הוועדה המיוחדת לעניין הצעות חוק מסוימות שהועברו לדיון בה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 52, 2016-06-01 09:00

אלי כהן: בוקר טוב לכולם.

אלי כהן: אנחנו פותחים את הישיבה על הצעת הפיקוח על שירותים פיננסיים (שירותים פיננסיים חוץ-מוסדיים), 2015.

אלי כהן: היו לנו שני נושאים על סדר-היום.

אלי כהן: גם להקריא את הסעיפים שלצורך העניין נעשו בהם שינויים.

אלי כהן: והיה נושא נוסף שרצינו לדון בו, אבל בסופו של דבר החלטנו שהוא ייכנס לנושא של רשות שוק ההון, שזה חוק מקביל, שלמעשה כבר נמצא שמה.

אלי כהן: ולכן, אם כך, נתייחס היום לנושא של ההקראות בלבד, וככל שיותיר לנו הזמן נעשה את ההצבעות?

אלי כהן: מי מקריא ממשרד האוצר, בבקשה?

אלי כהן: ברוך, בהיעדרך אמרתי שהיום נדון בהקראות, ונראה אם נעשה את ההצבעות.

אלי כהן: אם לא, רק את ההצבעות פעם הבאה.

אלי כהן: והיה את הנושא שרצינו להוסיף, נדחה אותו לרשות שוק ההון.

אלי כהן: תהיה התייחסות לחבר הכנסת חיים ילין, שמבקש כמה הבהרות, וכמובן ככל שיהיו שינויים.

אלי כהן: אז, ברוך, נעבור להקראות בבקשה.

<ברוך לוברט: אוקיי.

<ברוך לוברט: אדוני, אקריא את השינויים שעשינו, נחזור מתחילת החוק, שינויים שעשינו אגב הערות של חברי הכנסת והערות שנשמעו במהלך הדיונים.

<ברוך לוברט: התיקון הראשון הוא בהגדרה של מתן אשראי.

<ברוך לוברט: בהגדרה של מתן אשראי עשינו תיקון לגבי סיטואציה של מתן אשראי, שזה אגב מימון רכישה או השכרה של נכס.

<ברוך לוברט: אקריא את התיקון.

חיים ילין: רגע, זה לא מופיע פה.

<ברוך לוברט: כן, יש תוספת ב-(ג), יש מעט שינוי, את התקופה מהנוסח שמופיע אצלכם הורדנו, כיוון שיש התייחסות אליה בפסקה (א) – את הסכום, סליחה.

חיים ילין: תקריא עוד פעם את (ג).

<ברוך לוברט: (ג) מתן אשראי לתקופה שקבע השר – זאת אומרת אין התייחסות לסכום, וגם אין התייחסות קצרה מתקופה אלא לתקופה, מתן אשראי לתקופה שקבע השר, כדי לאפשר פשוט לשר לקבוע תקופה.

<ברוך לוברט: או שהתקיימו לגביו תנאים שקבע – זאת אומרת, הוא יכול לקבוע תנאים שבגינם לא נכון יהיה שמתן אשראי אגב מימון רכישה או השכרה של נכס יהיה נחשב מתן אשראי לעניין החוק וידרוש רישיון.

<ברוך לוברט: וכמובן הכול באישור ועדת הכספים של הכנסת.

<ברוך לוברט: נעשה מה שעשינו פה, במקום להשאיר את הכול לתקנות של השר, נתנו כבר שני מקרים שבהם אנחנו חושבים שלא יהיה נכון לתת בגינם רישיון או לפקח עליהם.

<ברוך לוברט: אל"ף, באמת מתן אשראי שהוא מאוד מאוד נמוך, בסכומים נמוכים, מתחת ל-5,000 שקלים, שגם פה יש סמכות לשר לשנות את הסכום.

<ברוך לוברט: ובי"ת, גם מדברים על אשראי ספקים.

<ברוך לוברט: הכוונה שלנו בחוק הזה לא להתחיל לתת רישיונות או לפקח על ספקים קמעונאים שנותנים אשראי.

<ברוך לוברט: זאת הייתה הכוונה, זה גם עלה מהדיון פה, הבהרנו את זה בחוק.

<ברוך לוברט: שינוי נוסף יש לנו בהגדרה של נושא משרה, איזושהי הבהרה יש לנו לגבי - - -

אלי כהן: זה הדיונים שהיו עם משרד הכלכלה, זה התיקון?

<ברוך לוברט: כן, דיונים גם בתוך הממשלה, גם מול משרד הכלכלה, כמובן גם מול משרד המשפטים.

<ברוך לוברט: לגבי נושא משרה, לאו דווקא בחשבון, הבהרנו שהכוונה למורשה חתימה של תאגיד.

<ברוך לוברט: לגבי נותן שירותים פיננסיים שהוא יחיד, אז הבהרנו שהכוונה למי שמנהל את הפעילות – הייתה שאלה מה ההבחנה בין מכוון, למכוון יש לנו הגדרה שונה – אנחנו מבהירים שהכוונה למי שמנהל את הפעילות של נותן השירותים הפיננסיים.

<ברוך לוברט: אני ממשיך הלאה באותו עמוד, אצלי זה עמוד 4, ההגדרה של "נכס פיננסי", פסקה (5) – הפניה לנייר ערך למוכ"ז.

<ברוך לוברט: ההפניה צריכה להיות לחוק החברות, לא לחוק ניירות ערך.

<ברוך לוברט: אני ממשיך לשיקולי המפקח, סעיף 3 ברישה.

<ברוך לוברט: אנחנו מבהירים שהשיקולים בביצוע התפקידים והפעלת הסמכויות של המפקח כמובן יחולו גם בהקשר של מתן ההוראות לפי סעיף 4.

<ברוך לוברט: מתן ההוראות זה ההוראות שהמפקח נותן.

<ברוך לוברט: אני ממשיך בסעיף 6, לגבי הוועדה המייעצת.

<ברוך לוברט: הרחבנו את ההרכב של הוועדה לחמישה חברים, בעקבות הערה של חבר הכנסת פריג'.

<ברוך לוברט: הבהרנו לגבי חברי הוועדה, בעקבות הערות שקיבלנו גם מהמועצה הישראלית לצרכנות, שחברי הוועדה יהיו מתחום המשק והכלכלה, אבל תהיה אפשרות כמובן שיהיו חברי ועדה לא רק מקרב הציבור באופן כללי, אלא גם שתהיה איזושהי הכוונה, שיכול שיהיו גם מתחום הצרכנות.

<ברוך לוברט: ואיזושהי התאמה בסוף הפסקה.

<רן מלמד: אפשר שאלה על זה, אדוני היושב-ראש?

<ברוך לוברט: אולי אסיים קודם?

<רן מלמד: לסעיף הזה ספציפית.

אלי כהן: תן לו לסיים.

אלי כהן: תרשמו בקשה, ובאמת אם יהיו שאלות, כמובן נשמע את כולן.

<ברוך לוברט: בסעיף 13, אני ממשיך, בסייגים לחובת הרישוי, הוספנו כמובן גם השמטה שהייתה מבחינתנו לגבי מנהלי קרנות השקעות משותפות בנאמנות, שכמובן גם הן מפוקחות על-ידי הרשות לניירות ערך.

<ברוך לוברט: הוספנו אותם.

<ברוך לוברט: בסעיף 15 – תנאים למתן רישיון בסיסי, הבהרנו שהכוונה היא לא רק לצו פירוק זמני אלא יכול להיות גם צו פירוק.

<ברוך לוברט: כמובן שגם בעניין הזה זה אחד מהתנאים למתן הרישיון – שלא ניתן לגביו צו פירוק, לא רק צו פירוק זמני.

<ברוך לוברט: בהמשך הבהרנו שאותה סדרה של עבירות שמפורטות כתנאי למתן רישיון בסיסי, מבלי לגרוע מההוראות שקבענו למעלה, מהאפשרות שיש למפקח לקבוע שיש עבירות שמפאת מהותן או חומרתן אותו אדם לא ראוי לעסוק במתן השירותים הפיננסיים.

לסעיף 22: בעמוד 15, בסעיף 23(ג), בעקבות הערה של הנסחות של הכנסת, שהחלה כבר כמובן לעבור על הצעת החוק, השמטנו את הפסקה.

חיים ילין: ברוך, רגע, מה ההיגיון?

חיים ילין: אני פשוט לא זוכר את זה.

<ברוך לוברט: הנסחות של הכנסת העירה שזה לא גורע מהמהות, אלא שאין צורך באותה אמירה.

<ברוך לוברט: אם ורד תרצה להתייחס.

<ורד קירו-זילברמן: כעיקרון עשינו השוואה, זאת אומרת היה חשוב שהמהות תהיה שיהיה פה עם רישיון מותלה, שתהיה הודעה ויהיה ברור.

<ורד קירו-זילברמן: אז מהבחינה הזאת בדקנו, וראינו שמבחינת המהות – המהות נשמרת, אבל בשום חוק אחר כשמותלה רישיון לא מודיעים, כי אז זה כאילו מאיין את כל ההודעות האחרות.

<ורד קירו-זילברמן: אבל אנחנו יודעים שהדבר הזה נעשה.

<ברוך לוברט: אני עובר לסעיף 29.

<ברוך לוברט: סעיף 29, פסקה (ה), אני חושב שזה היה בעקבות הערות גם של היושב-ראש, גם של חבר הכנסת ילין, לגבי אותו ביטוי שמקובל באמת גם בחקיקות פיננסיות אחרות, שנותן שירותים פיננסיים יעשה כמיטב יכולתו למנוע מאדם לפעול מכוח אמצעי שליטה שמוחזקים בניגוד להוראות.

<ברוך לוברט: זאת אומרת, למעשה חובה שאנחנו מטילים על נותן שירותים פיננסיים, כשהוא למעשה יודע שיש אדם שפועל מכוח אמצעי שליטה בניגוד להוראות.

<ברוך לוברט: אז איזושהי אמירה שהייתה, לדעת חברי הכנסת, מעט רחבה מדי, עידנו את הנוסח וקבענו שנודע לנותן שירותים פיננסיים כי אדם פועל מכוח אמצעי שליטה, המוחזקים בניגוד להוראות סעיף קטן (ב) – נסתפק בדיווח למפקח.

<ברוך לוברט: אנחנו למעשה מבהירים מה החובה שחלה עליו בהקשר הזה.

<ברוך לוברט: בסעיף 31 יש איזושהי הערה טכנית.

<ברוך לוברט: גם בסעיף 33.

<ברוך לוברט: בסעיף 36 – אחריות מנהל כללי ושותף, אנחנו מדברים על החובה שיש למנכ"ל לפקח ולנקוט את כל האמצעים שהוא יכול לעשות, כדי למנוע הפרה של הוראות בתוך התאגיד שאותו הוא מנהל.

<ברוך לוברט: הייתה איזושהי הצעה קודמת של נוסח שתיקנו בעקבות הערות של הוועדה.

<ברוך לוברט: לאחר מכן הערות נוספות של הוועדה.

<ברוך לוברט: פשוט חזרנו לנוסח המקורי של הצעת החוק, שלמעשה קובעת שיש חובה גם לקבוע כללים ונהלים בכל נותן שירותים פיננסיים, וגם למנות אחראי שיטמיע את הכללים ואת הנהלים האלה, כדי באמת למנוע את אותן הפרות בנותן השירותים הפיננסיים.

<ברוך לוברט: אני מדלג לסעיף 39 לגבי דוחות והודעות.

<ברוך לוברט: בעקבות הערות הדיון שהיה פה בישיבה לגבי הצורך לשים לב במסגרת הדיווחים גם לשמירה על סוד מסחרי או סוד מקצועי של נותני השירותים הפיננסיים, קבענו שבמסגרת הפרסומים וההוראות שהמפקח ייתן בהקשר הזה, הוא יצטרך באמת לתת את תשומת הלב לאותם עניינים.

<ברוך לוברט: אני מדלג לפרק ח' סעיף 41א – שמירה על ענייני לקוחות.

<ברוך לוברט: אני מזכיר, זה באמת אחד הפרקים המשמעותיים, אם לא המשמעותי ביותר מבחינתנו בהצעת החוק הזאת, באמת ההגנה הצרכנית שיש על הלקוחות.

<ברוך לוברט: בעקבות הדיונים שהיו פה, גם בעקבות ישיבה שעשינו עם המועצה הישראלית לצרכנות, עשינו כמה שינויים, כדי באמת לעבות את ההגנה הצרכנית.

<ורד קירו-זילברמן: אתה מקריא את זה?

<ברוך לוברט: כן, ודאי.

<ברוך לוברט: אחד זה נושא של אחריות להטעיה בפרסומת, סעיף 41א, אקריא אותו, סעיף שכמובן נלקח, עם ההתאמות הנדרשות, מחוק הגנת הצרכן.

חיים ילין: מי אוכף את זה?

חיים ילין: תגיד לי.

חיים ילין: זה קיים - - -

<ברוך לוברט: קודם כול, אנחנו מקווים שהמפקח החדש יגיע עם כוחות כדי לאכוף את זה.

<ברוך לוברט: ואני מזכיר עוד פעם, היו לנו הרבה דיונים על זה, מבחינתנו מאוד חשוב שלא יהיה פער בין החקיקות הקיימות, ודאי בין הרגולטורים הפיננסיים הקיימים לבין הרגולטור החדש שקם.

<ברוך לוברט: ואם יש פה איזשהו פער, אנחנו חושבים שחשוב - - -

חיים ילין: מה שלא מופיע פה בכלל, זה אני כבר אומר לך, זה פרסומת סמויה.

חיים ילין: ההגדרה הזאת לא מופיעה פה, וזו אחת הבעיות הכי קשות שיש.

חיים ילין: ועל זה מבוסס הכול.

אלי כהן: תבדקו את זה.

<אמיר ונג: אדוני, זה סעיף קטן (ג)(1).

חיים ילין: איפה אתה רואה את זה?

<אמיר ונג: פרסומת העלולה להביא אדם סביר להניח, כי האמור בה אינו פרסומת, יראו בכך פרסומת מטעה.

חיים ילין: אני מבין.

חיים ילין: זאת ההגדרה.

חיים ילין: אני מבקש להוסיף שם מה שנקרא פרסומת סמויה.

חיים ילין: זה ההגדרה של מה שאמרתי.

אלי כהן: ברוך, מה אתה אומר לגבי הערתו של חבר הכנסת ילין?

<ברוך לוברט: אני חושב שיש פה מענה, בטח בנוסח, גם ב-(ג)(1).

חיים ילין: לא משנה לך כלום.

חיים ילין: אם זה מופיע, רק שיופיע ככותרת שם, פסיק.

חיים ילין: זה הכול.

חיים ילין: אפילו במזג אוויר היום מכניסים לך פרסומת.

<ברוך לוברט: בסדר.

<ברוך לוברט: אני מבין שההערה היא לא מהותית אלא יותר שעצם ההופעה, אנחנו יכולים גם לדאוג לזה בניסוח בסוף.

אלי כהן: בסדר.

אלי כהן: תראו בניסוח בסוף, בסדר?

אלי כהן: תודה.

<ברוך לוברט: בסדר גמור.

<ברוך לוברט: נושא נוסף בהקשר הזה של ההגנה הצרכנית זה איסור רוכלות, זה סעיף 43א רבתי.

<ברוך לוברט: כיוון שזה חקיקה חדשה, בנוסח הסופי לא יהיו סעיפים רבתיים, אבל כרגע זה לצורך הדיון.

<ברוך לוברט: סעיף 43א רבתי, הגדרה של "רוכלות", למעשה מחקנו את ההוראה לגבי כל מקום שאינו בית עסק, שנותן השירותים הפיננסיים או של מי מטעמו, כדי באמת לאפשר לאותם נותני שירותים פיננסיים גם להגיע לעסקים של הלקוחות שלהם.

<ברוך לוברט: זאת אומרת, צריך לזכור שבהקשר הזה יש גם חשיבות לצורך התחרות של אותם גופים, ודאי החדשים, שמנסים להתפתח, כן אפשרות להגיע לבתי עסק ולהציע את השירותים שהם יכולים לתת.

<ברוך לוברט: לגבי הגבלות לעניין קטינים – בעקבות ההערות פה של חברי הכנסת הוספנו: עם אדם שמלאו לו 18 שנים וטרם מלאו לו 21 שנים.

<ברוך לוברט: זאת אומרת, הגבלה למעשה גם מעבר לגיל 18 עד גיל 21.

<ברוך לוברט: סעיף 45, לגבי גילוי נאות, אקרא את הסעיף.

<ברוך לוברט: בהמשך יש לנו, מיד אחר כך, את סעיף עריכת חוזה בכתב.

<ברוך לוברט: הוספנו את החובה: היה לשר יסוד סביר להניח כי הדבר דרוש למניעת הטעיה או ניצול מצוקת הלקוח, רשאי הוא לקבוע בתקנות, לגבי סוגי עסקים או שירותים, כי נותן שירותים פיננסיים חייב לערוך חוזה בכתב עם הלקוח, ולציין בו את הפרטים שנקבעו בתקנות.

<ברוך לוברט: זאת אומרת, חשבנו שיש חשיבות, בשירותים שעליהם אנחנו מדברים, שתהיה הסמכה לעריכת חוזה בכתב.

בסעיף קטן: בסעיף 46, לגבי הוראות בדבר חוזה למתן שירותים פיננסיים: השר רשאי לקבוע, דרך כלל או לסוג מסוים של שירותים פיננסיים, הוראות לעניין תוכנו של חוזה למתן שירותים פיננסיים או מידע אחר המיועד ללקוח.

בסעיף קטן: זאת אומרת, אנחנו רוצים להרחיב את האפשרות של השר לקבוע הוראות לא רק לגבי תוכנו של החוזה אלא כל מידע שמיועד ללקוח בהקשר הזה.

בסעיף קטן: ותיקונים בהמשך אותו סעיף קטן (א), שיש לקבוע בהם.

בסעיף קטן: ואז כמובן בהתאמה למסור את החוזה או המידע, כי הוספנו מידע.

בסעיף קטן: סעיף 47, אני ממשיך, לגבי פירעון מוקדם, אנחנו קובעים, בעקבות הערה גם של יושב-ראש הוועדה, שאותם תנאים לגבי פירעון מוקדם, תנאים כאמור ייקבעו בשים לב להגנה על הלקוחות ולשמירה על עניינם.

בסעיף קטן: אני ממשיך לסעיף 52, תיקון טכני בסעיף 52 פסקה (2), במקום מנהלי עסקים ההקשר צריך להיות נושאי משרה.

בסעיף קטן: סעיף 55 – בעקבות הערה של הייעוץ המשפטי של הוועדה והדיון שהיה כאן בוועדה, הורדנו את ההסדר לגבי בודק חיצוני.

בסעיף קטן: אז כמובן שגם בסעיף 55(ג) הורדנו את ההפניה לעניין בודק חיצוני.

בסעיף קטן: בהקשר הזה צריך לשים לב שההפניה לסעיף קטן (ז) בסעיף 345כד3 היא בסמכות של שר האוצר ולא של שר המשפטים.

בסעיף קטן: בסעיף קטן (ד) – אז כמובן, האפשרות של המפקח להורות לשלם למפקח המיוחד, אז גם הוצאות, הדגשנו שכמובן מדובר בהוצאות שכר והוצאות סבירים.

בסעיף קטן: אני ממשיך לסעיפים 66, 67 ו-68, שתי סוגיות שהוכרעו פה בוועדה, אני מזכיר, בניגוד להצעת החוק הממשלתית: אחד, השמטה של המנגנון של הבודק החיצוני.

בסעיף קטן: והסעיף השני, סעיף 68 שנמחק, סעיף של הוצאות ביקורת.

בסעיף קטן: אני עובר לסעיף 71, שמדבר על עיצום כספי.

בסעיף קטן: בסעיף 71, אני מזכיר, זה סעיף שלוקח, למעשה עושה סקירה של כל הסעיפים בחוק, עובר אחד אחד על הנורמות שקבענו בחקיקה, וקובע את שיעורי העיצומים ואת האפשרות להטיל למעשה את המנגנון הזה של האכיפה המנהלית לפי ההפרות שקבענו.

בסעיף קטן: ולכן, כיוון שעשינו שינויים בקביעת הנורמות במהלך החקיקה, עשינו פה את ההתאמות שנדרשו.

בסעיף קטן: כך בסעיף 71(ב)(9), בפסקה (24), בפסקה (15) התייחסנו לבעל תפקיד אחר, בפסקה (16) לגבי אותם כללים ונהלים שקובע המנכ"ל בהקשר של הפיקוח.

בסעיף קטן: יש לנו גם תיקון כזה בפסקה (20), בפסקה (22), בעקבות ההתייחסות לפרסומת מטעה, אז מי שפרסם פרסומת מטעה, אז כמובן שיש אפשרות להטיל עליו עיצום כספי.

בסעיף קטן: כך גם בפסקה (27) ו-(28) על אי גילוי של נותן שירותים פיננסיים, ולגבי מי שלא ערך חוזה בכתב.

בסעיף קטן: כך בפסקה (29) עדכון ובפסקה (35).

<ורד קירו-זילברמן: תקריא את זה.

פסקה: אני ממשיך לסעיף קטן (ד) – אנחנו עדיין בסעיף 71 – אנחנו למעשה מבהירים פה תיקון חשוב לגבי הבהרה שלא יוטל עיצום כספי על עובד זוטר וגם על עובד שכיר שאינו נושא משרה.

פסקה: אקריא רגע את הסעיפים.

פסקה: זאת אומרת, בניגוד לעובד זוטר, שפשוט יש קביעה שלא יוטל עליו עיצום כספי בכלל, לגבי שכיר יש התניה שהוא לא חרג מהנהלים או מההוראות של הממונים עליו.

פסקה: הסיכום הוא פשוט בעקבות בדיקה שעשינו נוספת והערות של הייעוץ המשפטי של הוועדה.

פסקה: ההחרגות האלה נמצאות גם בחוקי הפיקוח של אגף שוק ההון, זאת אומרת הפטור הזה הוא נכון ומוצדק ואנחנו מכירים אותו גם מהחקיקות האחרות.

פסקה: עוד תיקון בסעיף 72, תיקון טכני של הפניה לגבי סעיף 71(ב).

<ורד קירו-זילברמן: ברוך, שנייה, אני רוצה רק להעיר, שהעובדה שהסעיף על הבודק החיצוני וחובת התשלום עליו הושמט, באמת לפי בקשה של הייעוץ המשפטי של הכנסת, לא אומר שהמפקח לא יוכל להסתייע בגורמים שיסייעו לו לפקח.

<ורד קירו-זילברמן: זה לא מונע, זו פרקטיקה שנוהגת היום, היא פרקטיקה מקובלת.

<ורד קירו-זילברמן: ההסדר הספציפי שהוצע פשוט היה נראה לנו בלתי סביר, אבל זה לא מאיין את היכולת ואת האפשרות, וחשוב להגיד את זה.

אלי כהן: הבהרה חשובה.

<ברוך לוברט: אני מתנצל, אבל אחזור רגע לסעיף 71 שהיינו פה, פשוט גם עוד איזשהו תיקון ב-71(ג) פסקה (5) שלא הקראתי, זה נותן שירותים פיננסיים או נושא משרה בנותן שירותים פיננסיים – השמטנו את ההתייחסות דווקא לזה שהוא תאגיד – שלא מסר למפקח המיוחד מסמך שנדרש למסרו, בניגוד להוראות סעיף 56.

<ברוך לוברט: כמובן שזה לא יחול רק על תאגיד.

<ברוך לוברט: אני ממשיך ומדלג לסעיף 89א רבתי, אצלי בעמוד 43 – סמכות שנמצאת גם בחוקי הפיקוח של הביטוח והגמל שאנחנו מכירים, סמכות למפקח במקרה של הפרת הוראה זהה כלפי כמה לקוחות.

<ברוך לוברט: הסעיף קובע: המפקח רשאי לקבוע כי יראו מי שהפר הוראה זהה כלפי כמה לקוחות, כמבצע הפרה אחת, אם ההפרה נעשתה בפרק זמן קצר, במעשה או במחדל אחד או בשל אותו גורם.

<ברוך לוברט: סעיף 101א רבתי, בעמוד 47, סעיף דיווחים לכנסת.

<ברוך לוברט: יש סעיף קטן (א) שמדבר על ההיערכות, וסעיף קטן (ב) שמדבר על הדיווחים.

<ברוך לוברט: סעיף קטן (א): בתום שמונה חודשים מיום פרסומו של חוק זה, ימסור השר לוועדת הכספים של הכנסת דיווח על ההיערכות ליישומו.

<ברוך לוברט: וסעיף קטן (ב), שדורש מהמפקח את הדיווח לוועדת הכספים של הכנסת, בתום שנה ובתום שנתיים מיום תחילתו של חוק זה לפי סעיף 110(א), על יישומו של החוק; דיווח כאמור יכלול, פירוט הוראות שנתן לעניין דרכי פעולתם וניהולם של נותני שירותים פיננסיים, מספר הרישיונות וההיתרים שניתנו, הותלו או בוטלו, ועיצומים כספיים שהוטלו על מפרי הוראות החוק.

<ברוך לוברט: זה דיווח של המפקח.

<ברוך לוברט: אני עובר לסעיף 110, בעקבות הערה של חבר הכנסת ילין וההערות שנשמעו פה לגבי ההיערכות.

<ברוך לוברט: דחינו את ההיערכות לתחילת אפריל, כיוון שה-1 באפריל יוצא בשבת, אז תהיה התחילה ביום ראשון ב-2 באפריל, כך שלא יהיה גם הקושי שציין חבר הכנסת ילין.

חיים ילין: אלוהים עוזר גם בתאריכים.

<ברוך לוברט: בפרטים הקטנים, כן.

<ברוך לוברט: ולגבי סעיף דיווח שיש לנו בפרק של הוראת השעה, לגבי מנהל רשות המיסים, אז התיקון הוא שהוא ידווח לוועדת הכספים של הכנסת מדי שנים-עשר חודשים מיום פרסומו של חוק זה ועד לתום התקופה כאמור בסעיף 120.

<ברוך לוברט: בעקבות באמת הוראת השעה והסמכויות שיש שם, הדיווח לוועדת הכספים יהיה לגבי הפעולות שהוא נקט בתקופה הזאת.

חיים ילין: זה לא מונע מוועדת הכספים לזמן בכל רגע נתון שרוצים.

חיים ילין: אני מבהיר את זה.

<ברוך לוברט: ודאי.

<ברוך לוברט: אסיים רק בתוספת לגבי ההון העצמי המזערי.

<ברוך לוברט: בעקבות הדיונים שהיו פה, למעשה העלינו את הרף לבעל רישיון בסיסי לגבי מתן אשראי מ-200,000 שקלים ל-500,000 שקלים.

<ברוך לוברט: ולגבי בעל רישיון למתן אשראי ברישיון מורחב, יצרנו מדרג לגבי צבר אשראי מ-25,000,000 שקלים עד 50, מ-50 עד 100, ומעל 100.

<ברוך לוברט: במדרגה הראשונה ההון העצמי המזערי יהיה 1,000,000 שקלים, במדרגה השנייה – 2, ובמדרגה השלישית – 4.

<ברוך לוברט: זהו, עד כאן.

אלי כהן: נפתח את הנושאים לדיון.

אלי כהן: יש לי שתי הערות, ולאחר מכן חבר הכנסת ילין.

אלי כהן: לאחר מכן התייחסויות נוספות.

אלי כהן: בנושא של האשראי, אני מבקש שתהיה תוספת, שברגע שגוף מסוים הגיע לאשראי של מעל ל-200,000,000 שקל הוא צריך לדווח.

אלי כהן: ברוך, אתה יורד לסוף דעתי?

אלי כהן: אני אומר שאם גוף, הרי כאן קבענו הון עצמי, נכון?

<ברוך לוברט: כן.

אלי כהן: אני לא רוצה להיות במצב שגוף מסוים, אזוטרי, בפינת הרחוב, יגיע לסכומים משמעותיים.

אלי כהן: אני רוצה שלפחות תהיה מדרגת דיווח, כלומר יגידו לכם: שלום, המפקח, אני רוצה לדווח לך שהגעתי ל-200,000,000 שקל.

אלי כהן: הרי אין לנו כאן מעל 200,000,000 – זאת אומרת, שידווחו.

אלי כהן: ואז יידע המפקח שאותו גוף כבר הופך להיות שחקן משמעותי בשוק.

אלי כהן: בסדר, ורד?

<ורד קירו-זילברמן: בטח.

אלי כהן: אוקיי, זה אחד.

<ברוך לוברט: רק אני חושב שהמיקום הוא לא בתוספת שמדברת על הרישיונות, אלא יותר בסעיף שמדבר על דיווח על שינויים או משהו כזה.

אלי כהן: מיקום אני משאיר את לכם.

אלי כהן: אז זה בבקשה תוסיפו.

<ורד קירו-זילברמן: אוקיי.

אלי כהן: הדבר הבא, הבנתי שיש בעיות עם הנושא של מתן אשראי.

<קריאה: הגדרת אשראי, כן.

אלי כהן: כן.

אלי כהן: תנסו להרחיב גם את הנושא הזה בבקשה?

<יואל בריס: אנחנו מנסים עכשיו למצוא נוסח מתואם על כל הממשלה.

אלי כהן: תראו, היום נסיים את ההקראות.

אלי כהן: בישיבה הבאה אנחנו רק עושים הצבעה.

אלי כהן: יש לנו גם נוסח מוסכם.

אלי כהן: אני רוצה להודות לחבר הכנסת ילין על כל התרומה שלו.

אלי כהן: אבל בישיבה הבאה אנחנו עושים רק הצבעות, ולכן אני רוצה שתגיעו כאן להסכמה.

חיים ילין: זה כבר צריך להיות נוסח מוסכם.

חיים ילין: ואנחנו צריכים לקבל אותו לא 5 דקות לפני הישיבה, בבקשה.

אלי כהן: בדיוק.

אלי כהן: אז תגיעו עם נוסח מוסכם, שיישלח גם לחברי הוועדה, וגם לחבר הכנסת ילין ואלי לפחות 48 שעות לפני.

אלי כהן: אם תגיעו לנוסח מוסכם, מה טוב, אם לא – חברי הכנסת נצביע על אלה מבין הנוסחים.

אלי כהן: אלה שתי ההערות שלי.

אלי כהן: חבר הכנסת ילין, בבקשה.

חיים ילין: זה פחות על החוק אלא על הדיון שהיה פה פתוח, דיברו לפחות במושג אחד ששמעתי אותו פה, זה ארביטראז' הענישה שקיימת בין בנק ישראל למוסדות החדשים שפתחו.

חיים ילין: דעתי ידועה, אני רק מציין אותה פה, אני חושב שכל גוף חדש שאנחנו פותחים, שרמת הסיכון גבוהה – זה משהו חדש, אנחנו לא יכולים לצפות בסימולציה כל מה שיכול לקרות – אני חושב שכל נושא הענישה חייב להיות לחוד.

חיים ילין: הדבר היחידי שהייתי יכול להתפשר בדעותיי זה שלאחר תקופה מסוימת של חמש או עשר שנים, לבדוק את זה.

חיים ילין: אבל אין לי ספק שהענישה צריכה להיות הרבה יותר חריפה כלפי משהו שאנחנו לא יודעים בסופו של דבר איך זה יתנהל ומה יהיו המוקשים שיש שם, לבין מערכת בנקאית, שעם כל הכבוד – טובה, לא טובה – עם כל הביקורת שיש, היא כבר עובדת הרבה מאוד שנים, וכולנו רגילים אליה.

<אמיר ונג: זה נשמע כמו "מבחן בוזגלו" הפוך.

חיים ילין: יכולתי לסתום את הפה, לא להגיד שום דבר.

חיים ילין: ואני פשוט מציין, שאם מישהו מכם יגיד את זה, אז זו דעתי כבר מראש, ואני מונע עכשיו את הוויכוח שיש לנו.

חיים ילין: אתה יודע, אתם יכולים להיות 20, אנחנו רק 2, אבל אנחנו כנראה קובעים.

חיים ילין: זה לא "מבחן בוזגלו", זה דיקטטורה כמעט, אז זה בסדר.

חיים ילין: מה לעשות, זה חלק מהמשחק הדמוקרטי בדמוקרטיה ייצוגית.

חיים ילין: הנושא השני, שאני רוצה, ברוך, הסבר זה שלא סתם ביקשנו עוד שלושה חודשים או ארבעה חודשים, אלא עשיתם הבחנה בין שני סוגי גופים, שאני רוצה הסבר.

חיים ילין: הגוף שהוא יכול לרוץ, והגוף שמס הכנסה או רשויות המס צריכים לנקות.

חיים ילין: אמרתי לאלי: בוא, אני חושב שאת הדיון הזה אולי צריך לעשות בשקט, אבל אני פותח אותו.

חיים ילין: מה המשמעות של הפעולה לנקות?

חיים ילין: מה המשמעות?

חיים ילין: כי בסופו של דבר, גם הם יגיע התאריך שלהם והם יוכלו לפתוח.

חיים ילין: אז אני רוצה להבין.

<ברוך לוברט: החלוקה שעשינו במועד התחילה היא למעשה בעקבות מה שהסברתי בישיבה הקודמת, בעקבות ישיבות שהיו אצל היועץ, והדוח שהתחלנו אתו את העבודה.

<ברוך לוברט: כן, ההחלטה הייתה בסוף במשרד האוצר, בעקבות באמת הוראה של היועץ המשפטי לממשלה, להעביר לתקופה משמעותית של לפחות שנתיים את הפיקוח הקיים במסגרת הקיימת היום לרשות המיסים, בגלל באמת האפשרות שלהם הקיימת כבר, והפריסה שלהם, יכולות האכיפה שלהם, כן לנסות ולהביא את השוק הזה של נותני השירותים בנכס פיננסים, להביא את השוק הזה למצב שהוא יהיה מוכן לרגולטור פיננסי חדש בעוד שנתיים, אנחנו מדברים לפי סעיף התחילה ביוני 2018.

<ברוך לוברט: זאת אומרת, כן, זו איזושהי עבודת רקע לקראת הכניסה של הרגולטור החדש.

<ברוך לוברט: וזה בניגוד לנותני שירותי האשראי, שהמפקח החדש יפקח עליהם כבר מינואר 2017, או למעשה עכשיו ה-2 באפריל 2017.

<ברוך לוברט: ועוד פעם, ההדגשה שלנו, וגם בעקבות ההערות, וגם אני חושב ההערה שלך, אנחנו לא מדברים פה על היערכות.

<ברוך לוברט: זה לא שההיערכות של נותני השירותים בנכס פיננסי, נותנים להם יותר זמן היערכות.

<ברוך לוברט: אולי דווקא הפוך, אנחנו רוצים שיהיה טיפול במגזר הזה על-ידי רשות המיסים, על-ידי גוף שהוא מנוסה ויכול באמת לפעול מול נותני השירותים הפיננסיים הקיימים.

<ברוך לוברט: ולגבי ההיערכות, לגבי נותני האשראי, אנחנו נותנים עוד שלושה חודשים היערכות שלהם לרגולציה החדשה.

<ברוך לוברט: ולכן זו לא שאלה של הסתכלות מהצד של למה לנותני השירותים בנכס פיננסי נותנים אפשרות להיערך עד יוני 2018, ולהם רק עד אפריל, זה בעיקר הנושא הזה של באמת האפשרות היום כבר במצב הקיים, לפני שיש לנו את הרגולטור החדש, אפשרות היום כבר לרשות המיסים הקיימת, בפריסה הקיימת, עם האמצעים הקיימים בפניה, להכין באמת את התשתית של השוק לרגולטור פיננסי חדש, שיפקח על השוק הזה.

<ברוך לוברט: זאת ההבחנה.

חיים ילין: הבנתי.

חיים ילין: אני רוצה הערה נוספת שהיא לא נוגעת ישירות לחוק, אבל ברגע שגופים חדשים ייכנסו לשוק, זה מזכיר לי קצת את הגדר בגבול מצרים, אולי תבינו את זה ואוכל להסביר את זה יותר טוב.

חיים ילין: היו הברחות שם בסדר גודל של חצי מיליארד שקל בשנה על-ידי ישראלים.

חיים ילין: כששמו את הגדר הפסיקו ההברחות, אבל חצי מיליארד שקל החזיקו הרבה מאוד חמולות, היו צריכים לייצר את הכסף הזה.

חיים ילין: עכשיו, למה אני אומר את זה?

חיים ילין: כי ברגע שיש את החוק, ויש גופים חדשים שנכנסים לשוק, היום השוק האפור הוא אותו שוק שאנחנו רוצים גם לנקות ולהסדיר אותו, הוא יתחיל לבעוט, כל עוד הם לא יכולים להיכנס ולא לעשות שום דבר.

חיים ילין: וייתכן מאוד שלקוחות ואנשים ייפגעו קשות מאוד, אני אומר את זה בגלוי.

חיים ילין: ואני לא רוצה שנתייחס לזה בחוק, אבל מישהו צריך לתת את הדעת, כי אין ספק שהשינוי הזה – עזוב את המערכת הבנקאית הפורמלית ובנק ישראל, שימו את זה בצד, זה הם כבר יודעים מה הולך פה.

חיים ילין: אבל יש פה שוק שאנחנו רוצים לסדר אותו, רוצים לנקות אותו , ויהיו השלכות שם.

חיים ילין: אני אומר לכם את זה.

חיים ילין: ואין התייחסות בחוק, כי לא צריך שתהיה התייחסות, אבל צריכה להיות התייחסות אנושית.

חיים ילין: מישהו צריך בסופו של דבר להבין מה ההשלכות של החקיקה.

חיים ילין: ואני חושב שאת זה, כחלק מההיערכות, גם שם אנחנו צריכים לתת את הדעת.

חיים ילין: כי אני צופה, אני אומר לכם את זה עכשיו, הרבה מאוד גופים ואנשים שיבואו ויהיו במצוקה, שאני לא רוצה להגיד איך זה ייגמר בסופו של דבר, אבל אין ואקום בדברים האלה.

חיים ילין: ואני לא יודע מי הגוף שצריך לתת את הדעת על מה שאמרתי עכשיו.

אלי כהן: תודה, חבר הכנסת ילין.

אלי כהן: חבר הכנסת, אתה עושה לי בעיות בבית.

אלי כהן: אגיד לך למה.

אלי כהן: הבת שלי אומרת: תראה איך חיים יש לו זמן לרוץ עם הבת שלו.

אלי כהן: בקיצור, תעקבו אחרי הטוויטר של ילין.

אלי כהן: לא פחות מעניין מהדיונים, אפילו יותר.

אלי כהן: נעבור עכשיו לסבב התייחסויות.

אלי כהן: רן מלמד מעמותת "ידיד", בבקשה.

<רן מלמד: תודה.

<רן מלמד: שתי הערות קטנות, אחת בקשה יותר והשנייה הערה.

<רן מלמד: בוועדה המייעצת לא מצוין שתהיה חובה לייצוג של נשים.

<רן מלמד: ואני חושב שצריך להכניס סעיף, שלפחות שתיים מתוך השלוש יהיו נשים.

<רן מלמד: זו בקשה שאני חושב שצריך להופיע בחוק בצורה מפורשת ומוגדרת.

<רן מלמד: עשינו את זה בחוק נתוני אשראי.

חיים ילין: הפתעת אותי, כי אמרתי, בטח תגיד הערה לגבי ייצוג חברתי.

<רן מלמד: לא, דווקא לא ייצוג חברתי.

חיים ילין: לא, בסדר גמור.

<ורד קירו-זילברמן: רעות צריכה להתייחס לזה.

אלי כהן: רעות היקרה, בבקשה.

<רן מלמד: זאת השאלה הראשונה.

<רן מלמד: אתן גם את השאלה השנייה.

<רן מלמד: האם הרשות החדשה, הגוף המפקח, כפוף לחוק חופש המידע או לא? אני לא יודע, אני שואל.

<רן מלמד: אם התשובה היא כן, אז זה בסדר.

<רן מלמד: אם היא לא – אמרתי שאלה.

<יואל בריס: בוודאות כן.

אלי כהן: התשובה השנייה היא כן.

אלי כהן: התשובה הראשונה - - -

<רן מלמד: לראשונה הייתי מבקש לדעת - - -

<ורד קירו-זילברמן: אני רק רוצה לציין שההערה באמת הושמעה באחד הדיונים הקודמים, הראשונים למעשה, על-ידי חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

<ורד קירו-זילברמן: ובדקנו את זה, פניתי למשרד המשפטים לבדוק את זה, וממשרד המשפטים נענה, שיש חוק שמחייב ייצוג הולם לנשים בגופים ציבוריים, בגופים של המדינה.

<ורד קירו-זילברמן: הוא חל במקרה הזה, ולפיכך גם החובות שחלות מכוחו יחולו על הוועדה במקרה הזה.

<רן מלמד: למה לא לציין את זה במפורש?

<רן מלמד: בחוק נתוני אשראי, חוק חדש שיצא עכשיו, זה מצוין במפורש.

<רן מלמד: האם יש בעיה לציין את זה במפורש?

<ורד קירו-זילברמן: אם הממשלה לא מצאה לנכון, ויש לזה תשובה חוקית, אני לא רואה מקום.

<רן מלמד: הייתי מציע, אולי אלי או חיים, אם אפשר כן לתקן.

<רן מלמד: אני חושב שזה חשוב, האמירה הזאת צריכה להיאמר.

אלי כהן: אני לא אוהב אגב סרבולים מיותרים ועודף של ניסוחים, ולהעביר בכל חוק את ההפניה לכל חוק.

אלי כהן: תוודאי רק שהתשובה שנאמרה כאן היא תשובה מבוססת.

אלי כהן: ואם התשובה מבוססת, אז אני - - -

<רן מלמד: אחר כך נצטרך לעתור למה אין נשים, וחבל.

אלי כהן: לא.

אלי כהן: אני חושב שכאן זה נאמר בפרוטוקול.

<רן מלמד: זה מה שיקרה.

אלי כהן: אביטל ממשרד המשפטים.

<אביטל בגין: אביטל בגין, משרד המשפטים.

<אביטל בגין: לסעיף 22, לגבי דיווח למפקח על שינויים, עמוד 14, נוספה החובה של מבקש הרישיון למסור פרטים על חקירה שנפתחה נגדו, חקירה פלילית, או כתב אישום.

<אביטל בגין: כיוון שאנחנו סבורים, שזה לא נכון שהוא צריך לעדכן את המפקח, גם אם נפתחה נגדו חקירה בעקבות סכסוך שכנים או בעקבות הטרדה מינית, אנחנו מבקשים להפנות לרשימת העבירות, שכבר הוחלט שהן העבירות הרלוונטיות, בסעיף 15(א)(3)(א), לגבי החובה שלו לעדכן בשינוי אם נפתחה חקירה או כתב אישום.

<ורד קירו-זילברמן: לי אין התנגדות.

אלי כהן: ברוך?

אלי כהן: בסדר, מקובל?

<ורד קירו-זילברמן: אסביר את המשמעות.

<ורד קירו-זילברמן: הייתה חשיבה, מכיוון שאופי העיסוק הוא באמת מאוד רגיש, אז מה קורה אם נפתחת חקירה פלילית?

<ורד קירו-זילברמן: והכוונה הייתה באמת לא להרחיב את היריעה לכל דבר, אלא באמת לדברים שנוגעים לעניין העיסוק הספציפי שלו.

<ורד קירו-זילברמן: ואז הפנתה נציגת משרד המשפטים לאותן עבירות.

<ורד קירו-זילברמן: זאת אומרת, שתחול עליו חובה אקטיבית לבוא ולהודיע, כי במסגרת בקשת הרישיון הוא אומר: המצב שלי כרגע הוא כזה.

אלי כהן: אוקיי.

אלי כהן: תודה.

אלי כהן: אגב, כל מי שנרשם, כולם יוכלו להתייחס.

אלי כהן: המועצה לצרכנות, אביטל – בבקשה, גברתי.

<אביטל פריזמנט: ההערה הראשונה מתייחסת לסעיף 45א, בהתייחס לסמכות השר לקבוע בתקנות לגבי סוגי עסקים או סוגי שירותים עריכת חוזה בכתב.

<אביטל פריזמנט: אז העמדה שלנו היא שהאינטרס הצרכני מחייב חוזה בכתב בכל שירות, גם אם מדובר בהלוואה של 1,000 שקלים וגם אם מדובר בהלוואה של 100,000 שקלים.

<אביטל פריזמנט: וזה כמובן כדי למנוע הטעיות שיכולות להתברר וקשיי הוכחה שיהיו לצרכנים.

<אביטל פריזמנט: אני יכולה להקביל מחוק הגנת הצרכן שמתייחס לעסקה מתמשכת, שבעסקה מתמשכת בית העסק חייב למסור לצרכן חוזה בכתב.

<אביטל פריזמנט: ולא רק למסור חוזה בכתב, אלא המחוקק קבע איזה פרטים חיים להיות בתוך החוזה בכתב, שזה כולל את הכתובת ומספר הטלפון של העוסק, מספר הפקס, כתובת דואר אלקטרוני, פירוט תשלומים, בעסקה לתקופה קצובה את משך העסקה, משך סיומה וכל הפרטים המהותיים של העסקה.

<אביטל פריזמנט: ולא זו בלבד, אלא גם הפרטים האלה חייבים להיות בהבלטה, צמוד אחד לשני ובאותיות ברורות וקריאות.

<אביטל פריזמנט: זאת ההערה הראשונה.

<אביטל פריזמנט: ההערה השנייה היא שנבקש, שמעבר לעריכת חוזה בכתב בכל סוג של שירות ובכל סוג של עוסק, לפי הצעת החוק, יתלווה לחוזה עמוד עיקרי ההסכם.

<אביטל פריזמנט: ופה החשש הוא שיימסר לצרכן חוזה מאוד ארוך, יהיה לו קשה להתמצא בו, יהיה קשה למצוא את הפרטים המהותיים והחשובים, ואת החובות והזכויות שלו, ולכן בעמוד עיקרי ההסכם המפקח יקבע אלו פרטים יהיו ואיך הטופס הזה יהיה ערוך.

<אביטל פריזמנט: זאת ההערה השנייה.

<אביטל פריזמנט: ההערה השלישית נוגעת עסקאות טלמרקטינג, עסקאות טלפוניות.

<אביטל פריזמנט: מהטיפול שלנו בתלונות בעסקאות טלמרקטינג יש תופעות קשות מאוד של הטעיות, נמסר מידע מסוים בעל-פה, ואז מגיע החוזה בכתב ופתאום מגלים שהעסקה היא לא העסקה שהוסכמה אלא עסקה אחרת לגמרי.

<אביטל פריזמנט: ולכן נבקש לקבוע הסמכה לשר, לחייב בתי עסק שעושים עסקאות בטלפון להקליט שיחות ולהציג אותן לצרכנים במקרה הצורך.

חיים ילין: אני רק מפנה אותך, אתמול בדיוק, הייתה הצעת חוק שמדברת בדיוק על זה, עברה בקריאה ראשונה.

חיים ילין: אני חושב שאת צריכה להתעסק שם בחוק.

<אביטל פריזמנט: חל גם על נותני השירותים?

חיים ילין: כן.

חיים ילין: על כל נושא הטיפול ברוכלות, במיוחד לטפל באוכלוסייה הוותיקה, שמוכרים להם ועושקים אותם בצורה בלתי רגילה.

חיים ילין: זו בדיוק ההתייחסות אתמול, זה עבר בקריאה ראשונה, עם תמיכה של הממשלה, ואני חושב ששם אתם צריכים להיות.

<אביטל פריזמנט: אוקיי.

<אביטל פריזמנט: חייב להיות בכתב.

<אביטל פריזמנט: לא, קודם כול, כשאתה מזמין בטלפון מדובר בעסקת מכר מרחוק.

<אביטל פריזמנט: ועסקה שמתבצעת במכר מרחוק, חייב להימסר לך טופס גילוי בכתב, עם כל הפרטים המהותיים של העסקה.

אלי כהן: לא נמסר.

אלי כהן: איפה נמסר?

אלי כהן: באינטרנט אני מזמין.

<אביטל פריזמנט: לא, עד למועד מסירת המוצר אליך הביתה חייב להימסר לך טופס גילוי בכתב.

<אביטל פריזמנט: זו חובה חוקית.

אלי כהן: זה קורה?

<אביטל פריזמנט: אבל אני מדברת על עסקה מתמשכת.

<אריאל גנוט: אתה מאשר שם באינטרנט, אתה מאשר באיזה וי שקראת והבנת את התנאים.

<אביטל פריזמנט: לא, זה השיווק מרחוק, אלה הפרטים שנמסרים לך בטרם ביצוע העסקה.

<אביטל פריזמנט: ועם אספקת המוצר אתה מקבל טופס גילוי בכתב.

<אביטל פריזמנט: אבל הכוונה שלי היא אחרת, הכוונה שלי על עסקה מתמשכת, שבעסקה מתמשכת יש חובה למסור את החוזה, יש חובה לכתוב פרטים מסוימים בחוזה, שיירשמו בצמוד אחד לשני, בהבלטה.

<אביטל פריזמנט: המחוקק מתייחס גם למספר הפרטים שצריכים להיות מפורטים, ונבקש שזה יהיה גם כאן.

<אביטל פריזמנט: הערה נוספת, גם לגבי שיחות טלמרקטינג, שהיא דומה להוראה שמופיעה בחוק הגנת הצרכן, היא שבחוק הגנת הצרכן יש חובה על חלק מבתי העסק בשיחות טלפוניות להזדהות בכל שיחה טלפונית בשמו המלא או בשמו הפרטי.

<אביטל פריזמנט: ופנייה טלפונית תיעשה ממספר מזוהה, שהצרכן יוכל לחזור אליו.

<אביטל פריזמנט: אז נבקש שגם הוראה דומה תופיע בהצעת החוק.

אלי כהן: אני, ברשותכם, צריך עשר דקות לצאת.

אלי כהן: חבר הכנסת ילין יחליף אותי, וכמובן שכולם ימשיכו - - -

<אביטל פריזמנט: הערה שנייה מתייחסת לסעיף 43, שמדבר על עסקת רוכלות.

<אביטל פריזמנט: עכשיו, ההגדרה של עסקת רוכלות היא הגדרה שדומה לעסקת רוכלות בחוק הגנת הצרכן, אבל היא חסרה.

<אביטל פריזמנט: ההגדרה בהצעת החוק היא הצעת עסקה ללקוח מאת נותן שירותים פיננסיים, או מי מטעמו, שבא שלא לפי הזמנה למקום מגוריו של הלקוח, שירותו הצבאי, עבודתו, לימודיו או לקרבתם.

<אביטל פריזמנט: וההגדרה בחוק הגנת הצרכן היא הרבה יותר רחבה וכוללת: הצעת עסקה לצרכן מאת עוסק או מי מטעמו, שבא שלא לפי הזמנה למקום מגוריו, שירותו הצבאי, עבודתו, לימודיו או לקרבתם, וכן לכל מקום שאינו בית עסק של העוסק או של מי מטעמו, או פנייה יזומה של עוסק לצרכן בכל דרך שהיא, שבעקבותיה הגיע העוסק או מי מטעמו למקום הצרכן כדי לקשור עסקה.

<אביטל פריזמנט: אז קודם כול, הגדרות שונות בחוקים שונים, אני חושבת שזה פחות ראוי ועלול - - -

חיים ילין: יש לי שאלה, אביטל.

חיים ילין: הבנתי שנעשו שינויים פה בעקבות זה שישבו אתכם.

<אביטל פריזמנט: נכון, אבל חלק מהשינויים לא בוצעו.

<אביטל פריזמנט: נרצה להעלות אותם שוב.

<יואל בריס: לא התקבלו.

<אביטל פריזמנט: אבל נכון להיום יכול לעמוד איש שנותן שירותים פיננסיים ברחוב, לעשות עסקת רוכלות, להציע לאנשים - - -

חיים ילין: מתי, אחרי החקיקה?

חיים ילין: לא.

<ברוך לוברט: אם אני יכול להתייחס רק בהקשר של הרוכלות.

חיים ילין: אביטל, שנייה, תני לי עכשיו.

חיים ילין: ברוך, בוא תסביר לי, כי ישבתם איתם.

<ברוך לוברט: קודם כול, ישבנו איתם, קיבלנו את כל ההערות.

<ברוך לוברט: אנחנו כמובן צריכים לזכור שיש שינויים שמתבקשים בין חוק הגנת הצרכן, שהוא באמת חוק כללי שחל על כל המגזרים.

<ברוך לוברט: אנחנו מדברים פה על הוראות צרכניות במטריה שיש בה מפקח, בניגוד לחוק הגנת הצרכן, שכביכול אין בו איזשהו למעשה מפקח ייחודי.

<ברוך לוברט: ולכן ההוראות, גם בגלל המאפיינים כמובן הייחודיים של השירותים האלה, הם מאפיינים שונים.

<ברוך לוברט: אקח לדוגמה דווקא אולי את מה שהזכרת, איסור עיסוק ברוכלות, דווקא פה החמרנו מחוק הגנת הצרכן.

<ברוך לוברט: פה פשוט יש לנו איסור על עיסוק ברוכלות, בניגוד לחוק הגנת הצרכן, ששם האיסור לא קיים, אלא יש אפשרות לשר הרלוונטי לקבוע הוראות שתהיה אפשרות.

<ברוך לוברט: ולכן בעקבות האיסור המוחלט, מהצד השני צמצמנו את ההגדרה של רוכלות, כי עדיין יש פה מאפיינים שונים.

<ברוך לוברט: מדובר בשוק ייעודי שאנחנו יודעים במה מדובר, ולכן עשינו איזושהי עבודה של איזונים והגענו למסקנה הזאת.

<ברוך לוברט: גם בהקשר להערות אחרות שלך, הבאנו את הכול בחשבון.

<ברוך לוברט: אני חושב שהוספנו הרבה מאוד הערות, ודאי אם אני מסתכל על הרגולטורים הפיננסיים האחרים.

<ברוך לוברט: יש פה הגנה צרכנית מאוד מאוד משמעותית, שנהייתה הרבה יותר משמעותית בעקבות הדיונים פה והדיונים אתכם.

<אביטל פריזמנט: אבל היה ולא תהיה חובה למסור חוזה בכתב, תהיה כאן מילה של נותן השירות מול מקבל השירות, ויהיה קושי מאוד גדול להוכיח את הטענות של הצרכן על מה שנאמר לו בעל-פה.

<ברוך לוברט: אבל עוד פעם, גם לגבי עריכת חוזה בכתב - - -

חיים ילין: - - - שלא מדובר על טלוויזיה, מדובר על מוצר שנקרא כסף.

חיים ילין: ותמורת כסף אין דבר כזה שלא יהיה רישום ולא יהיה הסכם ולא יהיה חוזה.

חיים ילין: אז אני מתנצל, זה לא – אני אומר לכם: האויב של הטוב זה טוב מאוד, ובסופו של דבר גם אנחנו בסוף לא מצליחים לעשות שום דבר.

<ברוך לוברט: וגם לגבי עריכת חוזה בכתב, הכנסנו סעיף חדש של 45א.

<אביטל פריזמנט: לגבי סוג מסוים של שירותים וסוג מסוים של עוסקים.

חיים ילין: טוב, אביטל, תודה.

חיים ילין: עודד, בבקשה.

<עודד אופק: יש לנו מספר הערות שהיינו מבקשים להתייחס אליהן.

<עודד אופק: סעיף 6(ב)(3), יותר לקבל אולי את ההתייחסות של משרד המשפטים, ובהתאם לראות - - -

חיים ילין: עודד, אתה מתייחס לכל מה שבכחול, כן?

<עודד אופק: כן.

<עודד אופק: יש נקודה אחת שנבקש להתייחס שלא כתובה בכחול - - -

חיים ילין: אז תעביר אותנו לדפים, יהיה לנו הרבה יותר קל.

<עודד אופק: עמוד 7 – 6(ב)(3), יש כאן התייחסות לכך שהחברים בוועדה המייעצת יהיו מתחום המשק והכלכלה או הצרכנות.

<עודד אופק: תחום משק וכלכלה, אנחנו רק רוצים לוודא, כי אנחנו חושבים שכן כדאי שיהיו כאן גורמים שמבינים בתחום האשראי.

<עודד אופק: ואנחנו לא רואים איך זה נכנס פנימה, או נשמח לשמוע את ההבהרה של משרד המשפטים בהקשר הזה.

<יואל בריס: משק וכלכלה כולל אשראי.

חיים ילין: משק וכלכלה אמרנו זה כולל הכול.

<עודד אופק: אבל יש כאן

<עודד אופק: חשיבות כן שיהיו אנשים – זו לא נקודה שאנחנו עומדים עליה, אנחנו רוצים להבין אותה, כי יש כאן חשיבות שיהיו גורמים בסופו של דבר מתחום מתן האשראי.

<עודד אופק: זו הוועדה המייעצת, זה התחום.

חיים ילין: שמע, אם לא יהיו מומחים טובים כנראה, אז הציבור בפעם ראשונה ירוויח.

חיים ילין: כי אני לא מפקיד, אני רק לוקח משם.

<ורד קירו-זילברמן: זה לא נושא חדש, אנחנו לא פותחים את הדיון עכשיו.

חיים ילין: לא, רק מה שבכחול.

<עודד אופק: נקודה אחת, פשוט דובר במהלך הדיונים שזה יישקל וייבחן, תיקון של הסעיף הזה.

חיים ילין: אז כנראה שקלו ובחנו, והתשובה נמצאת שאין כחול פה.

<עודד אופק: טוב.

<עודד אופק: נבוא בדברים בעניין עם משרד המשפטים, אם נוכל.

<עודד אופק: סעיף 22(א).

<ורד קירו-זילברמן: זה לא (א), זה סעיף 22.

<עודד אופק: עמוד 14, ראש הדף.

<עודד אופק: בהתאם לסעיף הזה כתוב שנדרש לדווח על כל שינוי בפרטים.

<עודד אופק: למרות זאת רשום: לרבות אם נפתחה חקירה.

<עודד אופק: שמענו גם את ההסבר ממשרד המשפטים.

<עודד אופק: עדיין לדעתנו זה יוצר איזשהו בלבול, אנחנו לא מבינים למה נדרש להתייחס למשהו ספציפי אם צריך ממילא לדווח על כל שינוי.

<עודד אופק: השאלה אם לרבות זו המילה הנכונה.

<עודד אופק: אם לרבות אז זה אומר שזה נכלל.

<ורד קירו-זילברמן: אז נחשוב על ה"לרבות".

<ורד קירו-זילברמן: וגם "אם".

<ורד קירו-זילברמן: יכול להיות.

<עודד אופק: פשוט שיהיה ברור, כי אנחנו לא - - -

<ורד קירו-זילברמן: בסדר, זו הערה טובה.

חיים ילין: בסדר.

חיים ילין: כן, הערה נכונה.

<עודד אופק: סעיף 41א – אנחנו מקבלים, וגם קיבלנו לאורך כל הדרך, את הנושא של הוספת ההיבטים הצרכניים הרלוונטיים לתוך החוק הזה.

<עודד אופק: מדובר בהוראה צרכנית מאוד מאוד מרחיבה לנושא של הפרסומות.

<עודד אופק: אגב, היא תחול רק על אותם נותני שירותים פיננסיים שהם אינם בנקים ואינם חברות ביטוח.

אבל השאלה היא: ולכן היינו מבקשים לשקול להקל בסעיף הזה דווקא ולא להחמיר כל כך.

אבל השאלה היא: בטח בשים לב שאין הוראות מקבילות בתחום הבנקאות והביטוח.

חיים ילין: כן, מה אתם אומרים פה?

חיים ילין: רק שתדע, זה בדיוק בפרקטיקה בסופו של דבר, כי מה שנכתב פה זה חלק מהפשרות או מהדיונים שהיו בין האוצר לבין הכנסת לבין המגזר הצרכני מה שנקרא.

חיים ילין: אני חושב שלא נשנה את זה, נשאיר את זה ככה, גם עם הבקשה.

<יואל בריס: אני רוצה להדגיש, שמדובר רק במצב שהפרסומת מטעה על פניה או שהוא ידע שהיא מטעה.

<עודד אופק: כן, ועדיין, הרי ידוע שהגופים הפיננסיים הם בין המפרסמים הגדולים.

<עודד אופק: עכשיו, עצם ההוראה עשוי להיתפס ממנה כלפי מי שמפרסם, שקמה עליו איזושהי חובה לעשות בדיקה, אחרת הוא גם יהיה אחראי.

<עודד אופק: דרך אגב, מדובר גם בעובדים שעוסקים בפרסומים בתוך הגופים עצמם, שיחששו לעשות את זה בגלל ההוראה הזו.

<עודד אופק: עכשיו, אנחנו כל הזמן הולכים על הקו הדק – ודיברנו על זה רבות, אין טעם להיכנס לזה – על הקו הדק של האיזון בין אלו הוראות יחולו על נותני השירותים הפיננסיים, ביחס להוראות שחלות על הגופים הבנקאיים וגופי הביטוח.

<עודד אופק: וכאן לפתע מאתמול, דרך אגב, ראינו את ההוראה הזו, יש איזושהי הפרה של האיזון הזה, כך לפחות להבנתנו.

<עודד אופק: עוד הוראה נוספת שמחילים רק על נותני השירותים הפיננסיים.

<עודד אופק: אגב, חלק מההוראות כאן גם קיימות בחוק הסדרת הלוואות חוץ בנקאיות, אני כל הזמן מזכיר את זה, שגם שם חלות כל מיני הוראות לגבי הפרסום.

<עודד אופק: אנחנו חושבים שזה ללכת איזשהו צעד אחד יותר מדי.

חיים ילין: דווקא פה זה בא מהגנת הצרכן, זה לא בא מתוך הבנקאות.

<אמיר ונג: אדוני, אני חושב שגם צריך באיזושהי מידה אולי בשלב הזה, להסתכל רגע מלמעלה על מה שיצא מכל ההצעה הזאת ולראות לאן הגענו.

<אמיר ונג: כי יצאנו לדרך עם חוק ששכפל את מה שקורה בבנקאות.

<אמיר ונג: חוק הגנת הצרכן לא חל, יש סעיף פה שאומר את זה, ויש את ההוראות של הגנת הצרכן שיש בחוק הבנקאות (שירות ללקוח) – הועתקו משם.

<אמיר ונג: מה שהגענו אליו זה שבמהלך הדיון בוועדה, וכל סעיף לכאורה בצדק, אומרים: מה, הסעיף הזה מחוק הגנת הצרכן לא יכול להיות שהוא לא יחול פה.

<אמיר ונג: אז הועתקו עוד ועוד ועוד סעיפים מחוק הגנת הצרכן, כל הסעיפים הרלוונטיים בעצם.

<אמיר ונג: והגענו למצב שיש לנו חוק, שיש בו סעיף אחד בקצה, עוד לא הגענו אליו, שאומר: חוק הגנת הצרכן לא חל, אבל העתקנו לתוך החוק הזה את כל הסעיפים הרלוונטיים מחוק הגנת הצרכן, בגרסאות מחמירות יותר, כשזה חל לא רק על צרכנים אלא גם על לקוחות עסקיים.

<אמיר ונג: כל סעיף – הגיוני, בכללותו נוצר מצב לא הגיוני.

<אמיר ונג: זה לא גם מה שמישהו התכוון לצאת אתו לדרך.

<אמיר ונג: אם צריך לעשות חוק הגנת הלקוחות בשירותים פיננסיים - - -

חיים ילין: תכננת לצאת לדרך או - - -

<אמיר ונג: לא, אני רואה בהצעת החוק, כתבו שחוק הגנת הצרכן לא יחול.

<אמיר ונג: עכשיו, אם צריך לעשות חוק הגנת הלקוחות בשירותים פיננסיים אז צריך לעשות את זה, אבל לקחת רק אותנו, והבנקים וחברות הביטוח פטורים מכל הסעיפים האלה, גם הם נותנים אשראי.

חיים ילין: אני חייב להגיד לך משהו, הערה קטנה.

<אריאל גנוט: צריך לקחת חוק נפרד, שיחול על הגופים הפיננסיים, לא צריך להכניס את זה פה.

חיים ילין: חבר'ה, זו פעם ראשונה שסותמים את הפה ליושב-ראש, גם אם אני זמני.

חיים ילין: אחת הבעיות המהותיות, אני אומר לכם את זה עכשיו כמעט, שאני רואה לא רק בחוק הזה, שאין בחקיקה את מטרות החוק – אין.

חיים ילין: זאת אומרת, אנחנו יכולים להסביר, אבל אין.

חיים ילין: עכשיו, אם המטרה, ואני אומר אותה בעל-פה עכשיו, כי פתחנו בזה, אותי פחות מעניין איך החוק נכתב.

חיים ילין: זאת אומרת, קודם כול, מה המטרה?

חיים ילין: המטרה הייתה להוזיל, להנגיש את נושא האשראי לציבור בעלויות נמוכות.

חיים ילין: ככה אני מסתכל על המטרה, ככה קבעתי את זה לעצמי.

חיים ילין: האפשרויות הן רחבות מאוד.

חיים ילין: בחרנו בדרך של תחרות, לפתוח עוד גופים שיתחרו, שהעלויות שלהם יהיו יותר נמוכות, שיסתפקו בפחות רווחיות, וייתנו אשראי לציבור.

חיים ילין: היתר זה עכשיו מסביב.

חיים ילין: אם המטרה הזאת מוגדרת, וככה קבעתי לעצמי, אני מקווה שכל אחד יש לו את המטרות שלו.

חיים ילין: יש כאלה שכל מה שרואים מול העיניים שלהם, המטרה זה להרוויח עוד כסף.

חיים ילין: אני לא מסתכל על זה ככה, אני מסתכל איך אנחנו יכולים לשרת את הציבור.

חיים ילין: אז כל מה שכתוב פה תואם את עמדותיי.

חיים ילין: עכשיו, אם המטרה לא מקובלת, מה שאמרתי לך, או שיש סתירה בין מה שאמרתי לך עכשיו לחקיקה, תציין את זה בבקשה.

<אמיר ונג: אני חושב שיש סתירה, כי תחרות צריכה להתנהל במגרש משחקים שוויוני.

חיים ילין: לא, תסלח לי, אנחנו לא באולימפיאדה וזה לא "יורו".

חיים ילין: אין פה עכשיו קבוצות כדורגל, שיש כאלה שמשלמים יותר והם יכולים לנצח.

חיים ילין: אין מצב כזה, אנחנו בנבחרות עכשיו, אין כסף שם באמצע.

<יואל בריס: אני רוצה רגע להעיר, כי אני חושב שגם עכשיו, אדוני, נגעת בליבה של מה היה כשיצאנו לדרך בצוות שירותים פיננסיים ובחקיקה הזאת.

<יואל בריס: אמרת שאין סעיף מטרות לחוק, אבל בדיונים הראשונים של הצוות ישבנו על המטרות והן משתקפות בסעיף 3, שזה סעיף שיקולי המפקח.

<יואל בריס: ואני חושב שאחד הדברים המרכזיים שאמרנו הוא שאנחנו מייצרים פה שחקנים, שלא תהיה להם את אותה רגולציה כללית כבדה של המפקחים הפיננסיים הקיימים, שנכנסים בקרביים של הניהול של בנק וחברת ביטוח וקרן פנסיה לרמה שכבר לא פעם שמענו את הגופים האלה אומרים: אנחנו כבר לא מנהלים את עצמנו, אתם מנהלים אותנו.

<יואל בריס: וכאן זה לא מה שיהיה.

<יואל בריס: ואני חושב שהצד השני של זה הוא שהרגולטור החדש הזה, המודרני יותר, יהיה לו דגש חזק מאוד על נושא הגנת הצרכן.

<יואל בריס: ואני חושב שהתקומה והתחרות של הגופים האלה תבוא מזה שהם יוכלו להגיד – כמו שאנחנו רואים הרבה פעמים אנשים כותבים: בפיקוח משרד האוצר – הם יוכלו להגיד: אצלנו הגנת הצרכן, אנחנו מפוקחים עד הקצה, על זה אתם לא צריכים לחשוש.

הזאת אומרת: ואם אני שומע גם מהצד השני, שאולי לא הלכנו רחוק מספיק בנושא של הגנת הצרכן - -

חיים ילין: אז סימן שעשינו נכון.

<יואל בריס: - - אני חושב שהעבודה כאן, גם שנעשתה בעבודה המקדימה שלנו בתוך הצוות הבין-משרדי, וגם עבודה באמת יסודית שנעשתה כאן בוועדה ומול הייעוץ המשפטי של הוועדה, הביאה לתוצר שבדיוק משקף, אם חוזרים לשיקולי המפקח של יצירת סביבה אמינה, בטוחה ויציבה למתן שירותים פיננסיים בידי נותני השירותים הפיננסיים, הפועלת בהתאם לכל דין; הגנה ושמירה על עניינם של הלקוחות; קידום התחרות בתחום השירותים הפיננסיים; עידוד חדשנות טכנולוגית.

<יואל בריס: אז כל הדברים האלה בסופו של דבר ייתנו לגופים האלה לתת גם פייט לבנקים ותחרות לבנקים בשירותים האלה, שיוכלו להתבצע מחוץ למערכת הפיננסית הוותיקה והקיימת.

<יואל בריס: אבל התנאי לזה הוא שהצרכן יידע שהוא מוגן.

<מיכה אבני: יצרתם מצב - - -

חיים ילין: לא, אני מבקש.

<מיכה אבני: יצרתם צמצום התחרות להעלאת מחירים - - -

חיים ילין: אני לא רוצה דיון פילוסופי עכשיו.

חיים ילין: אני לא פותח.

<מיכה אבני: יצרת צמצום לתחרות.

חיים ילין: סליחה, זה לא מקובל.

חיים ילין: לא מקובל ככה.

<מיכה אבני: - - - העלאת מחירים - - -

חיים ילין: לא מקובל מה שאתה עושה.

חיים ילין: ממש לא מקובל.

<אריאלה מלכה: לא שומעים מה שאתה עושה.

<אריאלה מלכה: ותגיע לשולחן.

חיים ילין: לא מקובל.

חיים ילין: באמת אני אומר לך.

חיים ילין: אלי כבר היה מעיף אותך, אבל אני קצת יותר סבלני.

חיים ילין: בוא תסיים, באמת.

<עודד אופק: אני מנסה למצות את זה.

<עודד אופק: אני רק מזכיר, שמתחילת הדיונים החברות הממוסדות למתן אשראי, שזה האיגוד שאני מייצג, אמרנו: אנחנו תומכים בחוק, מחבקים אותו, אבל צריך לא להכביד על הגופים, צריך למצוא את האיזון כדי לא להכביד על הגופים.

<עודד אופק: אני לא אומר, דרך אגב, שהטיה בפרסום במהותה, היא לא דבר שצריך להישאר בחוק, אנחנו מסכימים.

<עודד אופק: אני רק אומר: ההוספה שזה יחול על כל אחד שנגע בפרסום ועל המפיץ היא מרחיבה מדי, היא מכבידה מדי, היא תקשה על הגופים.

<עודד אופק: וזה באופן לא מאוזן ביחס לדברים אחרים.

<עודד אופק: פשוט לא לשפוך את התינוק עם המים, את זה אנחנו מבקשים.

חיים ילין: בוא תמשיך הלאה.

חיים ילין: יש עוד הערות?

<עודד אופק: כן, יש עוד הערות, אדוני.

<עודד אופק: סעיף 47, לגבי פירעון מוקדם, עמוד 26 בתחתית העמוד, רשום שתנאים כאמור ייקבעו בשים לב להגנה על הלקוחות ולשמירה על עניינם.

<עודד אופק: שוב, גם בנושא הזה לא נרשם שום דבר להגנה על נותני האשראי מבחינת הפירעון המוקדם, שהעסקה תהיה כלכלית.

<עודד אופק: אז רק אם אפשר להוסיף: וגם להוגנות העסקה בפני עצמה - - -

חיים ילין: אבל, ידידי, אתה רוצה שאני עכשיו אסביר לנותן אשראי מתי הוא נותן, מתי הוא לא נותן, ואם הוא צריך להרוויח או לא להרוויח?

חיים ילין: אני לא במקומו.

חיים ילין: אני לא מצליח להבין.

חיים ילין: אני לא צריך להגן על מי שנותן אשראי.

חיים ילין: הוא בחר בדרך הזאת, הוא רוצה לתת אשראי והוא מצפה להרוויח מתוך העסקאות האלה.

חיים ילין: סלח לי.

חיים ילין: לא, אבל תבין, אומנם אתה מייצג אותם, אבל אני לא יכול - - -

<עודד אופק: סעיף 89א, עמוד 43, ראש הדף, מופיע בסימון הכחול.

<עודד אופק: קודם כול, זו הערה שהתקבלה באמת בהתאם להערות שלנו, רק מה שמופיע כאן זה המפקח רשאי לקבוע כי יראו מי שהפר הוראה זהה כלפי כמה לקוחות.

<עודד אופק: הכוונה שלנו הייתה, בדומה לחוקים פיננסיים אחרים, שמקום שבו התקיים רצף נסיבות עובדתי מסוים, שהוא מקים את העילה להטלת העיצום הכספי, לתת את האפשרות למפקח לא להטיל עיצום כספי במקרה הזה.

<עודד אופק: אבל זה לא רק כלפי כמה לקוחות, אלא גם זה יכול להיות רצף נסיבות עובדתי שהוביל לאותו מקרה כלפי אותו לקוח.

חיים ילין: ברוך, התשובה שצריך לתת היא משפטית, כי זה מה שכתוב פה.

חיים ילין: זה מה שאתם ביקשתם.

חיים ילין: אתה רוצה להוסיף או לשנות את הנוסח.

<עודד אופק: כן.

<עודד אופק: זה יכול להיות כלפי כמה לקוחות וכלפי אותו לקוח.

<יואל בריס: יש דווקא.

חיים ילין: ברוך, אתם תגידו.

<ברוך לוברט: לקחנו את הנוסח, בהמשך להערה שלהם, מחוק הפיקוח על הביטוח.

<ברוך לוברט: אנחנו חושבים שיכולות להיווצר נסיבות, כמו שתיאר פה, נסיבות שאנחנו כמובן שוקלים במסגרת הטלת העיצום.

<ברוך לוברט: אנחנו לא חושבים שצריך לצורך זה הבהרה בחקיקה ראשית.

<ברוך לוברט: מה שנדרש צורך של הבהרה זה ההוראה שיש לנו פה שנמצאת בפניכם.

<עודד אופק: ההערה האחרונה שלנו נוגעת לסעיף 110, שאני מזכיר שהגדרנו אותה בתור גם ההערה הכי מהותית שלנו.

<עודד אופק: אנחנו מודים גם לאדוני וגם למשרד המשפטים וליועצת המשפטית שנענו לאורכה שביקשנו.

<עודד אופק: יחד עם זאת, אנחנו עדיין חושבים, הזכרנו את זה גם בישיבה הקודמת ואמרנו חד-משמעית שלדעתנו תקופה של בערך שמונה חודשים, כפי שהיא ניתנת כעת, או עשרה חודשים, לא תספיק.

<עודד אופק: ביקשנו שנה, ואנחנו חוזרים ומבקשים לשקול לתת עד יוני להיערכות לגופים, כי מדובר בהיערכות מאוד משמעותית, גם של מערכות ממוכנות, על כל ההוראות השונות שצריך להחיל כאן, תוכניות שצריך להכין, תוכניות ציות הכוונה ואכיפה בתוך הגופים, כדי להתגונן כנגד הוראות הציות הרבות שנוספו לתוך החוק, גיוס כוח אדם, הכשרת כוח אדם.

<עודד אופק: כשיש גופים שמערכות ממוכנות, צריך למצוא מישהו שיכין את המערכת, לבנות אותה, מה שנקרא להגדיר אותה, להגדיר את הדברים השונים שיחולו בה.

<עודד אופק: אנחנו, שוב, מפצירים בחברי הוועדה, במשרד המשפטים, לשקול את הנושא הזה בשנית.

חיים ילין: טוב, תן לנו, אשב עם אלי.

חיים ילין: זה לא עניין משפטי, זה כרגע רק עניין ניהולי והתארגנות.

חיים ילין: כן.

<עודד אופק: אלו הערותינו.

חיים ילין: אוקיי.

חיים ילין: אלעד.

<אלעד וידר: אני מבקש להתייחס לשתי נקודות שהעליתי באחת מהישיבות המוקדמות כאן בוועדה.

<אלעד וידר: העלינו אותן גם שוב בפני משרד האוצר, ולא באו לידי ביטוי.

<אלעד וידר: אנסה בקצרה, אבל אלה נושאים שגם אדוני - - -

חיים ילין: לא.

חיים ילין: תקשיב, אני יושב מהיום הראשון פה על החוק הזה, לא זזתי מפה.

<ורד קירו-זילברמן: הוא מדבר על חברת חוץ, וזה נדון וזה נענה בשלילה.

<ורד קירו-זילברמן: התייחסנו להערה שלך.

חיים ילין: יש פה התייחסות, בסדר?

חיים ילין: כל השינויים.

חיים ילין: לא כל אחד מקבל את כל מה שהוא רוצה.

חיים ילין: גם אני לא קיבלתי, דרך אגב, את כל מה שאני רוצה.

חיים ילין: אבל אם זה בכחול – בבקשה.

חיים ילין: אם לא, אז אנחנו ממשיכים הלאה.

חיים ילין: חברת "גמא", בבקשה.

<אמיר ונג: אני רוצה להתייחס לסעיף 45, שהוא בעמוד 25, בנושא גילוי נאות.

<אמיר ונג: הוועדה עושה עבודה חשובה בעניין, אנחנו בעד גילוי נאות מלא לחלוטין, יש כאן בעיה מסוימת בסעיף מבחינת התהליך.

<אמיר ונג: קודם כול, רק אבהיר בשתי מילים, מה זה אומר גילי נאות.

<אמיר ונג: גילוי נאות אומר לדוגמה, שמחליטים, שאם אתה מלווה ללקוח כסף, אז אל תכתוב רק שהלוויתי 1,000 ותחזיר לי בעוד שלושה חודשים 1,050, אלא גם תציג לו את חישוב הריבית.

<אמיר ונג: עכשיו, זה לא משהו שצריך מבחינת החוזה.

<אמיר ונג: החוזה מאוד ברור, כשכתוב בעוד שלושה חודשים שתשלם – אני מדבר על סעיף 45 בעמוד 25.

<אמיר ונג: זאת אומרת, החוזה היה מאוד ברור גם אם לא היינו מציגים את חישוב הריבית, אבל אומרים: גילוי נאות, תחשב את הריבית ותראה לו, הריבית היא איקס אחוזים בחישוב שנתי.

<אמיר ונג: אנחנו בעד גילוי נאות, השאלה היא איך.

<אמיר ונג: מה המצב הקיים, ואתו גם יצאנו לדרך.

<אמיר ונג: ותסלחו לי, אני באיזשהו מובן מוזר מרגיש שזה כמעט משמש נגדי, זה המצב גם בבנקים.

<אמיר ונג: מי שקובע גילוי נאות, זאת אומרת מי שיושב וחושב: רגע, זה פרט שצריך לכתוב אותו.

<אמיר ונג: אפילו שהחוזה ברור לגמרי גם אם לא כותבים אותו, צריך לשים אותו ללקוח מול העיניים.

<אמיר ונג: מי שיושב וקובע את זה זה המפקח, זה הרגולטור.

<אמיר ונג: לא שולחים את הגופים, את המתחרים, לשבת עם עצמם ולחשוב: רגע, הדבר הזה זה זכות שיש לו בכלל בחוק, אני לא צריך לכתוב אותה בחוזה כדי שתהיה לו את הזכות הזאת.

<אמיר ונג: אבל אני צריך לשים לו את זה מול העיניים, זה משהו שחשוב לו, זה משהו שמעניין ללקוח.

<אמיר ונג: בכל החוקים שיש, גם בחוק הגנת הצרכן, כשצריך לגלות דברים – שוב, החוזה מדויק, אבל לגלות אקסטרה – זה תמיד הרגולטור קובע בדיוק מה צריך לגלות.

<אמיר ונג: עכשיו, כאן מוצע לעשות איזשהו שינוי, ולמעשה מה שכתוב עכשיו זה: נותן שירותים פיננסיים חייב לגלות ללקוח כל פרט מהותי, זאת אומרת מיוזמתו, בלי שהרגולטור ישב והגדיר את הרשימה של מה צריך לגלות.

תשאלו אותי: בי"ת, זה יקשה מאוד על גביית חובות.

תשאלו אותי: כל הליך משפטי עכשיו יתחיל באמירה, פתאום התגוננות: לא, אבל את זה הייתם צריכים גם כן לכתוב – למרות שזו זכות שיש לי לפי החוק, למרות שהחוזה היה ברור גם בלי זה – גם את זה הייתם צריכים לכתוב.

תשאלו אותי: זה מאוד יקשה, אין לנו ספק שזה יביא לעלויות מאוד גבוהות.

תשאלו אותי: זאת גם התנהלות מתסכלת הרבה פעמים, דברים כאלה, צפויה להיות מול המתחרים שלך, כי כל אחד – רגע, הוא לא מגלה את הדבר הזה, אני דווקא כן חושב לגלות, אז אני מגלה, זה מפריע לי מול הלקוחות?

תשאלו אותי: זה מעכב את תהליך המכירה?

תשאלו אותי: אלה דברים קשים.

חיים ילין: אתה מעלה סוגיה אחת, שזה בעצם נותן השירות מול הלקוח, ואתה עכשיו מכניס את הרגולטור.

חיים ילין: בסדר, אנחנו מנסים לעשות משהו שיהיה ישיר, זאת אומרת שכמה שפחות ידיים יהיו שם בפנים, ואתה אומר: אבל זה יעלה לנו יותר כסף.

<אמיר ונג: כן, בהחלט.

<אמיר ונג: בנקודה הזאת צריך את הרגולטור.

חיים ילין: אני בהלם כבר, תאמין לי.

חיים ילין: תחרות חופשית מביאה ליותר - - -

<אמיר ונג: בוא נשאל רגע את בנק ישראל למה זה ככה בבנקים.

<אמיר ונג: בבנקים יש כללי הבנקאות (שירות ללקוח) - - -

חיים ילין: לא, אני מבקש, אנחנו מנסים כולנו ביחד, בסדר?

חיים ילין: כולנו, בסדר?

חיים ילין: כל מי שיושב פה, כל אחד עם האינטרס שלו, לבנות משהו אחרי לגמרי.

חיים ילין: וכל הזמן שמים לנו את הבנקים פה מולנו.

חיים ילין: ואני מנסה - - -

<אמיר ונג: אבל יש מנגנונים שהם טובים, צריכים ללמוד מהקיים שהוא טוב.

חיים ילין: תקשיב, זה מנגנון אחר לחלוטין.

חיים ילין: הבנק יכול לקחת ולעשות, לקבל אשראי, לתת אשראי.

חיים ילין: אנחנו פה רק נותנים אשראי.

<אמיר ונג: לא, זה בסדר, אבל - - -

חיים ילין: אז אתה לא יכול להשוות.

חיים ילין: לא, כי אתה כל הזמן מנסה להגיד - - -

<אמיר ונג: אדוני, אספר רק מה יש.

חיים ילין: אין השוואה.

חיים ילין: יש פה שירות אחר, אל תקרא לזה בנק.

חיים ילין: מתן שירות, זה הכול.

<אמיר ונג: אדוני, זה בדיוק אותו שירות.

<אמיר ונג: בכללי הבנקאות (שירות ללקוח) כתוב לבנקים, כתב הנגיד באופן ספציפי: כשאתם נותנים אשראי לזמן קצוב – אקריא, זה כתוב – בהסכם למתן אשראי לזמן קצוב, זה מה שאתם צריכים לגלות, כתב להם הנגיד: (1) סכום ההלוואה; (2) שיעור הריבית על ההלוואה ותקופת חישוב הריבית; (3) תקופת ההלוואה, סכומי הפירעון של הקרן ושל הריבית ככל שהיא ידועה בעת חתימת ההסכם, ומועדיהם.

<אמיר ונג: הפירוט ממשיך עד סעיף (8).

<אמיר ונג: וזה רק מה שאנחנו מבקשים, שגם אצלנו, גם המפקח שלנו יישב ויגדיר סוג כזה של אשראי.

<אמיר ונג: זה הדברים שצריך לעשות להם גילוי נאות.

<אמיר ונג: זה יותר מסודר, זה יותר טוב לכולם.

חיים ילין: הוא שטנץ.

רוצה להבהיר: רק חשבנו, באמת בעקבות הערה גם פה של המועצה הישראלית לצרכנות, שיש חשיבות מאוד גדולה בהקשר הזה, בהקשר הצרכני, שתהיה קביעה בחקיקה הראשית של חובה על נותני השירותים הפיננסיים לגלות את הפרטים המהותיים ללקוחות.

רוצה להבהיר: הרי, אנחנו חושבים, עיקר ההגנה הצרכנית זו ההגנה של הלקוחות, והמידע השלם שיהיה להם כשהם מקבלים את השירותים האלה.

חיים ילין: חברים, אנחנו מוגבלים.

חיים ילין: לא, באמת אני אומר לכם את זה עכשיו: 10:40, אנחנו - - -

<אמיר ונג: אדוני, הבנתי למה זה חשוב.

<אמיר ונג: תסבירו בבקשה איך יכול להיות שזה לא חשוב בתאגידי עזר בנקאיים, בחברות ביטוח?

<אמיר ונג: איך זה יכול להיות שרק פה זה חשוב?

<אמיר ונג: אני מבין אותך, אני מקבל שזה חשוב.

<אמיר ונג: איך זה יכול להיות שרק פה זה חשוב?

<אמיר ונג: תסבירו למה אתם מגינים על הבנקים, סליחה, ועל תאגידי העזר שלהם.

<אמיר ונג: תסבירו.

<אמיר ונג: בנק ישראל מגן עליהם, האוצר מגן עליהם.

<אמיר ונג: למה?

חיים ילין: אנחנו לא מגינים על הבנקים, בשום פנים ואופן.

חיים ילין: אני פשוט לא קורא לזה בנקים.

חיים ילין: ואתה כל הזמן מנסה להשוות – אין מה לעשות.

<אמיר ונג: הם נותנים אשראי אותו דבר.

<עודד אופק: אדוני, רק נקודה אחת.

חיים ילין: חברים, עוד עשר דקות, אני אומר לכם, הפעמון מצלצל בבית-ספר.

<עודד אופק: נקודה מאוד קצרה.

<עודד אופק: עד עכשיו ניסינו, לאורך כל הדרך, ואני מצטרף לדעתו של חברי בעניין הזה, אמרנו: תצמצמו את הסמכויות של המפקח.

<עודד אופק: כאן אנחנו אומרים ההיפך: תנו למפקח את הסמכות.

חיים ילין: אבל ברוך אמר לך.

<עודד אופק: לא.

חיים ילין: הוא אומר לך.

חיים ילין: מה אתה רוצה?

<עודד אופק: אני לא שולל נתונים נוספים.

<עודד אופק: שהוא יקבע מה מהותי לצרכן.

<עודד אופק: ואז לא יבואו בטענה, שנקודה שלא הופיעה כאן היא לא מהותית.

<עודד אופק: זה קריטי.

<עודד אופק: זה קריטי מאוד, זה חשוב מאוד, זו נקודה מאוד מאוד - - -

<אמיר ונג: ויש פה הצטברות בלתי נסבלת.

<אמיר ונג: אתם יוצרים חוק בלתי חוקתי, זה לא יעמוד במבחנים.

<ורד קירו-זילברמן: אני רוצה להבהיר שתי נקודות, ואני כבר אומרת שהתיקון הזה - - -

<יואל בריס: בלתי חוקתי?

<אמיר ונג: בוודאי.

<אמיר ונג: אתם מחויבים לשוויון.

<יואל בריס: תיקון אזרחי הוא בלתי חוקתי?

<ורד קירו-זילברמן: רגע.

<ורד קירו-זילברמן: לא מחויבים.

אלי כהן: כמו שאמר לך חבר הכנסת ילין, אין כאן שוויון פרללי בכל התחומים.

חיים ילין: כל הזמן אתם מנסים להשוות.

אלי כהן: גם לא מבחינת הפיקוח על הבנקים, גם לא מבחינת דרישות הגילוי, גם לא מבחינת מערכות המחשוב.

אלי כהן: כלומר, זה לא מצב שבו יש שוויון אחד לאחד.

<ורד קירו-זילברמן: עכשיו, אני רוצה להסביר.

<ורד קירו-זילברמן: התיקון הזה הוכנס באמת בעקבות הערות על-ידי משרד האוצר.

<ורד קירו-זילברמן: מקובל עלי לחלוטין, ואני רוצה להגיד, שאם אתם לא יודעים, רשום בדיוק: נותן שירותים חייב לגלות ללקוח כל פרט מהותי לגבי תוכנו, היקפו, תנאיו ומחירו של שירות שהוא נותן והסיכונים הכרוכים בו ואת דבר האפשרות לבטל עסקה, ככל שישנה, התנאים לביטולה ודרכי ביטולה.

<ורד קירו-זילברמן: יותר ברור מזה אני חושבת שלא יהיה.

<ורד קירו-זילברמן: וכל בית-משפט שיבוא לפרש מה זה תנאי מהותי, יסתכל על תנאי הסעיף, וככל שאותו נותן שירותים יעמוד בתנאי הסעיף, לא תהיה לו שום בעיה.

<ורד קירו-זילברמן: המשמעות היא שזה מוחל כרגע, כבר מעכשיו, לא צריך לחכות לשר שיקבע את ההוראות, אלא יש לך חובה שחלה עליך כבר היום.

<ורד קירו-זילברמן: ואני חושבת שזה ברור מנוסח הסעיף.

<אמיר ונג: עורכת-דין קירו, סליחה.

<אמיר ונג: לתאר את הסיכונים - - -

חיים ילין: חברים, אני חושב שלא הבנתם.

חיים ילין: אין פה שיח עכשיו.

חיים ילין: מיכה אבני.

<עודד אופק: רק, אדוני, עוד נקודה קצרה.

חיים ילין: לא.

חיים ילין: מיכה אבני.

<עודד אופק: נקודה קצרה, ברשותך.

<עודד אופק: אני רוצה דווקא להעיר את עיניכם בנושא הזה.

<עודד אופק: מיכה, אם יורשה לי, נקודה קצרה.

<עודד אופק: אני מקבל את האמירה שניתן ליישם את זה.

<עודד אופק: אני רק אומר: בסוף זה ישיג את התוצאה ההפוכה, כי ייתנו גילוי על כל הפרטים כדי להגן על עצמם, והפרטים המהותיים הרלוונטיים - - -

<קריאה: שיעשו גילוי על כל הפרטים.

<קריאה: אז הוא יהיה כמו בנק.

<עודד אופק: אז אתם לא תשיגו את התוצאה הרצויה.

<אריאל גנוט: כל מה שהוא מבקש זה שייתנו לנו הנחיות מה לגלות.

חיים ילין: למה אתה חושב שאנחנו לא מבינים מה הוא מבקש?

חיים ילין: למה אתם חושבים כל הזמן, אם לא מקבלים את דעתכם, שאנחנו לא מבינים מה אתם רוצים?

חיים ילין: כן.

<מיכה אבני: מיכה אבני מ"פנינסולה".

<מיכה אבני: קודם כול, אני מצטרף לדעתם של כל החברים לתעשייה, שהדבר הזה צריך להיות מובהר על-ידי המפקח, ואנחנו לא יודעים להגיד בעצמנו מה נאות לגלולת ומה לא.

<מיכה אבני: אלו שלוש הנקודות שרציתי להתייחס אליהן בקצרה.

<מיכה אבני: והראשונה, כבר דיברנו עליהן, זה הוראות המעבר.

<מיכה אבני: אני רוצה פשוט להבהיר בצורה פרקטית: מערכות המחשוב שלנו, וחלק מהעמיתים פה, צריכות שינוי מסיבי.

חיים ילין: עניתי על זה.

<מיכה אבני: רק להגיד לך.

<מיכה אבני: הנציגים ממשרד האוצר ומבנק ישראל יסבירו לכם, שלו הייתם מחילים דבר כזה על בנק, היו צריכים שנתיים-שלוש כדי לשנות את המערכות, רק האפיון זה חצי שנה.

<מיכה אבני: אני לא יודע אם עבדת עם "מטריקס" או אחד הגופים האלה, זה מהלכים של שנה, שנה וחצי בקלות.

חיים ילין: אתה יודע מה לימדו אותי?

חיים ילין: הקמתי מערכות כאלה.

<מיכה אבני: אז אתה יודע שזה מינימום שנה וחצי.

חיים ילין: ואחת התכונות שלי הייתה לא ללמוד מה היה, בגלל שאני לא יכול ללמוד מה יהיה.

חיים ילין: וזה בדיוק מה שאנחנו מנסים לעשות פה.

<מיכה אבני: אז בסדר.

<מיכה אבני: אני לא מדבר רק על הנקודה הזאת.

חיים ילין: לגבי הזמנים, אשב עם אלי.

<מיכה אבני: אוקיי.

<מיכה אבני: הנקודה השנייה שלי, והבהרת את זה יפה בכל הדיונים, יש פה איזשהו חוט מקשר בכל הדיונים, דאגה לשחקנים הקטנים שפועלים ספק לגיטימי, ספק לא, ושאתם רוצים לנקות את התעשייה, וכל מי שפה מברך על המהלך הזה.

<מיכה אבני: הכלי הכי בסיסי לדבר הזה זה שיעור ההון העצמי.

<מיכה אבני: וכשדיברנו פה על האפשרות להעלות את שיעור ההון העצמי, אז המהלך שנבנה מדורה לא פתר את הבעיה.

<מיכה אבני: זאת אומרת, ה-500,000 שקל לנותן אשראי קטן זה כסף כיס, זה כלום.

<מיכה אבני: כל אחד שפותח חנות נעליים יכול גם לפתוח חברת אשראי ברמה הזו.

<מיכה אבני: המינימום של 4,000,000 שקל זה להערכתי צריך להיות המינימום של המינימום למי שרוצה להיכנס לענף, וחופשי בסכומים יותר גדולים זה פשוט צחוק.

אלי כהן: ברוך, חשוב לי שתתייחסו להערות.

<מיכה אבני: אני מביא לך בחצי דקה את הסכום הזה.

<מיכה אבני: מכל אחד ברחוב.

אלי כהן: הוא דיבר על ההון העצמי, שאנחנו כאמור הגדלנו מ-200,000, וקבענו מדרג של עד 4,000,000 ש"ח, בין 500,000 ל-4,000,000.

אלי כהן: כשהוא יסיים, מיכה אבני, תתייחסו מה קורה בעולם ותיתנו את התייחסותכם לנושא.

<מיכה אבני: אז זו הייתה הערה שנייה.

<מיכה אבני: והערה שלישית, קרה פה מהלך חוקתי, שרק עכשיו נפל לי האסימון, שהוא מאוד בעייתי בעיני.

<מיכה אבני: מס הכנסה, תפקידו בחיים הוא בעצם לגבות מהאזרח ומעסקים כסף עבור המדינה, ואם הוא עושה עבודה טובה הוא גובה כמה שיותר.

חיים ילין: מיכה, שני הסעיפים הקודמים שאמרת הם בכחול.

חיים ילין: הסעיף הזה - - -

<מיכה אבני: סליחה, תן לי.

<מיכה אבני: ביקשת ממני להיות בשקט, הייתי בשקט.

חיים ילין: לא היית בשקט.

חיים ילין: כבר היית צריך להיות בחוץ אבל לא חשוב.

<מיכה אבני: כל עסק במדינת ישראל נמצא בדיון מתמשך מול רשויות המס לגבי כמה כסף הוא משלם.

<מיכה אבני: אין שום תעשייה, אין שום תחום, שמס הכנסה, שבבוא הזמן שהוא מנהל עם העסק דיון על כמה מס הוא ישלם ושומות, הוא גם יכול לקבוע איך הוא מפעיל את העסק מבחינת הרישיון.

<מיכה אבני: זה דבר לא הגיוני, תחשוב שיגידו ל"סלקום" שמס הכנסה קובע איזה תדרים תשתמש, פתאום הוא יצטרך לשלם כל שומה שיגידו לו, כי הוא לא יכול לפתוח את הפה.

<מיכה אבני: זה מעמיד אותנו במצב – יש לי דיוני שומה, אני הולך מפה למס הכנסה.

<מיכה אבני: אני לא יכול להופיע לדיון שומה כזה ולהגיד שאני מתנגד, כי יתחילו להטיל עלי סנקציות – המפקח.

<מיכה אבני: אותו בן-אדם.

<מיכה אבני: זה לא הגיוני.

<מיכה אבני: אין שום דוגמה כזו במדינת ישראל, ולא באף מדינה דמוקרטית.

חיים ילין: אסכם, מיכה.

חיים ילין: הנקודה הראשונה – אלי ואני נשב לגבי האשראי או כמות האשראי, וגם על הנקודה השלישית.

סימן טוב: האמת, לגבי ההון הראשוני שהעליתם כבר בעבר, שהיה לכם רצון שההון הראשוני וההון העצמי יהיה גבוה יותר.

סימן טוב: אז בעקבות זה כן עשינו בדיקות עם מדינות שונות מה ההון הנדרש, הסתכלנו לדוגמה בדירקטיבות אירופית גם לסולקים, לא רק לנותני אשראי, אבל גם לנותני אשראי.

סימן טוב: גם בחו"ל נהוג שתנאי הסף הם יחסית קטנים.

סימן טוב: באמת, הרציונל לקביעת תנאי הסף זה באמת לאפשר לכמה שיותר שחקנים להיכנס, מתוך תפיסת עולם של כמה שיותר שחקנים וכמה שיותר תחרות.

סימן טוב: זה הרציונל שעמד מאחורינו.

אלי כהן: לגבי הנקודה האחרונה שהוא העלה, של מס הכנסה?

<יואל בריס: היועץ המשפטי לממשלה נתן את דעתו בדיוק לשאלה הזאת, אלו היו הדיונים אצל היועץ.

<יואל בריס: ובסופו של דר הוא זה שהכריע, שניתן לעשות את זה.

<יואל בריס: וכמובן שהוא קבע גם את ההגנות הפנימיות, שלא יהיה מצב שבו אותו פקיד יושב מול העסק ואומר: קודם כול בוא נדבר על השומה שלך, אחר כך נדבר על - - -

<מיכה אבני: אבל שניהם מדווחים לאותו מנהל רשות.

<מיכה אבני: ואני רוצה שבוע הבא לתבוע ב-40,000,000 שקל את מס הכנסה.

<מיכה אבני: וזה יגיע למנהל הרשות, והוא יהיה בדיונים על הרישוי שלי, על התנאים, על קביעת איך אנחנו פועלים.

<מיכה אבני: מה יקרה?

<מיכה אבני: לא אגיש את התביעה הזו, אני לא יכול להעז.

<מיכה אבני: בתור אזרח זה מקפח אותי.

<מיכה אבני: אין שום דוגמה כזו.

<מיכה אבני: במדינת ישראל אין שום דוגמה כזו, ואין בעולם הדמוקרטי שום דוגמה שמס הכנסה מנהל הרישוי.

<מיכה אבני: זה פשוט דבר לא חוקתי.

<יואל בריס: זה בדיוק הנושא שהיועץ דן בו.

<יואל בריס: בדיוק בזה הוא דן, ולכן הוא עשה את ההגנות לעניין הזה.

חיים ילין: האחרון ברשימה זה ירון, היועץ המשפטי של - - -

<ברוך לוברט: בכל מקרה, צריך לזכור, שרק נותני שירותי מטבע עובר למנהל – נותני אשראי נשארים אצל המפקח.

<ירון אליאס: ההערה שלנו היא לסעיף 105, שהוא לא בכחול.

חיים ילין: לא.

<ירון אליאס: אם בלתי אפשרי, אז לא.

חיים ילין: אלא אם אתה מיכה ואתה רוצה להתפרץ.

חיים ילין: לא, רק בכחולים.

חיים ילין: טוב, חברים.

חיים ילין: שם, אתה חייב לפרוטוקול.

<אריאל גנוט: אריאל גנוט, המנכ"ל של "גמא".

<אריאלה מלכה: אתה מחליף את ונג בדיבור.

<אריאל גנוט: אמיר ונג הוא עורך-דין.

<אריאל גנוט: אני לא מדבר כעורך-דין ולא כמשפטן, אני רוצה להעלות נקודה כללית.

<אריאל גנוט: במיוחד להתייחס למה שאמרת, שאתה רואה צורך בפיקוחיות שונה, כי יש פה גופים פיננסיים, שהם לא חברות ביטוח ולא בנקים, ולכן צריכות לחול עליהם חובות צרכניות.

<אריאל גנוט: ומה שאמר יואל בריס, שהוא לא רצה פיקוח כמו בחברת ביטוח, שהמפקח נכנס לתוך ליבה של חברת הביטוח או לתוך לב ליבו של הבנק.

<אריאל גנוט: הכניסה לתוך לב ליבן של חברות הביטוח והבנקים נובעת בעיקר מכך שהם מחזיקים פיקדונות של הציבור.

<אריאל גנוט: הגופים האלה שנותנים אשראי חוץ בנקאי אינם מחזיקים פיקדונות ציבור.

<אריאל גנוט: אין שום היגיון שתהיה חקיקה צרכנית שונה על חברת ביטוח, על בנק או על חברת ניכיון כרטיסי אשראי, צריכה להיות חקיקה צרכנית זהה.

<אריאל גנוט: ויכול להיות, ואני רוצה להציע את זה פה, שבשלב שני, צריכים לקחת את החקיקה הצרכנית על גופים פיננסיים, להוציא אותה לחוק נפרד ולהחיל אותה ביישור קו על כל הגופים.

<אריאל גנוט: אני חושב שזה רעיון הכי טוב, כשלב עתידי.

אלי כהן: אריאל, מכיוון שאני מניח ש"גמא" היא חברה מסודרת, אני מניח שאתה מבין מאיפה הבקשה הזאת להוסיף הגנות צרכן הגיעו.

אלי כהן: ואני מניח שאתה מכיר את הנושא של ההתנהלות הבנקאית.

אלי כהן: וגם במימון החוץ בנקאי אפשר לומר שלא כל האצבעות שוות.

אלי כהן: ולכן, על מנת להבטיח שההתייחסות לצרכנית תהיה נאותה, הדבר הזה הוא חשוב וחיוני.

אלי כהן: אני בטוח שגם בנק ישראל, אולי שמה יש מקום לשפר את הנושא של הצרכנים, למרות שאתה יודע שיש לי מחלוקות לפעמים עם בנק ישראל, אבל בנושא הזה אני חושב שבנק ישראל, לפחות מתנהל בצורה עניינית ורצינית, והכול בכתב, ואתה יודע מה מגיע.

אלי כהן: ולפחות בנושא הזה, אולי זה לא מופיע בהוראות בנק ישראל, אבל לבטח מהניסיון שלי, ואני מניח שכלל האזרחים, לפחות הנושא הזה של הגנת הצרכן, לפחות הוא קורה.

אלי כהן: חברים, אני רוצה להודות לכם.

אלי כהן: גם ההערות שהיו כאן כמובן נרשמו גם על-ידי היועצת המשפטית.

אלי כהן: נפיץ את הנוסח המעודכן 48 שעות לפחות לפני הישיבה הבאה, כשהישיבה הבאה, כאמור, תעסוק אך ורק בנושא של ההצבעות, ורק לתיקונים שיהיו.

אלי כהן: ואני חוזר שוב: בישיבה הבאה נקרא רק את התיקונים שהיו בנוסח הזה.

אלי כהן: ותוכל להיות התייחסות של הגופים שיגיעו אך ורק לתיקונים האלה ולהצבעות.

אלי כהן: תודה רבה לכם ויום טוב.