ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 197, 2016-06-06 12:15

זאב בנימין בגין: שלום לכולם, אני פותח את הדיון בתקנות הגנה על הציבור מפני ביצוע עבירות מין (תנאי קבלה ושהייה של מטופלים ותקן עובדים במרכז מורשה) (תיקון), התשע"ו-2016.

זאב בנימין בגין: בבקשה, משרד הרווחה.

<נועם פליק: בינואר 2014 פורסמו התקנות של הגנה על הציבור (תנאי קבלה ושהייה של מטופלים ותקן עובדים במרכז מורשה), אשר קובעות בין היתר את התנאים שדרושים להפעלה תקינה של מרכז מורשה לטיפול בעברייני מין.

<נועם פליק: במסגרת התקנות הושמטה בטעות כל ההתייחסות לוועדת השחרורים כאשר מדובר על בית משפט, שוועדת שחרורים או בית משפט מאשרים את התוכנית לשיקום מונע בהתאם לחוק.

<נועם פליק: התיקון פה בא לתקן שלושה סעיפי תקנות - תקנה 6, 10 ו-11 – שההתייחסות שלהן שיש התייחסות לבית המשפט, להוסיף גם את ועדת השחרורים לפי העניין.

<נועם פליק: זה התיקון המבוקש.

<נעמה מנחמי: רק להבהיר – תקנה 6 שמוצע לתקן עוסקת בתהליך הקליטה של המטופל ולפיה צריך להסביר לו את התנאים של השיקום המונע כפי שנקבע על-ידי בית המשפט, ועכשיו גם ועדת השחרורים; תקנה 10 עוסקת בהארכה מחודשת של תוכנית הטיפול ומורה שאם רוצים לעשות איזשהו שינוי בתוכנית הטיפול, צריך לקבל לכך את אישור בית המשפט, ועכשיו שוב נוסיף את ועדת השחרורים; התיקון האחרון עוסק בהפסקת טיפול ושהייה של מטופל במרכז מורשה ומבה

<נעמה מנחמי: יר שנדרש לצורך הפסקת השיבוץ של מטופל כזה אישור של בית המשפט, ועכשיו גם ועדת השחרורים, הכל לפי העניין כמובן.

זאב בנימין בגין: מה אתם מבקשים?

<נועם פליק: להוסיף את ועדת השחרורים.

<נועם פליק: כרגע רשום רק בית המשפט.

<נועם פליק: זו טעות טכנית.

זאב בנימין בגין: אין כאן בנוסח העילה להפסקת הטיפול.

זאב בנימין בגין: זה נראה לי עניין מרחיק לכת וצריך להסביר – יש כבר מנגנון כזה, חשוב, ודאי מועיל, ואין כאן עילה להפסקת הטיפול.

זאב בנימין בגין: אני אוסיף את הערתי השנייה לגבי ההודעה.

זאב בנימין בגין: ב-(ג) נאמר: הודעה על הפסקת טיפול תימסר למטופל באחת מדרכים אלה: שיחה אישית או הודעה בכתב – שוב, בגלל חשיבות הנושא אני חושב שצריך לנקוט בשתי הדרכים ולהתחיל בהודעה בעל-פה.

זאב בנימין בגין: ראוי שהמנהל יקרא למטופל, יסביר לו מדוע מפסיקים את הטיפול ואחר כך, לשם הסדר הטוב וכדי שהעילה תהיה ברורה ולא יהיה מקום לאי-בהירות בעתיד, גם יישלח לו מכתב בעקבות זאת.

זאב בנימין בגין: אני חושב שזה יותר נכון, אבל תגידו את ניסיונכם.

זאב בנימין בגין: עדיין אין לנו ניסיון רב.

זאב בנימין בגין: נתחיל בעילה – על-פי זאת יכול מנהל ברצותו להפסיק, ברצותו להמשיך טיפול בעבריין קשה כזה.

<נועם פליק: אני רק אציין שההפסקה אינה רק של המנהל, אלא בהתייעצות עם הצוות המקצועי והגורם המקצועי המתאם, שהוא זה שקובע את תוכנית השיקום ומביא אותה בפני בית המשפט.

זאב בנימין בגין: אני מוכן להרחיב.

זאב בנימין בגין: לדידכם, למשרד הרווחה, מהי עילה נכונה להפסקת טיפול אחרי שהושקע הרבה מאמץ בטיפול, והייתי אומר גם הושקעה תקווה בטיפול מבחינת הציבור?

<גליה ניב: אני הממונה על הרישוי לפי חוק הגנה על הציבור מפני ביצוע עבירות מין.

<גליה ניב: אני יכולה לדבר על הפרקטיקה של מה שנעשה עד עכשיו.

<גליה ניב: כמובן שהפסקת טיפול של מטופל במרכז מורשה אינה עניין של מה בכך והיא גם עניין די נדיר.

<גליה ניב: כפי שנאמר כאן, עד שאדם כבר מגיע לטיפול ומושקע בו הרבה מאוד, צריכים לקרות דברים די קיצוניים כדי שהטיפול יופסק ביוזמת הגורמים המטפלים.

<גליה ניב: כרגע עולה לי בראש מקרה אחד כזה, שהיה בחודשים האחרונים, של מטופל במרכז יום שבמהלך הטיפול התברר שבהפסקות, בזמנים שהוא לא בתוך הקבוצה, הוא מתעלל במטופלים אחרים, מעביר להם חומרים פורנוגרפיים, יש לו התנהגויות שפוגעות בטיפול שלו ופוגעות בטיפולים של מטופלים אחרים, וזה גם קרה אחרי שהוא עבר לשלב ב', שהוא השלב היותר מתקדם.

זאב בנימין בגין: אז הוא מפריע במרכז.

<גליה ניב: לא רק שהוא מפריע, הוא פוגע, הוא יוצר נזקים ממשיים.

זאב בנימין בגין: אני אגיד לך למה אני שואל, סליחה, כי אני הבנתי שההפסקה בטיפול היא לגבי מטופל שהצוות והמנהל מניחים אחרי זמן שאין סיכוי לשקם אותו, לשפר את מצבו.

<גליה ניב: זו יכולה להיות עילה נוספת.

<גליה ניב: במקרה הזה שאני מדברת עליו זו היתה סיבה משולבת.

<גליה ניב: זאת אומרת, ההתרשמות היתה שאם הוא עבר את כל שלב א' בטיפול והגיע כבר לשלב ב' ועדיין אלה ההתנהגויות שלו, כנראה באמת שהתועלת היא לא כפי שציפינו.

<גליה ניב: דבר נוסף, אנחנו רואים שהוא גם מפריע למטופלים אחרים וגורם נזקים לטיפול שלו וגם של מטופלים אחרים.

<גליה ניב: במצב כזה, כמובן שההפסקה אינה מיידית, נערכו איתו הרבה מאוד שיחות, נעשו הרבה מאוד ניסיונות טיפוליים, עד שזה הגיע למצב שבו ההתרשמות היתה שכבר אין ברירה ובהתייעצות עם הגורם המקצועי המתאם ובשיחות משותפות ביחד איתו נעשתה ההפסקה של הטיפול.

זאב בנימין בגין: האם זה יהיה נכון, מבחינת תועלת הציבור, להזהיר אותו?

זאב בנימין בגין: כלומר, לכלול בתקנה צורך באזהרה.

זאב בנימין בגין: המנהל יזמין אותו לשיחה, יאמר לו: התנהגותך כזאת וכזאת, מזיקה, אנחנו שוקלים את הפסקת הטיפול ועכשיו אתה על תנאי למשך חודש ימים.

זאב בנימין בגין: לא הייתי רוצה לראות ויתור מוקדם מדי על הטיפול עם היתרונות למטופל ולציבור שיש בו.

<גליה ניב: התשובה מתחלקת לשני חלקים: תשובה עניינית לשאלה ואיזושהי הערה כללית.

<גליה ניב: עניינית לעצם השאלה – במצבים מסוימים לאזהרה יש ערך ותכלית, למשל כמו במקרה הזה שאותו תיארתי, שיש התנהגויות מסוימות שאותן אנחנו רוצים להפסיק.

<גליה ניב: במצבים אחרים, אם למשל ההתרשמות אחרי פרק זמן מסוים היא שהמטופל לא מפיק תועלת מהטיפול במרכז המסוים, כי למשל הרמה הקוגניטיבית שלו היא נמוכה מדי בשביל הטיפול שנעשה במרכז הזה וצריך להפסיק שם ולהתחיל במקום אחר – אין ערך לאזהרה, כי הוא לא יוכל לשפר שום דבר.

<גליה ניב: לכן אני חושבת שאפשר להסתפק בהנחיה לקיים שיחה ביחד עם המטופל ולהסביר לו את הסיבות להפסקה ולא בהכרח בכל מקרה אזהרה, כי לא תמיד לאזהרה יש ערך.

<גליה ניב: זה לשאלה העניינית.

זאב בנימין בגין: איך אתם מנחים?

זאב בנימין בגין: האם יש לכם הנחיות למרכזים האלה איך לנהוג?

זאב בנימין בגין: למשל, כשיש טעם באזהרה, אנא תקפידו על אזהרה, תנו לו הזדמנות.

זאב בנימין בגין: אני אסביר.

זאב בנימין בגין: אנשים שזו בעייתם או בעיות דומות, ללא מעטים מהם יש חברים באיזה מועדון, מטופלים נורא מעצבנים.

זאב בנימין בגין: פשוט מעצבנים את הצוות ואנחנו צריכים להיזהר ש"עיצבון" כזה – אני אגיד את זה באופן חיובי: שיכילו אנשים כאלה במידת האפשר.

זאב בנימין בגין: אני מניח שכך הוא הדבר, אבל בנוסח הזה הייתי רוצה לדעת שזה אכן כך.

<גליה ניב: אני מזכירה שכפי שכתוב כאן, בדיוק באותם סעיפים בתקנות שאותם אנחנו באים לתקן ולהוסיף את ועדת השחרורים, ההחלטה אינה של המסגרת עצמה.

<גליה ניב: ההחלטה נעשית על-ידי המסגרת בשיתוף של הגורם המקצועי המתאם, שהוא קצין מבחן למבוגרים או נציג הרשות לשיקום האסיר, ונקבל את אישור בית המשפט, ועכשיו אנחנו מבקשים להוסיף את ועדת השחרורים במקרים המתאימים.

<גליה ניב: זאת אומרת, זו לא ההחלטה של המסגרת לבד.

<גליה ניב: דבר שני, המסגרות מונחות לדווח לנו, זאת אומרת למפקח על המסגרת ולי כממונה, על כל מקרה של אירוע חריג.

<גליה ניב: הפסקת טיפול של מטופל היא בוודאי ובוודאי אירוע חריג, ואז גם מתקיימת שיחה ודיאלוג בין המסגרת לביננו סביב הדברים שהובילו לאירוע החריג וההתנהלות סביב האירוע הזה.

<גליה ניב: דבר נוסף, וזו ההערה הכללית שרציתי לומר – אני מבקשת להזכיר שמטפלים ייעודיים שלקחו על עצמם לטפל בעברייני מין הם אנשים שמורגלים לטפל באנשים שעברו על החוק, באנשים שספציפית ביצעו עבירות מין וזו מטרתם, זה הייעוד שלהם, זה מה שהם רוצים לעשות.

<גליה ניב: הם רוצים לטפל, הם לא רוצים להימנע מטיפול ולכן ברוב המקרים הם יעשו כל מה שניתן כדי לאפשר למטופל את מרב ההזדמנויות.

זאב בנימין בגין: אז אנחנו נשארים רק עם ההצעה שלי לתקן ב-11(ג).

<גליה ניב: לא הבנתי.

<נעמה מנחמי: משהו בסגנון של: הודעה על הפסקת טיפול תימסר למטופל בשיחה אישית.

זאב בנימין בגין: כלומר, בלי המילה: "באחת".

זאב בנימין בגין: בסעיף כתוב: באחת מדרכים אלה, ואני מציע להוריד את המילה "באחת", וזה יהיה הודעה על הפסקת הטיפול תימסר למטופל בדרכים אלה: בשיחה אישית, ובעקבותיה - שיהיה ברור שאנחנו מתחילים בשיחה אישית ולא שולחים מכתב ואחר כך מסבירים לו את המכתב.

<נעמה מנחמי: אז אולי רק נוסיף:

<נעמה מנחמי: ככל הניתן בשיחה אישית עם המנהל.

<גליה ניב: בפרקטיקה זה מתקיים.

<נעמה מנחמי: בגלל זה כתבתי: ככל הניתן.

זאב בנימין בגין: אבל עובדה שפה רציתם להתיר מצב שבו ניתן גם לשלוח מכתב ולא לדבר עם המטופל.

זאב בנימין בגין: אני מציע שזה יהיה הכלל, שהמנהל משוחח עם המטופל ואחר כך - - -

אורי מקלב: ואם הוא רוצה לחזור ולשתף פעולה?

זאב בנימין בגין: כן, דיברנו על אזהרה.

זאב בנימין בגין: אני מקבל את ההכרעה של החברים, שהמטפלים חזקה עליהם שהם רוצים להמשיך בטיפול כי זה ייעודם ולא מחמת גחמה.

אורי מקלב: אבל תמיד יכול להיכנס משהו אישי כזה.

זאב בנימין בגין: חשבתי ולכן הצעתי אזהרה.

<נעמה מנחמי: אבל היא דיברה על מספר מנגנונים בדרך ומספר גורמים שההחלטה הזאת היא בשיתוף שלהם.

<נעמה מנחמי: לכן אני מניחה שדווקא צירוף כל הגורמים האלה שצריך את אישורם פלוס העובדה שבסך הכל גם רצונם של המרכזים - ככל שאפשר לדבר על גוף עם רצון – וגם רצונם של המטפלים עצמם הוא לטפל.

זאב בנימין בגין: אפשר אפילו לומר שעצם קיום השיחה יכול לפתוח פתח.

זאב בנימין בגין: לכן ביקשתי שלא יכתבו מכתב.

זאב בנימין בגין: אגב, יש פתגם רוסי של איכרים: מה שנכתב בעט, בגרזן לא יימחה.

זאב בנימין בגין: מה שכתוב, זה כבר עומד.

אורי מקלב: מנחם בגין אמר:

אורי מקלב: גם מה שברור וגם מה שנכתב, צריך להיאמר.

זאב בנימין בגין: אף פעם לא שמעתי אותו אומר את זאת.

זאב בנימין בגין: בישיבה הקודמת מסרתי את הגרסה המוכרת לי, כפי שהוא דיבר עליה.

זאב בנימין בגין: ההקשר – היה משא ומתן עם מצרים.

זאב בנימין בגין: הוא היה ראש הממשלה והוא דיווח לממשלה על המשא ומתן.

זאב בנימין בגין: ואז הוא סיפר שהיה דיון עם היועצים, עם המומחים או עם הנשיא סאדאת בעצמו.

זאב בנימין בגין: אמרו: זה מובן מאליו, לא צריך להכליל.

זאב בנימין בגין: הוא ציטט את רישלייה, הקרדינל מלפני 400 שנה, שאמר ליועצים שלו: אם זה מובן מאליו, אז תכתבו את זה.

זאב בנימין בגין: זה הנוסח המקורי, אבל בינתיים זה כבר קיבל כנפיים אחרים, כמעט כמו "יש שופטים בירושלים".

<לילך וגנר: מה שמטריד אותי זה דבר כזה – מסירת ההחלטה למטופל על הפסקת הטיפול היא אחרי מצב שבו בית משפט או ועדת שחרורים החליטו על הפסקת טיפול, כי אחרת אין החלטה.

<לילך וגנר: אין החלטה על הפסקת טיפול עד שאין גורם מוסמך, שהוא בית משפט או ועדת שחרורים.

זאב בנימין בגין: לא הבנתי את זה כך, סליחה.

<לילך וגנר: כך אני מבינה.

<נועם פליק: זה ב-(ב): לא יופסק הטיפול לפני שניתן אישור בית משפט.

<לילך וגנר: כתוב: "...

<לילך וגנר: רק לאחר שניתן אישור בית משפט או ועדת שחרורים, לפי העניין.

<לילך וגנר: ..".

<לילך וגנר: זאת אומרת, הוא היה בדיון בבית משפט או בוועדת שחרורים שבו הוחלט על הפסקת הטיפול.

זאב בנימין בגין: איפה את קוראת?

<לילך וגנר: ב-(ג)(2).

זאב בנימין בגין: אני מדבר על 11.

<נעמה מנחמי: אומרת לילך שבעצם סדר העניינים הוא כזה שכשאתה מגיע לעשות את אותה שיחת סיום ואותו מכתב סיום עם המטופל, זה כבר אחרי שעברת דרך בית המשפט.

זאב בנימין בגין: לא ראיתי את זה.

<נועם פליק: זה הסיפא של (ב).

<נעמה מנחמי: אני אקריא את (ב): החליט המנהל או רכז הטיפול, לפי העניין, על הפסקת טיפול במסגרת ביצוע תכנית לשיקום מונע – לא יופסק הטיפול אלא לאחר דיווח לגורם המקצועי המתאם ולא תופסק שהותו של המטופל במרכז מורשה לפני שניתן אישור בית המשפט או ועדת השחרורים, לפי העניין לך.

<לילך וגנר: במצב כזה, בשיחה עם המנהל אין מצב שעכשיו המנהל ייתן לו הזדמנות נוספת.

<לילך וגנר: כלומר, השיחה נועדה להבהיר את המצב שלכאורה הוא היה גם שותף לדיון, שהדיונים נעשו בפניו והוא היה שותף להם.

<לילך וגנר: לכן השיחה היא לא טרם.

זאב בנימין בגין: אוקיי, אז (ב) היה אולי צריך להיות לפני (א).

זאב בנימין בגין: אבל שאלתי היא: מי מביא את ההחלטה על הפסקת הטיפול בפני ועדת השחרורים או בית המשפט?

זאב בנימין בגין: מי הגורם המביא את ההחלטה בפניהם?

<נועם פליק: הגורם המקצועי המתאם.

<נועם פליק: אם זה בקהילה זה שירות מבחן למבוגרים, ואם זה אסירים משוחררים - - -

זאב בנימין בגין: הוא מביא בפני ועדת השחרורים להחלטה.

זאב בנימין בגין: שאלתי, בנוסח הקודם בשינוי מה: האם ההחלטה להביא בפני ועדת השחרורים או בית המשפט, האם היא נמסרת באיזשהו שלב, ובאיזה דרך, למטופל שיש כוונה להפסיק את הטיפול?

זאב בנימין בגין: הרי אין לו עורך-דין.

זאב בנימין בגין: ההליך נפתח על-פי זאת על-ידי המנהל או הצוות באותו מרכז מורשה, אבל צריך להזהיר את הבחור או את האיש ולומר לו: דע לך, בעוד שבועיים יש לנו דיון בוועדת השחרורים ואנחנו עומדים להעלות אותך לשם.

זאב בנימין בגין: אני חושב שזה ראוי.

<גליה ניב: בפרקטיקה זה כמובן נעשה.

<גליה ניב: מדובר בתהליך ארגוני.

זאב בנימין בגין: בסדר, אבל אנחנו מפרטים פה כל כך הרבה שהיה כדאי.

<נעמה מנחמי: אולי אפשר להוסיף ל-(א), אחרי "החליט המנהל להפסיק את הטיפול והשהות של מטופל במרכז מורשה, יעשה זאת בהתייעצות עם הצוות הטיפולי ובשיתוף הגורם המקצועי המתאם": ויודיע על כך למטופל.

<נעמה מנחמי: כמובן שננסח את זה יותר טוב.

זאב בנימין בגין: צריך להודיע על הכוונה, הוא עוד לא החליט.

<לילך וגנר: כל עוד אין אישור בית משפט לכאורה אין קביעה של הפסקה.

<נעמה מנחמי: "החליט המנהל" – אולי גם זה לא נכון להגיד ואולי כדאי לומר "שקל המנהל" או "התכוון".

<נעמה מנחמי: נחשוב בהמשך על הביטוי הנכון יותר.

<נעמה מנחמי: הכוונה היא שכשיש לו איזושהי כוונה הוא צריך להתייעץ עם כל הגורמים ולהודיע למטופל, לשוחח עם המטופל ולתת לו להשמיע את דבריו בנושא.

זאב בנימין בגין: היתה פה קודם רביד דקל ובנוסח שלה אומר:

זאב בנימין בגין: אני מציע שנזדקק להבניה עמוקה יותר של התהליך בהזדמנות זאת.

זאב בנימין בגין: אני לא צריך לספר לכם כמה זה עדין, יש משפחה, יש האדם עצמו.

זאב בנימין בגין: היות שזה כתוב כל כך בפירוט, אני מציע שנשמור על כבודו של האדם הזה.

<נעמה מנחמי: לכן נחליף את ה"החליט" ב"שקל" או משהו דומה, ונוסיף הודעה למטופל.

זאב בנימין בגין: ההערה של לילך היתה בדיוק במקום.

זאב בנימין בגין: התוספת הזאת נראית לי חשובה.

זאב בנימין בגין: כמה מקרים כאלה היו או שיש כאלה או צפויים כאלה?

<גליה ניב: המספרים של שנת 2015 ניתנו כמובן בדיווח השנתי שלנו שנמסר ב-1 במרץ.

<גליה ניב: אני יכולה לעדכן לגבי מטופלים שיש כרגע.

<גליה ניב: המספרים שאני אומרת הם לא רק אנשים שמטופלים במסגרת תוכניות לשיקום מונע.

<גליה ניב: כפי שכתבתי בסקירה השנתית שהגשנו, אנחנו מטפלים גם באנשים במסגרת החוק וגם באנשים שעדיין לא נכנסו לתוך החוק.

<גליה ניב: זאת אומרת, אנשים שנמצאים בשלב של מעצר ומודים ומקבלים אחריות או אנשים שנמצאים בשלב שהורשעו ונמצאים בשלב של דחיית ההליכים המשפטיים ובית המשפט נותן להם הזדמנות טיפולית.

<גליה ניב: לנתונים - כרגע בהוסטל מטופלים 13 אנשים; במרכז היום מטופלים כרגע 41 אנשים בשלבים השונים; טיפול תרופתי במסגרת אותו מרכז ניתן ל-22 אנשים; במרכזים למתן טיפול ייעודי מטופלים נכון להיום כ-100 אנשים; בקבוצות שלנו בתוך שירות המבחן מתקיימות כיום 17 קבוצות, מתוכן 11 קבוצות לטיפול ייעודי ושש קבוצות הכנה פסיכו-חינוכיות.

<גליה ניב: מטופלים בהן כ-150 מטופלים נכון לעכשיו.

זאב בנימין בגין: כמה טיפולים הופסקו?

<גליה ניב: מעט מאוד.

<גליה ניב: יש טיפולים שמופסקים מכיוון שהאדם נכנס לכלא.

<גליה ניב: כלומר, בית המשפט החליט בסופו של דבר, למרות הניסיון הטיפולי, לשלוח אותו לכלא.

<גליה ניב: זה לא המון מקרים, מדובר במקרים בודדים בשנה.

<גליה ניב: יש טיפולים שהופסקו כי המטופל החליט בעצמו שקשה לו מדי, שהוא מעדיף אפילו כלא.

זאב בנימין בגין: אבל זה תנאי לשחרור.

זאב בנימין בגין: הטיפול איננו תנאי בוועדת שחרורים?

<גליה ניב: מדובר על שלושה שלבים שונים.

זאב בנימין בגין: בזאת הוא מפר תנאי מתנאי שחרורו?

<גליה ניב: מדובר על שלושה שלבים אפשריים: שלב אחד יכול להיות טיפול במסגרת צו מבחן, ואז אם האדם מפר את צו המבחן הוא חוזר לבית משפט ובית המשפט מקבל החלטה אחרת.

<גליה ניב: נעשית שיחה עם האדם על כך והוא מקבל את ההחלטה שלו; האפשרות השנייה היא כתנאי מתנאי השחרור על תנאי ממאסר, ואם הוא מפר את התנאים הוא חוזר לוועדת השחרורים וניתן להפקיע את הרישיון שלו.

זאב בנימין בגין: המקרים הם בודדים.

זאב בנימין בגין: חמישה, שישה מתוך 150, זה שניים שלושה אחוזים.

<גליה ניב: בפירוש מקרים בודדים.

זאב בנימין בגין: והצלחות?

<גליה ניב: ההצלחות שלנו, כפי שתיארנו בדיון הקודם, הן יפות, גם בהקשר של רצידיביזם וגם בהקשר של ההבנה שלהם, של צורת החשיבה שלהם, של היכולת שלהם להימנע ממצבים שגורמים להם לפגוע, של היכולת שלהם לתקשר בצורה נכונה יותר עם הסביבה.

<גליה ניב: הטיפול בפירוש מועיל.

זאב בנימין בגין: מצוין.

זאב בנימין בגין: אז זה הסיכום.

זאב בנימין בגין: מי בעד הסיכום כפי שסוכם בהסכמה?

זאב בנימין בגין: בעד – 1

זאב בנימין בגין: נמנעים – אין

זאב בנימין בגין: פה אחד.

זאב בנימין בגין: אין מתנגדים ואין נמנעים.

זאב בנימין בגין: תודה רבה, הישיבה נעולה.