ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 194, 2016-05-31 15:30

ניסן סלומינסקי: רבותי, צהרים טובים.

ניסן סלומינסקי: המיקרופון לרשותכם.

<יפעת רווה: קודם כל, אני רוצה להודות לוועדה על ההתגייסות המהירה לגבי התקנות האלה.

<יפעת רווה: אציג מה שאנחנו הבאנו, אבל אני מבינה שהיתה גם איזושהי אי-הבנה לעניין העלאת הסכומים, ולכן אגיד גם מה אנחנו מציעים לעשות כרגע.

ניסן סלומינסקי: קודם כל, למה כל כך מאוחר?

ניסן סלומינסקי: האם זה נשכח?

<יפעת רווה: לא נשכח בכלל.

ניסן סלומינסקי: אתם בעצמכם התלבטתם?

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שהיתה לכם מחשבה שבגלל שמדובר פה באמת על האנשים הכי קשים מבחינה כלכלית כי עובדה שהם צריכים סנגוריה ציבורית, יכול להיות שעלה לכם במחשבה טובה אולי לשחרר אותם מתשלום?

ניסן סלומינסקי: האם זה יכול להיות ואז ברגע האחרון מישהו מהצד השמאלי, אולי מהאוצר, אמר: לא מסכים, ואז התחלתם לרוץ?

ניסן סלומינסקי: אולי זה היה הסצנריו?

<יפעת רווה: לא, הסצנריו היה קצת שונה.

<יפעת רווה: היכולת הכלכלית, ותיכף יוסבר בפירוט על ידי הסנגוריה הציבורית, בהחלט נבחנת לגבי אסירים וגם לגבי לא אסירים.

<יפעת רווה: זאת אומרת, יש גם אנשים מיוצגים שאינם אסירים ושיש בעיה - - -

ניסן סלומינסקי: רק לגבי אסירים מדובר פה?

<יפעת רווה: כאן מדובר לגבי ההשתתפות באופן כללי.

<יפעת רווה: אבל שני שינויים אנחנו הצענו לעשות בתקנות האלה: אחד לגבי קטינים והשני לגבי אסירים.

<יפעת רווה: לגבי קטינים – שיעור הגבייה קטן מאוד.

<יפעת רווה: יש תמיד קושי לגבות.

<יפעת רווה: הגבייה היא לא מהם, אלא מההורים שלהם.

ניסן סלומינסקי: ולכן, ממי שאפשר לגבות גובים יותר כדי לכסות על אלה שאי-אפשר לגבות?

<נועה ברודסקי לוי: לכן, אנחנו מציעים לא לגבות מהקטינים.

<נועה ברודסקי לוי: לגבי האסירים – היום הם אמורים לשלם, אלא אם כן יש בעיה של יכולת כלכלית.

<נועה ברודסקי לוי: לא לכל אסיר באופן אוטומטי אין יכולת כלכלית.

<נועה ברודסקי לוי: יש כאלה שיש להם ויש כאלה שאין להם.

<נועה ברודסקי לוי: הדבר נבדק בקריטריונים אחרים.

<נועה ברודסקי לוי: שוב, חגית מהסנגוריה הציבורית נמצאת פה והיא תוכל להרחיב על זה.

<נועה ברודסקי לוי: לגבי מי שיש לו יכולת כלכלית והוא יכול לשלם – אין סיבה.

<נועה ברודסקי לוי: כרגע תחילת התשלום זה רק אחרי שאדם משתחרר ממאסר.

<נועה ברודסקי לוי: יכול להיות שלאדם יש יכולת כלכלית והוא שפוט לעשר או עשרים שנה.

<נועה ברודסקי לוי: אין סיבה לא דווקא ממי ש - - -

ניסן סלומינסקי: חגית, תתחילי ותגידי במה מדובר פה.

<חגית לרנאו: ד"ר חגית לרנאו, המשנה לסנגור הציבורי הארצי.

<חגית לרנאו: התקנות לגבי חובת תשלום הן תקנות שהחליפו לפני שלוש שנים תקנות אחרות שהיו מאוד מאוד לא אפקטיביות, גרמו להרבה עיכובים בהליכים.

<חגית לרנאו: בסופו של דבר, בתי משפט היו נותנים פטורים כמעט אוטומטיים ולא היתה בכלל גבייה.

<חגית לרנאו: אז הוחלט כהוראת שעה להכניס את התקנות האלה.

ניסן סלומינסקי: על מי מדובר בסך הכול?

ניסן סלומינסקי: על אנשים שצריכים סנגוריה ציבורית?

<חגית לרנאו: מדובר על לקוחות הסנגוריה שהם או נאשמים או מערערים.

<חגית לרנאו: הסכומים הם סכומים, אם אדוני יראה, - - -

ניסן סלומינסקי: מה פירוש?

ניסן סלומינסקי: קריטריון הסף – כאלה שאין להם יכולת או רצון לקחת עורכי דין בעצמם אז אתם עומדים לרשותם?

ניסן סלומינסקי: זו הכוונה?

ניסן סלומינסקי: כי ברוב המקרים אלו כנראה אנשים שאין להם יכולת לקחת עורך דין?

<חגית לרנאו: אנחנו מייצגים לפי כל מיני עילות ייצוג שקבועות בחוק.

<חגית לרנאו: זה לא שכל מי שמגיע לייצוג שלנו, נגיד בדומה לסיוע המשפטי שכל מי שמגיע לייצוג שלנו נעשתה לו בדיקה כלכלית וראו שהוא עני מרוד, רוב הלקוחות שלנו מגיעים מעילות ייצוג שקבועות בחוק.

<חגית לרנאו: למשל, מי שהתביעה מודיעה מהתחלת ההליך שבכוונתה לבקש עונש מאסר זכאי.

<חגית לרנאו: בשביל שבית המשפט יוכל להטיל עונש מאסר הוא חייב להיות מיוצג.

ניסן סלומינסקי: אבל למה הוא לוקח אתכם ולא עורך דין עצמאי?

<חגית לרנאו: תיכף אענה על זה.

<חגית לרנאו: אני רק רוצה להראות קודם כל שהרבה לקוחות שלנו מגיעים בלא שנעשתה לגביהם בדיקה של יכולת כלכלית.

<חגית לרנאו: דוגמה אחרת, מה שנקרא היום ימי הקראות או ימי מוקד, ימים מרוכזים.

<חגית לרנאו: יש תורן של הסנגוריה הציבורית.

<חגית לרנאו: לפי חוק כל מי שמגיע לא מיוצג חייב להיות מיוצג בהליך הזה.

<חגית לרנאו: אנחנו קולטים אותו.

<חגית לרנאו: ההסדרים האלה הביאו למצב שחלק גדול מהאנשים שאנחנו מייצגים, אנחנו לא עושים להם בדיקת יכולת כלכלית.

<חגית לרנאו: אנחנו כן עשינו, דיברתי על זה גם בשנה שעברה.

<חגית לרנאו: לפני שנה עשינו לבקשת משרד המשפטים.

<חגית לרנאו: פנינו ללמ"ס והלמ"ס עשה בדיקה של יכולת כלכלית על כל הלקוחות שלנו.

<חגית לרנאו: ראינו שחלק גדול מהם, כ-85% מהם, לו היו עושים להם בדיקות כלכליות כנראה הם היו עומדים בבדיקות הכלכליות.

<חגית לרנאו: יש לנו הרבה מאוד לקוחות שהם לקוחות מאוד עניים, ולכן חובת הייצוג מנסה ללכת על איזשהו תפר דק.

<חגית לרנאו: מצד אחד, הסכומים הם לא גבוהים.

<חגית לרנאו: רוב רובם של הסכומים הועלו עכשיו ל-450 שקלים, אבל זה תמורת שירות משפטי מעולה שהם מקבלים בייצוג בפלילים.

ניסן סלומינסקי: זה ייצוג לאורך כל התיק?

<חגית לרנאו: ייצוג התיק, כן.

<חגית לרנאו: ייצוג מהגשת כתב האישום עד - - -

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, זה יכול להיות כמה ישיבות וכמה פגישות?

<חגית לרנאו: יכול להיות כמה ישיבות וכמה פגישות, יכול להיות הוכחות.

<חגית לרנאו: מהגשת כתב האישום עד - - -

ניסן סלומינסקי: וכל זה ב-450 שקל?

<חגית לרנאו: כל זה ב-450 שקלים.

<נועה ברודסקי לוי: תלוי באיזה בית משפט.

<חגית לרנאו: בבית משפט שלום זה המסה הגדולה.

<חגית לרנאו: במחוזי זה 1,250 שקלים עכשיו.

<חגית לרנאו: יש מעט תיקים של בית משפט שלום שמוגשים על ידי הפרקליטות וגם שם התעריף הוא 625 שקלים.

<חגית לרנאו: אבל זה באמת אחוז מאוד קטן של תיקים.

<חגית לרנאו: בנוסף, התקנות קובעות שהסנגור הציבורי הארצי יכול לתת פטורים.

<חגית לרנאו: במסמך שהגשנו - אנחנו מגישים כל שנה מסמך מסכם - אפשר לראות שבסך הכול ככל שיש אינדיקציות לזה שאנשים הם באמת חסרי משאבים כלכליים אנחנו נותנים פטורים.

<חגית לרנאו: מדיניות מתן הפטורים, בין היתר, כי לא קיבלנו כוח אדם לזה, יחסית מבוססת על כללי אצבע, לא אגיד מרחיבים, אבל רגישים ללקוחות שלנו.

<חגית לרנאו: מה גם שבשלב הזה אנחנו גם מכירים אותם.

<חגית לרנאו: יש לנו עורך דין שמייצג אותם ואנחנו מכירים את הלקוחות.

<חגית לרנאו: אני אומר שיש קבוצה מסוימת של לקוחות, במיוחד לקוחות עם בעיות פסיכיאטריות, חסרי דיור, שאנחנו נותנים מה שאנחנו קוראים פטור יזום.

<חגית לרנאו: אנחנו לא מחכים שהם יפנו אלינו אלא אנחנו יוזמים במקרים שמאוד ברור שמדובר באנשים הכי חלשים שגם אין להם כסף וגם אין להם את המשאבים הנדרשים לפנות ולבקש.

<חגית לרנאו: כשאנחנו התחלנו את התהליך הזה התחלנו אותו בלב כבד בדיוק מהחששות שמובעים כאן, שאנשים לא ירצו בכלל ייצוג, שתהיה תופעה שאנשים יגידו: לא צריך, אנחנו נלך ללא ייצוג לבית משפט, שאנחנו נשמע בדיעבד על לקוחות שמסתבכים בחובות גדולים בגלל חובות התשלום.

<חגית לרנאו: בשנים שעברו החששות האלה לא התממשו.

<חגית לרנאו: אנחנו לא יודעים על אנשים שלא מקבלים ייצוג רק בגלל הצורך לשלם אגרה, אנחנו לא שומעים.

<חגית לרנאו: אם בדיעבד מגיעים לקוחות למשרד ומתלוננים אז הרבה פעמים כשאנחנו חושבים שזה מוצדק אנחנו עוזרים להם גם בהליכי הגבייה מול המרכז לגביית קנסות.

<חגית לרנאו: התחושה שלנו שבסך הכול זה מנגנון שהוא גובה כסף ממי שיכול ונותן פטור למי שלא יכול.

<חגית לרנאו: הוא רגיש לבעיות ומנסה להיות שוויוני ככל האפשר.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע אם זו את או דורון.

ניסן סלומינסקי: מי יודע לענות לי מה התקציב של הסנגוריה הציבורית, וכמה כסף מכניסה הגבייה הזו?

<דורון סמיש: התקציב בשנת 2015 עמד על 240 מיליון.

<דורון סמיש: הגבייה עד כה לפני ההעלאה גבתה 4 מיליון?

ניסן סלומינסקי: לשנה, אנחנו מדברים על שנה.

<חגית לרנאו: 3.2.

<דורון סמיש: 3.2.

<דורון סמיש: לא, ב-14'.

<דורון סמיש: לא משנה, גם אם נעלה ל-450 יהיה מדובר על 5 - 6 מיליון.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שזה שגובים פה זה לא בגלל שאתה רוצה שהסנגוריה הציבורית תהיה משק סגור, ולא בגלל שחסר לכם כסף.

ניסן סלומינסקי: כל מה שאדם מקבל בחינם הוא לא יודע להעריך.

ניסן סלומינסקי: אבל אם הוא משלם קצת הוא יודע להעריך.

<דורון סמיש: לא.

ניסן סלומינסקי: אם לא אז למה בכלל אתם רוצים כסף?

<דורון סמיש: הסיבה היא בדיוק כי אין כסף מהסיבה שהגידול בתקציב הסנגוריה הציבורית, להוציא השנה-שנתיים האחרונות, הוא מאוד מאוד גבוה.

<דורון סמיש: הוא הרבה יותר גדול ממגבלת ההוצאה, מקצב הגידול המותר בתקציב המדינה.

<דורון סמיש: לכן, אנחנו מחפשים פתרונות.

<דורון סמיש: זה אחד הפתרונות שמצאנו שאנחנו חושבים שהוא עם פגיעה מינימלית או ללא פגיעה באנשים שבאמת ידם אינה משגת, אלא הוא פוגע מעט.

<דורון סמיש: בסוף אנחנו נותנים פה שירות לאנשים שבגדול מצבם בסדר, ונותנים להם שירות בעלויות מאוד מאוד גבוהות שרק נהיות כבדות יותר משנה לשנה על המדינה.

<דורון סמיש: אנחנו מנסים קצת לעזור לנו לאפשר לספק את השירות הזה.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אתה אומר שהמעבר מ-3.7 מיליון שקל ב-2015 - - -

<דורון סמיש: ל-6 מיליון יעזור.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע אם זה 6.

ניסן סלומינסקי: זה לא יהיה כל כך 6, זה יהיה בטח אולי 4.5. לא רואה כאן הבדלים.

ניסן סלומינסקי: זה יחזיק את אגף התקציבים של המדינה או את תקציב המדינה.

<דורון סמיש: זה עוזר לנו כי בעולם של גידול של 10% בתקציב של הסנגוריה הציבורית, אם אני מצליח לשחוק אותו ל-6% אז זה מקל עלינו, כשקצב גידול תקציב המדינה הוא 2.5.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש?

ניסן סלומינסקי: 240 אז 10% זה 24 מיליון, לא?

ניסן סלומינסקי: בזה אנחנו תורמים פה שאתה מדבר שנגדיל אותו בחצי מיליון, שלושת רבעי מיליון?

ניסן סלומינסקי: מה זה ישנה?

<חגית לרנאו: אבל הסנגוריה לא עולה ב-10% כל שנה, היא די יציבה בשנים האחרונות.

<דורון סמיש: בשנתיים האחרונות היא יציבה.

<דורון סמיש: אני אדייק את המספרים.

ניסן סלומינסקי: זה לא יכול להיכנס לפנסיה התקציבית של ה-3 מיליארד או משהו?

<דורון סמיש: לא, אבל אנחנו מסתכלים על - - -

ניסן סלומינסקי: מה זה?

ניסן סלומינסקי: מדובר כאן על חצי מיליון, 700,000, תוספת.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, זה מה שמחזיק אתכם?

<דורון סמיש: כשאנחנו ניסינו לבחון איך אנחנו מתמודדים עם הגידולים בסנגוריה הציבורית אספנו סדרה של רעיונות כשחלקם מומשו, חלקם לא מומשו.

<דורון סמיש: חלק מהרעיונות יפגעו בייצוג.

<דורון סמיש: אנחנו מנסים להימנע מזה.

<דורון סמיש: הגידול הזה בשנים האחרונות פשוט שחק ממקומות אחרים.

<דורון סמיש: אנחנו מנסים למצוא פתרונות, זה אחד מהפתרונות שאנחנו מצאנו שהוא עם מינימום פגיעה.

<דורון סמיש: היה לנו בארסנל דברים כמו להפחית את עילות הייצוג.

<דורון סמיש: אני יכול להגיד לך פה שיש הרבה מאוד אנשים שרוצים ש- - - אנחנו ניסינו למצוא פתרונות שהם במינימום פגיעה.

<דורון סמיש: נכון, אם הייתי יכול הייתי לא מעלה ל-450, הייתי מעלה ל-600.

<דורון סמיש: אבל זה פשרה וזה נותן משהו.

<דורון סמיש: זה ביחד עם פיקוח קצת יותר טוב על מנגנון התשלומים שעזר לנו קצת לרסן את הגידולים.

ניסן סלומינסקי: ההעלאה שמעלים לכמה זמן זה?

ניסן סלומינסקי: זה לשנתיים?

ניסן סלומינסקי: מתי תבוא עוד פעם להעלות?

<דורון סמיש: אם הגידול ייעצר כמו שהוא בינתיים נעצר בשנה-שנתיים האחרונות - - -

ניסן סלומינסקי: אבל עובדה שאתם עכשיו באים לקבל אישור.

ניסן סלומינסקי: אבל פתאום אתם רוצים להעלות.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: בשנה הבאה לא תבואו כדי להעלות?

ניסן סלומינסקי: יהיה חסר עוד פעם כסף.

<דורון סמיש: אם הגידול בסנגוריה הציבורית ירוסן, לא יגדל בקצבים מאוד גדולים, נפסיק לחפש פתרונות כאלו – כן.

<דורון סמיש: אם אנחנו שוב נגלה עוד שנתיים שהתקציב הוא כבר לא 240 מיליון אלא 300 והוא ממשיך לגדול בקצב גבוה אז יכול להיות שאנחנו נחשוב על עוד רעיונות.

<דורון סמיש: בסוף זה תפקידנו - למצוא מקומות של גידולים ולמצוא איך להתמודד איתם.

ניסן סלומינסקי: מתעסק עם מיליארדים ופה אתה מתעסק עם 700,000 שקל.

<דורון סמיש: אנחנו מתעסקים גם לפעמים עם חצי מיליונים.

<דורון סמיש: זה גידולים בעליות של טיסות של אנשים.

ניסן סלומינסקי: טיסות השרים זה משהו אחר, אבל זה לא - - -

<דורון סמיש: מה שצריך כדי לשמור את התקציב מאוזן, אנחנו עובדים איפה שיש גידולים ואיפה שיש פיחותים.

<דורון סמיש: אנחנו מנסים לחסוך איפה שאפשר מבלי לפגוע, ולתת לאיפה שצריך.

ניסן סלומינסקי: במקומות מסוימים ביקשתם תוספת של כלום.

ניסן סלומינסקי: נניח מ-1,200 ביקשתם נניח - - -

<חגית לרנאו: זה רק העלייה של המדד.

<חגית לרנאו: הסכום היחיד שעלה זה הסכום הבסיסי.

ניסן סלומינסקי: זה המדד.

ניסן סלומינסקי: אז רק בשני מקומות ביקשתם קפיצה גדולה.

<חגית לרנאו: המדרגה הבסיסית עלתה מ-313 שקלים ל-450 שקלים.

<חגית לרנאו: יתר המדרגות, ה-1,200 שקלים - - -

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אבל למה היא עלתה כך?

<חגית לרנאו: כמו שאמר נציג האוצר, זה היה סוג של הסכמה שהתבססה, מצד אחד, על הרצון של האוצר להעלות יותר.

<חגית לרנאו: ומצד שני, על הדאגה של הסנגוריה שזה יפגע בלקוחות שהם באמת חלשים יותר.

<חגית לרנאו: אני מוכרחה להגיד שזו היתה הסכמה כי חלק מהרעיונות האחרים לאזן את תקציב הסנגוריה היו בעיננו יותר פוגעניים.

<חגית לרנאו: למשל, קיצוץ של שכר טרחה של עורכי דין שלנו שאנחנו חשבנו שהוא כבר מאוד מאוד נמוך וכל קיצוץ יפגע באיכות הייצוג.

ניסן סלומינסקי: למה אתם לא טוענים שאתם בכלל לא מקור הבעיה?

ניסן סלומינסקי: מקור הבעיה זה משרד החינוך שלא מצליח לחנך ויש יותר מדי פושעים שצריכים את זה.

ניסן סלומינסקי: אם הוא יחנך טוב אז יהיו פחות אנשים שיזדקקו לזה, ואז לא תדעו מה לעשות אפילו עם הכסף.

ניסן סלומינסקי: הבעיה היא שזה מתחיל שם אז מה אתם רוצים מהסנגוריה הציבורית בכלל?

<יפעת רווה: אנחנו עובדים גם על זה.

<יפעת רווה: אנחנו מעבירים שיעורים בבתי ספר.

<יפעת רווה: את זה אנחנו עושים בלי מימון של האוצר.

ניסן סלומינסקי: כן, שם באמת צריך להשקיע.

ניסן סלומינסקי: שם הבעיה.

ניסן סלומינסקי: מה אנחנו עושים אתכם?

<דורון סמיש: היה פה דיבור לעשות הארכה עד ה-25 ביולי ואז לדון.

ניסן סלומינסקי: ואז מה נדון יותר ממה שאני דן עכשיו?

ניסן סלומינסקי: קיבלתי.

<דורון סמיש: אם אפשר להעביר הכי טוב.

<יפעת רווה: אנחנו מבקשים באמת להעביר את זה.

ניסן סלומינסקי: יש לי בעיה עם כזו קפיצה של מ-300 ל-450.

ניסן סלומינסקי: זו קפיצה של 50% - תלוי איך מסתכלים, מלגו או מלבר.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע.

ניסן סלומינסקי: איך אתם בודקים?

ניסן סלומינסקי: מלגו או מלבר?

<דורון סמיש: במקור זה כסכום מאוד מאוד נמוך, כסכום של 300 שקל.

<דורון סמיש: מאוד מאוד נמוך בגלל כל החששות שחגית העלתה שזה יגרום לאנשים לא לדרוש ייצוג, שזה יגרום לאנשים להסתבך בחובות.

<דורון סמיש: דאז לא הייתי בתפקיד, אבל אני מניח שהדיונים היו על זה שבסדר, נשים את זה כסכום מאוד מאוד מינימלי, רק כדי להרגיש האם זה עושה את החששות האלה או לא.

<דורון סמיש: עכשיו כשיש לנו ניסיון ואנחנו יודעים שהחששות האלה הם לא אמיתיים אני לא חושב שקפיצה של 150 שקל היא גדולה.

<דורון סמיש: נכון שבאחוזים היא נראית מאוד דרמטית.

<דורון סמיש: אבל הבן אדם בסוף מקבל ייצוג מאוד יקר ממדינת ישראל בסכום מאוד מאוד גבוה והוא משלם עליו אגרה מינימלית.

ניסן סלומינסקי: הפטור שאתם מציעים לקטינים וכל זה, זה רק עכשיו או שזה כבר קיים?

<יפעת רווה: לא, זה לא קיים.

<יפעת רווה: הפטור לא קיים.

ניסן סלומינסקי: זה עכשיו.

ניסן סלומינסקי: אוקי.

ניסן סלומינסקי: את מי אתם משחררים?

<יפעת רווה: קטינים אנחנו משחררים לגמרי.

<יפעת רווה: האוכלוסייה שמשחררים אותה זה הקטינים.

<יפעת רווה: האסירים - מאפשרים לגבות מהם.

<יפעת רווה: אבל בתקופת המאסר לא יצטברו הפרשי ריבית והצמדה כי אנשים לא עובדים ויש קושי בתקופה הזו לטעמנו שיצטברו ריביות.

<חגית לרנאו: לגבי העצורים והאסירים המנגנון שנקבע באגרות המקוריות היה זה שהחוב התגבש רק 90 יום אחרי השחרור ממעצר או ממאסר.

<חגית לרנאו: בגלל חוסר תאום, חוסר ממשק, עם שב"ס אנחנו לא ידענו מתי אנשים משתחררים, ולכן לא ידענו מתי החוב התגבש.

<חגית לרנאו: לכן, לא העברנו את החובות או את הלא חובות לגבייה של המרכז.

<חגית לרנאו: מה שקרה בפועל זה שאנחנו שלחנו הודעות לעצורים שהם יצטרכו לשלם לנו עד 90 יום אחרי השחרור והם לא שילמו, ולא קרה עם זה כלום.

<חגית לרנאו: לכן, הרעיון עכשיו זה לייצר מנגנון אחר שהוא יותר הגיוני, שהחוב התגבש אחרי 90 יום כמו לכל אחד אחר.

<חגית לרנאו: אנחנו נעביר את החובות למרכז לגביית קנסות.

ניסן סלומינסקי: נניח אדם נאשם ובסוף גזרו את עונשו לשלוש שנים נניח.

ניסן סלומינסקי: הסנגוריה הציבורית טיפלה בעניינו.

ניסן סלומינסקי: מתי הוא משלם?

ניסן סלומינסקי: אחרי שלוש שנים שהוא יוצא מהכלא?

<חגית לרנאו: היום הוא לא משלם, אנחנו יודעים.

<חגית לרנאו: היום עצורים ואסירים לא משלמים ואין הליכי גבייה.

<חגית לרנאו: לכן, את הדבר הזה היה צריך לפתור.

ניסן סלומינסקי: אז מי כן משלם?

<חגית לרנאו: ההצעה היא ש-90 יום אחרי שהוא מקבל ייצוג יתגבש החוב ויועבר לטיפול של המרכז לגביית קנסות.

ניסן סלומינסקי: גם אם הוא יושב בבית סוהר?

<חגית לרנאו: גם אם העצור הוא אסיר.

<חגית לרנאו: כדי להגן עליו בתקופת המעצר והמאסר החוב הזה לא יצבור ריבית והצמדה.

<חגית לרנאו: אם הוא יכול לשלם ואם הם יוכלו לגבות ממנו את החוב הוא ישלם מיד, ואם הוא לא יכול לשלם אז יינקטו הליכים.

<נועה ברודסקי לוי: אבל חשוב להבהיר שני דברים בהקשר הזה.

<נועה ברודסקי לוי: יש משמעות כן בכל זאת לשלב שבו מתגבש החוב כי גם אם זה לא צובר ריבית והצמדה זה כן אומר שגם בתקופה שהוא במאסר הם יכולים להטיל עיקולים ולעשות הליכי גבייה אחרים שחשוב לקחת את זה בחשבון.

<נועה ברודסקי לוי: דבר שני, מתעוררת גם שאלה.

<נועה ברודסקי לוי: לפי ההצעה עכשיו למעשה הריבית וההצמדה כן יתחילו להתגבש מיד עם השחרור שלו, וגם עולה השאלה האם זה נכון שזה יהיה מיד עם שחרורו או לתת לו איזשהו פרק זמן מאז השחרור.

ניסן סלומינסקי: אם השחרור זה שלוש שנים או ארבע אז מאז זה יתחיל?

<נועה ברודסקי לוי: כן.

<נועה ברודסקי לוי: הם כן ינסו לגבות ממנו בזמן.

<נועה ברודסקי לוי: אבל אם הם לא מצליחים לגבות ממנו אז - - -

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שיהיו אסירים שלא ירצו להשתחרר.

ניסן סלומינסקי: לשלם כסף בשביל להשתחרר?

<נועה ברודסקי לוי: לצורך אלה שכן ירצו להשתחרר, כשהם משתחררים מהמעצר או מהמאסר לפי מה שמוצע כרגע אז זה למעשה יתחיל לצבור ריבית והצמדה מרגע השחרור.

<נועה ברודסקי לוי: גם על זה עולה השאלה האם צריך לתת להם איזשהו פרק זמן מרגע השחרור שיתחילו לעבוד.

ניסן סלומינסקי: דורון, מה אתה אומר?

ניסן סלומינסקי: זה צחוק.

ניסן סלומינסקי: אני מודה שאני כאן קצת צחוק.

<דורון סמיש: למה צחוק?

<דורון סמיש: להיפך, אני מרגיש שעשינו עבודה מאוד מאוד זהירה, מקצועית, שהתחלנו בנמוך.

<דורון סמיש: אולי מבחינה פוליטית היה עדיף להתחיל מגבוה ואז להוריד בהתאם לחששות אם הן יתממשו.

<דורון סמיש: היינו מאוד זהירים בגלל שזה אוכלוסייה התחלנו ממאוד נמוך.

<דורון סמיש: עכשיו, לא מעט שנים אחרי שיש לנו כבר ניסיון, אנחנו מתקנים ומעלים למשהו שהוא גם אם מאוד נמוך, אבל קצת יותר סביר.

<דורון סמיש: העלויות של ייצוג משפטי של הליך ממוצע שם זה 1,800 שקל, ופה מדובר על אגרה שלפעמים כוללת כמה הליכים.

<דורון סמיש: אנשים מקבלים ייצוג מכובד.

ניסן סלומינסקי: נגמור עם 400?

ניסן סלומינסקי: אני לא מרגיש שאני יכול להעלות בבת אחת.

ניסן סלומינסקי: אני מסתכל על אחוזים, התעלמתי מהסכומים.

<דורון סמיש: אתה רוצה לקבוע על 400 ותוך שנה שזה יעלה ל-450?

ניסן סלומינסקי: תוך שנה תחזרו לפה?

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה לקבוע כבר עכשיו.

<דורון סמיש: לא, אנחנו לא רוצים לקיים דיון ל- - -.

<דורון סמיש: דיון אחד ונגמור עם זה.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שלא תחזור, יכול להיות שיתברר שלא צריך.

ניסן סלומינסקי: כי להעלות בבת אחת ב-50% - אני לא יודע, אני לא מרגיש עם זה.

ניסן סלומינסקי: בלי קשר לסכומים עצמם לא עושים דבר כזה, לא מעלים ב-50%.

ניסן סלומינסקי: אין כזה דבר.

<דורון סמיש: אתה אומר לנו היינו צריכים מראש להתחיל בגבוה.

ניסן סלומינסקי: לא יודע אם מראש.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, לא מעלים ב-50% במכה.

ניסן סלומינסקי: זה לא מקובל.

ניסן סלומינסקי: אתה יודע שזה לא מקובל.

<דורון סמיש: אני מסכים איתך שבאופן עקרוני זה לא מקובל.

ניסן סלומינסקי: נו, אז דווקא לאנשים הקשים יותר ושאין להם.

<דורון סמיש: אבל התחלנו ממש נמוך.

ניסן סלומינסקי: בסדר גמור, אז תעשה את זה לאט לאט.

<דורון סמיש: בוא נקבע מראש שתוך שנתיים זה יעלה ל-450, אין לי בעיה.

<דורון סמיש: אבל נקבע כבר עכשיו בדיון שתוך X זמן זה עולה, וזהו.

<דורון סמיש: זה בסדר.

<דורון סמיש: בעיניי זה יותר פשוט שזה כבר ייקבע מראש ל-450.

<דורון סמיש: מבחינה גבייתית כן היה ביום הנקבע, לא היה ביום הנקבע.

ניסן סלומינסקי: מה זה "נקבע"?

ניסן סלומינסקי: אתה מדבר כאן על אנשים שצריכים לשלם.

<דורון סמיש: כן, אבל אם מייצרים מנגנון עולה לאורך זמן אז תמיד מסתבכים אם זה היה לפני התאריך, אחרי התאריך.

<חגית לרנאו: לא, אנחנו יודעים.

<חגית לרנאו: יש מועד קובע וזה המועד שבו אנחנו ממנים עורך דין.

<חגית לרנאו: הוא לא משתנה מפעם לפעם.

ניסן סלומינסקי: נקבע את זה על 400, ובתקציב הבא, לא 17' - 18', - - -

<דורון סמיש: בוא נגיש את זה כבר עכשיו לכל השנתיים-שלוש.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אני אומר, בתקציב הבא, לקראת התקציב הבא, נעלה את זה ל-450.

<דורון סמיש: בוא נקבע כהוראת שעה פלוס הוראת קבע.

<דורון סמיש: אם אנחנו צריכים לבוא לפה עוד פעם זה לא - - -

ניסן סלומינסקי: למה אתה צריך?

<יפעת רווה: היה משהו שלא אמרתי שאולי פותר את הבעיה.

<יפעת רווה: אני רוצה להציע משהו כי היה דבר שאני השמטתי.

<יפעת רווה: החלק של שב"ס – אנחנו הבנו שנגמרה ההיערכות המיחשובית והסתבר היום ואתמול שהם צריכים עוד זמן.

<יפעת רווה: לכן, את החלק של שב"ס אנחנו מבקשים לדחות לא ל-1.1.2017 כמו שכתוב פה אלא ל-1.1.2018.

ניסן סלומינסקי: מה זה החלק של השב"ס פה?

<נועה ברודסקי לוי: מה שדיברנו על העניין של האסירים והעצורים.

ניסן סלומינסקי: כן, אבל איפה זה כאן מבחינת הסכומים?

<נועה ברודסקי לוי: זה בעצם הגבייה מהאסירים והעצורים.

<יפעת רווה: כן.

<יפעת רווה: כל הנושא של הגבייה מהאסירים, אנחנו חושבים שזה יתחיל מה-1.1.18.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, על כל ארבעת ה- - -

<יפעת רווה: מה שכתבנו, פרט לנושא של הקטינים, כרגע תחילתן תקנות בתוקף ב-1 בינואר 2017, אנחנו מבקשים שבמקום מה שכתוב פה 2017 יהיה כתוב 1 ל - - -

<נועה ברודסקי לוי: יפעת מסבירה את החלק השני שדיברנו עליו לפני רגע לעניין של הגבייה מהאסירים ומהעצורים שנכון להיום הם כן חייבים, אבל לא באמת גובים מהם.

ניסן סלומינסקי: מה הסכום שצריכים לגבות?

<נועה ברודסקי לוי: הסכומים הם בדיוק אותם סכומים כמו שמה שקבוע לגבי כלל הנאשמים והמערערים.

<יפעת רווה: אותו סכום למי שיש לו אמצעים.

<יפעת רווה: זאת אומרת, מי שלא קיבל את הפטורים.

<נועה ברודסקי לוי: מה שיפעת מנסה להגיד שבינתיים עד 2017 לא באמת גובים מהאסירים.

ניסן סלומינסקי: יש אנשים שמרכז הגבייה גובה, ויש אנשים על אותם ארבעת האלו שהשב"ס גובה?

<קריאות: לא, לא.

<חגית לרנאו: ממש לא, השב"ס לא גובה.

<חגית לרנאו: כרגע היום לגבי עצורים ואסירים שמידי שנה מצטברים חובות, אבל הם לא באמת חובות כי אנחנו לא יודעים מתי המועד שבו - - -

ניסן סלומינסקי: בואו נתחיל מההתחלה כי אתם מסבכים אותי.

ניסן סלומינסקי: אדם נאשם, הוא צריך עורך דין והוא לא לוקח.

ניסן סלומינסקי: הסנגוריה באה לייצג אותו, נכון?

<חגית לרנאו: אנחנו ממנים לו עורך דין, כן.

ניסן סלומינסקי: כאן יש ארבעה קריטריונים: אם הוא נאשם בבית משפט מחוזי, אם הוא מתנהל בבית משפט אחר, אם מערער בבית משפט עליון וכו' - אלה ארבעת הדברים.

ניסן סלומינסקי: מה הלאה?

ניסן סלומינסקי: זה אדם שעוד בינתיים לא נקבע.

ניסן סלומינסקי: הוא עוד לא יושב בבית סוהר, נכון?

<נועה ברודסקי לוי: חלקם כן, חלקם עצורים.

ניסן סלומינסקי: הם מחדשים דיון או מערערים?

ניסן סלומינסקי: מה הם עושים?

<חגית לרנאו: לא.

<חגית לרנאו: הם עצורים, יש הליכים למעצר עד תום ההליכים.

<חגית לרנאו: חלקם ישתחררו במהלך הייצוג, חלקם במועד גזר הדין יישפטו לעונש מאסר ארוך יותר.

<חגית לרנאו: כל מיני דברים יכולים לקרות להם בדרך.

<חגית לרנאו: התקנות היום קובעות לגבי העצורים שהחוב יתגבש רק 90 יום אחרי השחרור שלהם.

<חגית לרנאו: לגבי עצורים - לפי התקנות היום 90 יום אחרי השחרור יתגבש החוב.

<חגית לרנאו: אנחנו שולחים היום מכתב ואומרים להם: יש לכם עורך דין והוא יעלה לכם 313 שקלים, אבל אתם - - -

ניסן סלומינסקי: אבל אתם תשלמו את זה לכשתשתחררו.

<חגית לרנאו: 90 יום אחרי שתשתחררו.

ניסן סלומינסקי: זה יכול להיות לעוד חמש שנים, שבע שנים.

<חגית לרנאו: בנקודת הזמן שאנחנו שולחים את המכתב אנחנו לא יודעים מתי הם ישתחררו ומתי יעברו 90 יום.

<חגית לרנאו: הקושי היום שגם כשהם משתחררים אנחנו לא יודעים את זה.

<חגית לרנאו: לכן, החובות מבחינתנו – אנחנו לא יודעים מתי החוב התגבש.

<חגית לרנאו: לכן, אנחנו לא מעבירים את החובות האלה למרכז לגביית קנסות.

<חגית לרנאו: יש כל שנה כ-4 מיליון שקלים שהם הסיפור הזה.

<חגית לרנאו: אנחנו שלחנו הודעה, אנחנו לא יודעים, מתי מתגבש החוב וזה תקוע במחשב.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש?

ניסן סלומינסקי: אבל מהרגע שהיה פסק דין אתם צריכים לדעת, לא?

ניסן סלומינסקי: אין שום תיאום ברגע שיש פסק דין שאתם יודעים?

<חגית לרנאו: אם ייצגנו אותו לכל אורך הדרך אז אנחנו יודעים לכמה זמן הוא נשפט.

<חגית לרנאו: אבל אנחנו, למשל, לא יודעים אם אחר כך הוא השתחרר בשליש או לא, אנחנו לא יודעים מתי הוא משתחרר בפועל.

<חגית לרנאו: אין לנו שום דרך מיחשובית לעקוב אחרי זה כי אנחנו לא עוקבים באמת אחרי כל תיק כל יום.

ניסן סלומינסקי: אוקי.

ניסן סלומינסקי: אז מה כן קורה אם כך?

<חגית לרנאו: מה שקורה שכל החובות האלה הם כרגע חובות אבודים.

<חגית לרנאו: לכן, היתה הצעה לשנות את מנגנון הגבייה ולהגיד: החוב יתגבש 90 יום אחרי שקיבלת את ההודעה כמו לכל אחד מלקוחות הסנגוריה האחרים.

<חגית לרנאו: ואז אנחנו בתום 90 הימים אם הוא לא ישלם נעביר את הגבייה לטיפולו של המרכז לגביית קנסות.

ניסן סלומינסקי: והוא מסוגל לדעת האם האיש הזה קיבל חמש שנים-שש שנים, מתי הוא משתחרר בשליש והכול?

ניסן סלומינסקי: אתם מסוגלים לדעת?

<חגית לרנאו: בגלל זה צריך את ההארכה ל-2018.

<איילה חיים: אנחנו נידרש לקיים איזשהו מנגנון, ממשק, בין המערכות המיחשוביות של שב"ס.

ניסן סלומינסקי: כלומר, השב"ס עם המערכת הפנימית שלו לא מסוגל והוא צריך להנגיש אותה למרכז הגבייה?

<איילה חיים: למרכז לגביית קנסות.

<איילה חיים: הם צריכים לקבל מידע אם הוא נשפט ומתי הוא משתחרר וכו'.

<חגית לרנאו: אבל ההערכה שזה יעשה שני דברים: קודם כל, זה ישפר מן הסתם חלק מהגבייה לגבי עצורים ואסירים שהיום היא כמעט אפסית.

<חגית לרנאו: דבר שני, מבחינת נראות שלטון החוק.

<חגית לרנאו: אם אתה מודיע למישהו שהוא צריך לשלם אז כדאי שיהיה מנגנון שיעקוב אחרי זה ויגבה את זה, ולא תהיה תחושה ש - - -

ניסן סלומינסקי: אוקי.

ניסן סלומינסקי: אבל זה שאתם רוצים להעביר להם זה לא קשור.

ניסן סלומינסקי: אנחנו צריכים לאשר דבר כזה?

ניסן סלומינסקי: לא הבנתי מה הבעיה.

ניסן סלומינסקי: אתם החלטתם שאתם לא יכולים, אתם רוצים להעביר את זה למרכז גבייה.

ניסן סלומינסקי: בסדר גמור, מה הבעיה?

<חגית לרנאו: לא.

<חגית לרנאו: המנגנון של התקנון צריך להשתנות.

<חגית לרנאו: התקנות צריכות להשתנות.

<חגית לרנאו: התקנות אמרו: החוב יהיה רק 90 יום אחרי השחרור, והיום התקנות אומרות: החוב יהיה אחרי 90 יום.

<חגית לרנאו: וכל מי שכבר בתקנות הקיימות, כל מי שהחוב שלו מתגבש, המרכז לגביית קנסות.

<חגית לרנאו: אנחנו לא אחראים, אנחנו לא עושים הליכים.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אם אדם כן נכנס לבית סוהר אז החוב עוד לא מתגבש - -

<נועה ברודסקי לוי: לא, אז זה מה שהם מציעים לשנות.

<נועה ברודסקי לוי: הם מציעים לשנות.

ניסן סלומינסקי: - - או שאתם רוצים להגיד שבכל מקרה תמיד 90 יום אחרי כן הוא מתגבש, לא חשוב אם הוא בחוץ או בפנים?

<חגית לרנאו: 90 יום אחרי שימונה לו עורך דין יתגבש לו החוב.

<חגית לרנאו: אנחנו נעביר את הטיפול בחוב למרכז לגביית קנסות, הם יגבו.

ניסן סלומינסקי: ואתם, המרכז, תגבו ממנו גם אם הוא יישפט ויקבל כמה שנים מאסר.

ניסן סלומינסקי: אתם תגבו ממנו עכשיו לא תחכו עד שהוא ייצא?

<נועה ברודסקי לוי: אגב, זה 60 ימים.

<נועה ברודסקי לוי: זאת אומרת, לגבי בכלל, כלל הנאשמים.

<נועה ברודסקי לוי: הם צריכים תוך 60 ימים לשלם.

<נועה ברודסקי לוי: מה שמוצע עכשיו לגבי העצירים זה שבניגוד למה שקיים היום בהוראת השעה שהחוב התגבש רק 90 ימים לאחר השחרור, מבקשים שכן החוב יתגבש כמו לכולם אחרי 60 ימים מרגע התחלת ההליכים, אבל הם מקפיאים את הריבית וההצמדה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אני מבין.

ניסן סלומינסקי: אז יהיה לכם פתאום הרבה כסף.

ניסן סלומינסקי: כאן הרי יש חובות אבודים בלי סוף.

ניסן סלומינסקי: מרכז הגבייה - אני סומך על תומר מוסקוביץ שיעשה עבודה טובה והם יגבו.

ניסן סלומינסקי: אז אתם מקבלים את הכסף שלכם מזה, אתם לא צריכים להעלות את הסכומים.

<דורון סמיש: בגלל זה האומדן שלנו לתקנות האלה זה 2 מיליון שקלים ולא 700.

<דורון סמיש: שני מיליון במקום 4 שאנחנו גובים היום, 3.7, נגיע ל-5.7.

ניסן סלומינסקי: אז מה סיכמנו?

ניסן סלומינסקי: מה התאריכים?

<יפעת רווה: מה שאנחנו מציעים נותן גם מענה לדאגה שהעלתה קודם מבחינת הסכומים וגם לנושא הזה.

<יפעת רווה: אנחנו הצענו במקור שתחילתן של תקנות 3 ו-4 שעוסקות באסירים יהיו בתחילת ינואר 2017.

<יפעת רווה: אנחנו מציעים שהתחלה תהיה ב-1 בינואר 2018, וגם נושא העלאת הסכומים יהיה מ-1 בינואר 2018.

<יפעת רווה: זאת אומרת, עוד שנה וחצי.

<יפעת רווה: נראה שזה נותן מענה גם לעניין הסבירות וגם לעניין הסכומים ולכל הבעיות שאדוני העלה בדיון הזה.

<יפעת רווה: 450 מינואר 2018.

ניסן סלומינסקי: לא, זה מבקשים כי הם לא מסוגלים.

ניסן סלומינסקי: הם גם צריכים גם להתארגן וכו'.

ניסן סלומינסקי: תמורת זה סגרנו את ה-100 מיליון שאנחנו צריכים לפתור?

ניסן סלומינסקי: 100 מיליון אני סוגר כך תמורת זה.

<דורון סמיש: דחינו את השנה וחצי.

<יפעת רווה: כן.

<יפעת רווה: זה לפי המקור היה אמור להיות מידי, החלק הזה של העלאת הסכומים.

<יפעת רווה: אנחנו מציעים כפשרה להעלות את זה עוד שנה וחצי.

<נועה ברודסקי לוי: רק שתי נקודות נוספות, גם רצינו לוודא.

<נועה ברודסקי לוי: לפי התקנות הישנות שאנחנו גם מתבקשים לבטל עכשיו לגמרי תקנות משנת 2000, בזמנו היה פטור אוטומטי למי שמחוסר אמצעים.

<נועה ברודסקי לוי: אחר כך בשינוי שהתקבל, כשהוראת השעה התקבלה ב-2011 שינו כך שאפשר לתת פטור.

<נועה ברודסקי לוי: לפי הסנגור הארצי, לפי מה שהוא יקבע, יוכלו לתת פטורים.

ניסן סלומינסקי: שתהיה בדיקה?

ניסן סלומינסקי: תבחינים.

<נועה ברודסקי לוי: כן.

<נועה ברודסקי לוי: רצינו לוודא שלא קיים מצב שבו באמת נאשמים שלא מסוגלים לשלם, אי-אפשר לתת להם פטור.

<חגית לרנאו: ככל שאנחנו יודעים לא קיים מצב כזה.

<חגית לרנאו: ככל שאנחנו יודעים, ככל שיש לנו אינדיקציה לאנשים שהם באמת מתקשים לשלם את הסכומים האלה, אנחנו נותנים להם פטור.

<חגית לרנאו: יש כאן פירוט גם של הפטורים שאנחנו נותנים וגם של עילות הפטור.

<חגית לרנאו: אני חוששת להגיד בצורה יותר חזקה ליד אנשי האוצר, אבל לוקה בנפשו ובשכלו חסר אמצעים, מחוסר אמצעים אחר, קטינים זה כבר לא יהיה, מקבלי קצבאות ביטוח לאומי, פטור קודם של הסנגוריה, אנשים שנמצאים במרכזי גמילה לסמים.

<חגית לרנאו: יש כל מיני עילות.

<חגית לרנאו: ברגע שיש את האינדיקציות האלה עם פנייה של הלקוחות או עם פנייה של עורכי הדין שאומרים שיש כאן מישהו שצריך לפטור אותו אז אנחנו נותנים פטורים.

<נועה ברודסקי לוי: אני מבינה שגם אחר כך במרכז לגביית קנסות יש את הסמכות.

<אושרת דיין: בוא נאמר שאם זה לא עבר דרכם אז זה מגיע אלינו לגבייה.

<אושרת דיין: אני מניח שעדיין יש לו סוג של אמצעים לשלם.

<אושרת דיין: אבל מן הסתם.

<אושרת דיין: יש גם בסעיף 5(ב), וסעיף (ג) לחוק המרכז אפשרות גם לפטור מתוספת פיגורים - - -

<נועה ברודסקי לוי: כן, אבל לא מהקרן.

<אושרת דיין: גם את הקרן ניתן לפטור, אבל זה צריך להגיש בקשה מסודרת לוועדה למחיקת חובות מכוח חוק נכסי המדינה.

<חגית לרנאו: לא, מאחר וגם לפי התקנות הסמכות לתת פטור נשארת בידי הסנגוריה הציבורית - - -

<נועה ברודסקי לוי: אז אתם יכולים גם אחרי שזה עובר למרכז.

<חגית לרנאו: זה קורה באמת במקרים ספורים ונדירים.

<חגית לרנאו: כשפונים אלינו לקוחות גם אחרי שהעברנו את זה ומספרים על מצבם הכלכלי, אנחנו פונים למרכז וניתן להם פטור.

<חגית לרנאו: זה קורה באמת.

<חגית לרנאו: זה לא קורה הרבה, זה לא צריך לקרות הרבה.

<חגית לרנאו: אבל בתוך ההסדר הפנימי, ובאמת שלא יהיו אנשים שברור שאין להם ויתחילו להישחק בגלגלי הבירוקרטיה.

<נועה ברודסקי לוי: ההערה השנייה – יש פה בקשה.

<נועה ברודסקי לוי: היתה בתקנות בהוראת שעה חובה לדווח לוועדה אחרי שנה.

<נועה ברודסקי לוי: התקנות החדשות מציעות להפוך את זה להוראת קבע ובלי דיווח לוועדה.

<נועה ברודסקי לוי: אני חושבת שדווקא לאור השינויים עם אסירים אז זה - - -

ניסן סלומינסקי: כן, אבל לא בעוד שנה.

ניסן סלומינסקי: אם אנחנו הולכים על 1.1.18 - -

<נועה ברודסקי לוי: זה רק עוד שנה וחצי נכנס לתוקף.

ניסן סלומינסקי: - - אז אנחנו לא צריכים עוד שנה.

<נועה ברודסקי לוי: נבקש שנה מאז שזה נכנס לתוקף למעשה.

<קריאה: מה, דיווח?

<נועה ברודסקי לוי: כן.

ניסן סלומינסקי: ואתה תתחייב שאנחנו נהיה בוועדה עד אז.

ניסן סלומינסקי: טוב, אוקי.

ניסן סלומינסקי: בואו נעשה את זה כך, שהשינויים ייכנסו ב-1.1.18.

<יפעת רווה: לא לעניין קטינים.

<יפעת רווה: עניין קטינים זה מיד.

ניסן סלומינסקי: כן, הפטור.

ניסן סלומינסקי: בוא נאמר, השינויים להגדיל מה שנקרא.

<נועה ברודסקי לוי: אז לאסירים העלאת הסכומים ב-1.1.18.

<יפעת רווה: כן.

ניסן סלומינסקי: איפה שיש פטור, נכנס מיד – ודאי.

<יפעת רווה: לדברי ההסבר יש הערות.

<יפעת רווה: אני לא יודעת אם זה מתפרסם.

<יפעת רווה: יש הערות לשב"ס על דברי ההסבר.

<יפעת רווה: אני לא בטוחה שזה בכלל מתפרסם.

<יפעת רווה: אבל אם כן, הם רוצים להגיד לפרוטוקול.

<יפעת רווה: לי אין התנגדות.

<יפעת רווה: אני לא יודעת, ליתר ביטחון הוא רוצה.

ניסן סלומינסקי: טוב, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: קיבלנו ארכה.

ניסן סלומינסקי: זה ארוך וחשוב?

ניסן סלומינסקי: כי אני צריך להצביע עד שהוא יגיע ל-16:30.

ניסן סלומינסקי: בואו תקריאי את זה.

ניסן סלומינסקי: נשמע אותך אחרי כך, אחרת לא ייכנס לתוקף.

ניסן סלומינסקי: תקריאי את זה מהר, כמו שלמדתם.

<נועה ברודסקי לוי: חייבים להקריא את זה מהר.

<יפעת רווה: להקריא את כל התקנות?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: את הכול היא צריכה?

<נועה ברודסקי לוי: את התיקון.

<יפעת רווה: את התיקון, אוקי.

<יפעת רווה: אז בסעיף 5 תקנה 9 לתקנות העיקריות - - -

<נועה ברודסקי לוי: לא, את מה שהעברתם: בתוקף סמכותי לפי - - -

<יפעת רווה: "בתוקף סמכותי לפי סעיפים 22א ו-23 לחוק הסניגוריה הציבורית, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה:

<נועה ברודסקי לוי: זה הופך להיות הוראת קבע.

ניסן סלומינסקי: כן, כן.

<יפעת רווה: כן.

<יפעת רווה: "2.

<יפעת רווה: בתקנה 1 לתקנות העיקריות – במקום "בתקופת תוקפן של תקנות אלה" יבוא "למעט מי שהיה קטין בעת מינוי הסניגור";" זה - - - של קטין.

ניסן סלומינסקי: אוקי.

<יפעת רווה: "(2) בפסקאות (2) ו-(4), במקום "312" יבוא "450.

<יפעת רווה: בתקנה 3 לתקנות העיקריות, הסיפה המתחילה במלים "היה הוא עצור או אסיר" – תימחק.

<יפעת רווה: תקנה 4 לתקנות העיקריות תסומן (א), ואחריה יבוא: "(ב) תקופה שבה מצוי אדם במאסר או במעצר לא תיחשב במניין התקופות להצטברות הפרשי הצמדה וריבית לפי כל דין.

<יפעת רווה: " אנחנו אומרים שתקנה 9 לא בטלה, אלא במקום זה יהיה דיווח - - -

<נועה ברודסקי לוי: לוועדה שנה אחרי הכניסה.

<נועה ברודסקי לוי: זאת אומרת, ב-1.1.19.

<נועה ברודסקי לוי: ונבקש פעמיים?

ניסן סלומינסקי: כן.

<יפעת רווה: ב- 1.1.19.

<נועה ברודסקי לוי: וב-1.1.20.

<נועה ברודסקי לוי: ננסח זה אחרי זה, שנה - - -

ניסן סלומינסקי: תנסחו כדי שלא ייפול לי בשבתות או חגים.

<יפעת רווה: בסדר.

<נועה ברודסקי לוי: הם יוכלו לדווח לפני.

<יפעת רווה: את הערת שצריך למחוק את תקנה 8.

<נועה ברודסקי לוי: נכון, תקנה 8 צריכה להימחק.

<יפעת רווה: תקנה 8 נמחקת שזה התקנות הקודמות בטלות.

<יפעת רווה: אני רושמת לי, 8 נמחקת.

<יפעת רווה: "6.

<יפעת רווה: בתקנה 10 לתקנות העיקריות, המלים "ותוקפן עד יום כ"ד באייר התשע"ו (1 ביוני 2016)" - יימחקו.

<יפעת רווה: תחילתן של תקנות 2(2),..." אני מוסיפה 3 ו-4 "...

<יפעת רווה: ביום התאריך העברי שהוא 1 בינואר 2018.

<יפעת רווה: " זה התקנות האלה.

<יפעת רווה: עכשיו יש תקנות משלימות שזה ביטול התקנות הלא רלוונטיות.

<יפעת רווה: "תקנות הסניגוריה הציבורית (חובת תשלום של זכאים לייצוג) (ביטול), התשע"ו-2016 בתוקף סמכותי לפי סעיף 23 לחוק הסניגוריה הציבורית, התשנ"ו-1996, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, אני מתקינה תקנות אלה: תקנות הסניגוריה הציבורית (חובת תשלום של זכאים לייצוג), התש"ס-2000 – בטלות.

<יפעת רווה: תחילתן של תקנות אלה ביום פרסומן של תקנות הסניגוריה הציבורית (חובת תשלום של זכאים לייצוג) (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ו – 2016.

<יפעת רווה: "

ניסן סלומינסקי: אוקי, זהו?

ניסן סלומינסקי: אז מי בעד לאשר את זה עם התוספת ירים את ידו?

ניסן סלומינסקי: בעד – פה אחד תקנות הסניגוריה הציבורית (חובת תשלום של זכאים לייצוג) (ביטול), התשע"ו-21016 ותקנות הסניגוריה הציבורית (חובת תשלום של זכאים לייצוג)(הוראת שעה)(תיקון), התשע"ו-2016, אושרו.

ניסן סלומינסקי: פה אחד.

ניסן סלומינסקי: לאיזה הישג הגעתם?

ניסן סלומינסקי: הכול בזכות דורון.

<יפעת רווה: תודה רבה לוועדה.

ניסן סלומינסקי: אתן לך לדבר.

<בן ציון: בן ציון מהלשכה המשפטית בשירות בתי הסוהר.

<בן ציון: רק הערה לדברי ההסבר של תקנות הסנגוריה הציבורית של חובת תשלום של זכאים לייצוג.

<בן ציון: בדברי ההסבר לתיקון תקנה 3 ותקנה 4 נרשם: "תקנה 3 בנוסחה כיום קובעת כי מועד תשלום האגרות לעצורים ולאסירים הוא 90 יום ממועד השחרור מהמעצר או מהמאסר.

<בן ציון: כיום אין בידי הסניגור דרך יעילה ואמינה לוודא את מועד השחרור בפועל של עצורים או אסירים, ואין דרך לדעת מתי מתגבש החוב לצורך העברתו לגביית המרכז לגביית קנסות ואגרות.

<בן ציון: ".

<בן ציון: אני אעצור פה לרגע, לא אמשיך.

<בן ציון: כאן יש לנו הערה לדברי ההסבר.

<בן ציון: אנחנו חושבים שהדברים לא מדויקים.

<בן ציון: אנחנו לא רוצים להתווכח, רק לשנות את דברי ההסבר שבמקום המשפט שהקראתי יהיה: כיום הדרך לברר את מועד השחרור בפועל של עצורים או אסורים אינה מפותחת דיה ואין דרך לדעת מתי מתגבש החוב לצורך העברתו לגביית המרכז לגביית קנסות ואגרות.

ניסן סלומינסקי: טוב, מקובל.

<נועה ברודסקי לוי: אני בספק אם זה מתפרסם עם נוסח התקנות.

<נועה ברודסקי לוי: אני לא חושבת שזה מתפרסם.

ניסן סלומינסקי: זה בכלל לא מתפרסם עם דברי ההסבר, אבל הבנו גם את הרגישות.

ניסן סלומינסקי: זה חשוב שייאמר, בסדר גמור.

<נועה ברודסקי לוי: זה בפרוטוקול.

ניסן סלומינסקי: תודה לכם.

ניסן סלומינסקי: הישיבה נעולה.