריל: הורדנו את זה באופן מיידי מכל המקומות שיכולנו להוריד.

<יעל בריל: דרך אגב, זה אפילו לא ספר ולא מדובר - - -

יואל רזבוזוב: ולמה - - - לא קלט?

<יעל בריל: רק רגע.

<יעל בריל: זה לא ספר, מדובר באוגדן שיש בו דפים שאפשר לקחת את הדף הזה, לקרוע אותו, כי מראש אמרנו שאנחנו נכין אוגדנים שיש בהם ספיראלה שכל דף נכתב ואפשר לפתוח, מתוך המחשבה שיש דברים, תהליכים חברתיים שמשתנים ואנחנו נוכל להוציא, לומר פאסה, לא מתאים ולהכניס דברים חדשים.

יעקב מרגי: תודה.

סופה לנדבר: איזה משתנים?

סופה לנדבר: את רוצה להגיד ששרת החינוך שהייתה שרת העלייה והקליטה, היא אחראית על הסיפור שבזמנו - - -

<יעל בריל: לא, ממש לא.

<יעל בריל: אני רוצה לומר שמדובר במערך שיעור שנכתב לפני הרבה שנים והוא היה מוטעה, החלק הזה בתוך המערך, היה מינורי.

<יעל בריל: הוא היה טעות, אבל הוא בא למגר התייחסות שגויה לאלכוהול.

<יעל בריל: וזה בא לומר שלא, לומר שלא כל בני האדם מגיבים באותה צורה לאלכוהול.

יעקב מרגי: גברת יעל, אף אחד לא חשד שהייתה יד מכוונת - - -

<יעל בריל: נכון, וחשוב לי לומר את זה.

יעקב מרגי: סליחה, תני לי.

יעקב מרגי: אבל אף אחד, ואת מתגוננת כאילו מישהו בא ו - - -

<יעל בריל: אני מסבירה, אני לא מתגוננת.

יעקב מרגי: לא, תני לי, יעל.

יעקב מרגי: כאילו מישהו האשים את משרד החינוך עכשיו באיזו תכנית מכוונת, זדונית.

<יעל בריל: נכון.

יעקב מרגי: אבל אנחנו לא שם, בסדר?

<יעל בריל: אוקיי, אני שמחה.

יעקב מרגי: אפילו את אמרת, מנית לנו כמה שרים – יולי תמיר - - -

<יעל בריל: נכון.

<יעל בריל: ומאז עברו הרבה שרים בדרך.

יעקב מרגי: גדעון סער, אחרי גדעון סער שי פירון והיום נפתלי בנט.

יעקב מרגי: זמן.

יעקב מרגי: אומר לך יואל זה כבר הושרש.

<יעל בריל: אז אני רוצה - - -

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: ואנחנו רוצים, כי מהות הדיון הזה, המטרה של הדיון הזה, נכון, לפעמים מתעסקים בעבר כדי לקבל לעתיד.

יעקב מרגי: כדי לכוון לעתיד.

יעקב מרגי: אנחנו מדגישים את מה שקרה בדיעבד כדי לתקן.

יעקב מרגי: לכן, קודם כל זה קרה, עובדתית.

יעקב מרגי: גרם נזק, עובדתי, לא צריך מכון מחקר בשביל זה.

יעקב מרגי: גרם נזק, זה מקומם?

יעקב מרגי: מקומם.

יעקב מרגי: מי שרוצה לחקור את זה אנתרופולוגית, אני יכול להתנדב, לראות מה האמירות ומה זה, שיחקרו מה זה עשה, בסדר?

יעקב מרגי: אני יכול להיות אובייקט מחקר.

יעקב מרגי: זה לא צריך, זה מוכח מדעית, סליחה.

יעקב מרגי: מוכח מדעית.

יעקב מרגי: כרגע אני אומר לך, אני כיושב ראש ועדת החינוך, חברי הכנסת המציעים, חרדים מכך, חוששים שישנם עוד ביטויים סמויים וגלויים בספרים ובחוברות שכבר יצאו.

יעקב מרגי: מעבר לזה, אנחנו לא בטוחים שבעוד חודש לא ניתקל בחוברות עבודה ובספרים או במבחנים או במסמכים, או אפילו את יודעת מה?

יעקב מרגי: אל תיפלו מהכיסא – אפילו בחוזרי מנכ"ל.

יעקב מרגי: מי שאין לו רגישות, יכול להיות שהעורך של חוזר מנכ"ל יכול לשים בקודש קודשים, שומו שמיים של משרד החינוך, בחוזר המנכ"ל הקרוב שייצא, שלא יודע כמה יקראו אותו ויהיו שם ביטויים סמויים וגלויים, מעודדי הנצחת סטריאוטיפים.

יעקב מרגי: וזו מטרת הדיון ולכן אני כיוונתי אתכם לכך שזה מה שאני רוצה לשמוע.

יעקב מרגי: כי אני לא חי בתחושה שמישהו ביד מכוונת.

יעקב מרגי: בתקופות אחרות בחייה של מדינת ישראל יכול להיות שהייתי חושב ככה.

<יעל בריל: ומאז מה שעשינו עברנו על כל החומרים שנכתבו משנת 2007, לוודא שאין פספוסים נוספים.

<יעל בריל: אני מאד מקווה שראינו טוב את כל הדברים שנכתבים, בשביל לזהות את הדברים.

יעקב מרגי: אז אני יכול לומר לך בהסתברות - - -

<יעל בריל: היום אנחנו במקום אחר.

יעקב מרגי: במקצוע הסטטיסטיקה וההסתברות, ואני אומר לך, כנראה שישנם.

יעקב מרגי: וכנראה שאם לא נעשה צעדים נוספים כפי שהוועדה פה תסכם עכשיו ותדרוש, יהיו לנו ומתחת ידיכם יצאו חוברות עבודה וספרים עם ביטויים גזעניים, עם ביטויים פוגעניים ועם ביטויים מעודדי ומנציחי סטריאוטיפים כלפי חלקים כאלה ואחרים בחברה הישראלית.

<קריאה: שאנשים ילכו הביתה ואז - - -

יעקב מרגי: תודה רבה על קריאת הביניים שלך שלא נרשמה.

יעקב מרגי: תודה, סליחה.

<קריאה: שילכו הביתה ואז תראו מה זה עושה לאנשים.

יעקב מרגי: סליחה גברתי, את מפריעה לי.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: לפני סיכום, האם יש מישהו שרוצה להוסיף?

יעקב מרגי: לא חייב.

יעקב מרגי: אם אין, תודה.

יעקב מרגי: אני מסכם.

<ירון יחיאס: לא, אנחנו רוצים להוסיף בבקשה.

<ירון יחיאס: אנחנו מבקשים - - -

יעקב מרגי: אז למה אתה מהסס?

יעקב מרגי: בבקשה.

<ירון יחיאס: כן, תודה רבה יושב הראש.

<ירון יחיאס: אני רק רוצה להוסיף שעכשיו עברה תכנית של החינוך הממלכתי דתי, שהיא תכנית היסטורית.

<ירון יחיאס: אנחנו מבקשים שיצרפו אותנו בשביל - - -

יעקב מרגי: מה זה תכנית היסטורית?

יעקב מרגי: היסטוריה?

<אלירז קראוס: תכנית לימודים בהיסטוריה.

<ירון יחיאס: תכנית לימודים היסטורית לכיתה י' עד י"ב.

יעקב מרגי: זה משהו היסטורי, קרה בחינוך הממלכתי.

<ירון יחיאס: ההיסטוריה היא - - -

יעקב מרגי: תקשיב, אני רוצה לבשר לך משהו.

יעקב מרגי: אני בוגר מערכת החינוך הממלכתי דתי, בסדר?

יעקב מרגי: בדקתי עכשיו מערכת שעות וחינוך של מקיף דתי.

יעקב מרגי: אני יליד 1960, תעשה את החשבון.

יעקב מרגי: כמה שנים עברו?

יעקב מרגי: אותו דבר.

יעקב מרגי: אין שום שינוי היסטורי, אותה מערכת שעות.

יעקב מרגי: אל תתרגש.

יעקב מרגי: לכן בהיסטוריה נעשתה עבודה, נכון?

יעקב מרגי: לזה התכוונת?

<ירון יחיאס: נכון.

<ירון יחיאס: עכשיו מציגים את התכנית ההיסטורית.

<ירון יחיאס: עכשיו בונים אותה.

<ירון יחיאס: אנחנו מבקשים ש - - -

<קריאה: היסטורית - - -

יעקב מרגי: בסדר, לא משנה.

<ירון יחיאס: את התכנית המוגשת מטעם משרד החינוך לכיתות י' עד י"ב.

<ירון יחיאס: עכשיו, אנחנו מבקשים בבקשה להתייחס בצורה מהימנה להיסטוריוגרפיה.

<ירון יחיאס: אני במקרה למדתי היסטוריה תואר ראשון, אני עברתי פה על התכנית הזו ואין התייחסות שהיא התייחסות נאמנה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ירון, נכון?

<ירון יחיאס: כן.

יעקב מרגי: בפוקס זכרתי את השם שלך.

יעקב מרגי: אני לא טוב בשמות.

יעקב מרגי: בוא תקשיב, אתה יודע, ישבה פה המפמ"רית.

יעקב מרגי: אם אני לא טועה קוראים לה משהו גליקסברג.

<ירון יחיאס: נכון.

יעקב מרגי: זכרתי אותה בגלל שאני מכיר את הרב של גבעתיים, לא בגלל שאני מכיר אותה.

יעקב מרגי: תקשיבו, היא אמרה משהו מזעזע.

יעקב מרגי: אתה יודע כמה שנים לוקח הטעמה של שינוי במקצוע במערכת החינוך?

<ירון יחיאס: כן.

יעקב מרגי: העריכה וזה וההטעמה – 8 שנים.

יעקב מרגי: אז אני רוצה לומר לך, אין ספק שהחרדה שלך במקום והדרישה שלך במקום, כי זה לא היה מובן מאליו.

יעקב מרגי: אנחנו לאחרונה שומעים קולות שברוך השם הואילו בטובם חלקים באוכלוסייה הישראלית, שיש מקום לספר את הסיפור המלא.

יעקב מרגי: יש מקום.

יעקב מרגי: זה לא היה מובן.

יעקב מרגי: אל תתרגש, בוא.

יעקב מרגי: תהנה מפירותיה של ההיסטוריה.

יעקב מרגי: אצלנו זה לא היה נחלתנו, לא זכינו לזה.

יעקב מרגי: היום יש כבר נכונות ויש כבר ועדה במשרד החינוך והתקיים פה דיון.

יעקב מרגי: לכן כדאי שתעקוב אחרי הפורטל של ועדת החינוך, ועדת הסופר ארז ביטון שתהיה פה אורחת שלנו, אנחנו נזמין.

יעקב מרגי: יש דיון ונשמע איך הם מתכוננים לספר לתלמידי ישראל את הסיפור המלא.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הערתך הייתה במקום.

<ירון יחיאס: זה התייחסות רק למזרחיים, שוב פעם.

יעקב מרגי: לכן הזמנתי אותך.

יעקב מרגי: תקשיב, אני לא יודע, אתה לא אירופאי, נכון?

יעקב מרגי: בוא, תקשיב, אתה ואני יוצאים מאותו חבל ארץ.

<ירון יחיאס: כן, אבל מבחינה היסטורית התייחסות היא שונה.

<ירון יחיאס: יש את אתיופיה, יש את מדינות המשרק ו - - -

יעקב מרגי: ירון, אני מציע לך לבוא לדיון כדי שתבין את התהליך, כדי שלפחות יהיו לך, אם הציפיות שלך יהיו מוצדקות או לא, לפחות תדע איך זה עובד כדי שתוכל לדעת באיזה כלים המשרד עובד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי הכנסת שיזמו והשתתפו בדיון.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה על מקרים רבים, חוזרים ונשנים של ביטויים גזעניים ומנציחי סטריאוטיפיים.

יעקב מרגי: הוועדה דורשת ממשרד החינוך לקיים בירור מעמיק עם המעריך האקדמי הפדגוגי של אותם מקרים, איך קרה שהוא אישר ביטויים גזעניים כלפי אוכלוסיות כאלה ואחרות בחברה הישראלית, ואיך קרה שדברים כאלה יוצאים מתחת ידו של משרד החינוך.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לערוך בירור בדיעבד על חוברות וספרים שיצאו מתחת ידם של אותם מעריכים פדגוגיים.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל לידה את תוצאות הבירורים האלה תוך 45 יום מיום הדיון.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת משר החינוך לשקול מינוי ממונה לסובלנות במערכת החינוך, שיהווה כתובת לסוגיות אלה, וגם יהיה אחראי גם בסוגיות, וכמובן אני לא מערר על העצמאות הפדגוגית, שאותו ממונה יהיה עם יכולות פדגוגיות כדי גם להתערב בתכנים פדגוגיים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.

סופה לנדבר: ולהחזיר את הילד הזה לבית הספר.

יעקב מרגי: זה דיון באלימות, זה משהו אחר.

סופה לנדבר: בסדר, אבל - - -

יעקב מרגי: תודה רבה.