ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 232, 2016-05-24 12:00

איתן כבל: צהריים טובים, גברתי מנהלת הוועדה, דוברת, רשמת, שלום לך, אורחים נכבדים.

איתן כבל: אני מבקש להתחיל את הדיון בנושא.

איתן כבל: זה הדיון השני שלנו היום, נכון?

איתן כבל: חידוש השידורים של החדשות המקומיות.

איתן כבל: חשבתי שכבר אני לא אשמע יותר על החדשות המקומיות, אבל אי-אפשר, חדשות הן חדשות.

איתן כבל: אז אנחנו נקיים כאן את הדיון כדי לדעת איפה הדברים עומדים, ומה אפשר לעשות, אם בכלל.

איתן כבל: ברשותכם, את מבקשת לפתוח?

איתן כבל: אני מזכיר, שם ותפקיד לפרוטוקול.

<עדי שמאי: אני עדי שמאי, אני מגישה את החדשות המקומיות, המהדורה הדרומית, בהפקת "וואלה ניוז", המהדורה ששייכת ל"יס".

<עדי שמאי: המהדורה שלנו הסתיימה ב-20 באפריל, בחודש שעבר, עת תמו שידורינו.

<עדי שמאי: זאת הפעם המי יודע כמה שהחדשות עוברות גלגול של שידור, סגירה, עובדים מפוטרים שיושבים בבית, ושוב חזרה.

<עדי שמאי: מכל הדברים שעשיתי בתקשורת – רדיו, "ערוץ 10", המהדורה בגלי צה"ל, יותר חדשות ארציות, זאת המהדורה שאני יכולה להגיד שאני הכי חתומה עליה.

<עדי שמאי: זו מהדורה חברתית מהמדרגה הראשונה, היא מהדורה חשובה.

<עדי שמאי: היא מייצגת את הפריפריה באופן שלא מקבל ייצוג בשום מהדורת חדשות בארץ, בשום תכנית ארצית, ללא יחצ"נים, ללא לוביסטים, ללא שיקולי רייטינג.

<עדי שמאי: היא מביאה את הסיפורים שמגיעים לחדשות רק בעטיפה של ענייני ביטחון כאלה ואחרים.

<עדי שמאי: פה אנחנו שמים את הביטחון בצד ומבקשים לשמוע את הסיפורים של האנשים שיש להם בעיות בענייני בירוקרטיה, תברואה וחינוך, וביטחון תעסוקתי.

<עדי שמאי: מביאים את הסיפורים לעומקם, כמו שכאמור, שלא מתאפשר בשום ורסיה אחרת של ליין-אפ חדשותי ארצי.

<עדי שמאי: המגזר הבדואי מקבל אצלנו שתי כתבות במהדורה בממוצע.

<עדי שמאי: זה מגזר גדול שמסקרים אותו רק כשיש הפגנות אלימות, ועוד כאלה וכאלה סיפורים.

<עדי שמאי: וכמובן, המערכת עם האנשים שמועסקים בדרום.

<עדי שמאי: יש לנו פריסה של כתבים וצלמים שגרים בבאר-שבע, בערד, בנתיבות, באופקים.

<עדי שמאי: אלה אנשים שעובדים שם, במהדורה הדרומית.

איתן כבל: עדי, סליחה, אני רוצה לכוון אותך יותר.

איתן כבל: קודם כל, כמה עובדים יש היום?

<עדי שמאי: 30.

איתן כבל: 30.

איתן כבל: איך הפריסה?

<עדי שמאי: המערכת של התכנית יושבת בתל-אביב, כי "וואלה", כאמור, נותנת לנו את שירותי ההפקה.

<עדי שמאי: עורך, מגישים, במאים וכל מי שקשור בקונטרול ובאולפן נמצאים בתל-אביב.

<עדי שמאי: הפריסה של הכתבים והצלמים מגיעה מהדרום.

<עדי שמאי: יש פריסה של כמה כתבים וצלמים בדרום, ויש כמה כתבים וצלמים בקריית-שמונה.

<עדי שמאי: הם מביאים את הסיפורים של הצפון, והם מביאים את הסיפורים של הדרום.

איתן כבל: מה זה הנהלת החדשות המקומיות?

איתן כבל: מי הרגולטור?

איתן כבל: מי הריבון?

איתן כבל: מי מנהל את העניינים?

<עדי שמאי: אני חושבת שיאיר יכול להסביר יותר בעניין הזה.

<עדי שמאי: אני באתי לדבר על החשיבות של המהדורה מבחינה ציבורית תקשורתית ואיך זה מתנהל.

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: לפני שאני מעביר ליאיר, שהוא אורח נכבד בוועדה, להבין מה זה.

איתן כבל: אני מנסה להבין מה זה החדשות המקומיות, מעבר לעובדה שאני זוכר את זה מן העבר.

איתן כבל: הפלטפורמה – היום "הוט" ו"יס" בהסכם כזה או אחר מממנות את זה, מיכל, נכון?

איתן כבל: יש את המימון של הפלטפורמה הזאת.

<מיכל רפאלי כדורי: עד לפני חודש.

<מיכל רפאלי כדורי: עד 21 באפריל.

<מיכל רפאלי כדורי: הוא לא קיים מאפריל.

איתן כבל: אני מודע לזה.

איתן כבל: אני מודע לדברים.

איתן כבל: זה בסדר, נרשם בפרוטוקול מה שאמרתם.

איתן כבל: אני מנסה להבין מה זה.

איתן כבל: יאיר, אתה יודע לתת לי עכשיו סקירה מה זה, מי אחראי, מי קובע?

איתן כבל: אם אני בא ל"הוט" או "יס", אז אני יודע להגיד יש חברת "הוט", יש חברת "יס", מעליהן יש את הכבלים והלוויין ורשות השידור.

<יאיר טרצ'יצקי: מה שאמור לקרות בפועל – ניקח את מודל "וואלה", שזו המהדורה הדרומית.

<יאיר טרצ'יצקי: "יס" אמורים להעביר את הכסף ל"וואלה", שהיא על תקן חברת ההפקה.

<יאיר טרצ'יצקי: נאמר ככה, אחת המחלוקת בחברה שנקראת "וואלה" אחראית להפיק את זה, ויש לזה עורך, שהוא זה שקובע מה נכנס ומה לא נכנס.

<יאיר טרצ'יצקי: וכך אני מעריך שזה גם עם המהדורה הצפונית של "הוט", שאִתה אנחנו פחות בקשר.

איתן כבל: יאיר, אני רוצה להבין טכנית, סיפור דרך.

איתן כבל: אני בא למקום.

איתן כבל: אני אומר אני רוצה להיפגש עם החדשות המקומיות.

איתן כבל: מעבר לעובדה שאני במקרה הגעתי - - -

<יאיר טרצ'יצקי: אז אני אומר, היום, החדשות המקומיות הן מחלקה בתוך "וואלה" שממומנת מבחוץ על-ידי "יס", לפחות עד לפני חודש, בהוראת שעה שקבעה ועדת הכלכלה.

איתן כבל: אוקיי, התקדמנו.

איתן כבל: בסוף אני אומר אני הגעתי ל"וואלה" ופגשתי את עדי, והיא הציגה את אשר הציגה.

איתן כבל: עדי היא רק מגישה.

איתן כבל: אני רציתי לדעת מה זו המערכת הזו, עם מי אתה מדבר, מי קובע מה, מי את הדברים מעבר לעובדה שיש במאי לתכנית מסוימת.

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: החדשות המקומיות רוכבות על "וואלה", והן משודרות או בכבלים או בלוויין, ו"הוט" ו"יס" מממנות את הפרויקט הזה.

<עדי שמאי: לא מטוב לבן, אגב.

איתן כבל: לא ראיתי פה איזה נדיב.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: אני מבין את הנקודה.

איתן כבל: לא סתם ולא לחינם מיכל ביקשה להדגיש – לא בשבילי, אלא בעיקר בשביל הפרוטוקול – שכבר לפני חודש אין כזה מושג יותר חדשות מקומיות.

<יאיר טרצ'יצקי: אני חייב להוסיף משהו בהקשר הזה, כדי לעשות זום אאוט.

<יאיר טרצ'יצקי: אין כזה דבר עיתונות מקומית כיום בישראל, לא במלוא מובן המילה וגם לא ברמת המטאפורה.

<יאיר טרצ'יצקי: בשנים האחרונות, לצד זה שהחדשות המקומיות הפכו להיות משבע או שמונה מהדורות לשתי מהדורות שמשדרות אפילו לא כל יום, בצוות מאוד מינימלי – כל המקומונים של "מעריב" נסגרו, חלק מהמקומונים של "הארץ" נסגרו.

<יאיר טרצ'יצקי: היום, אם מגיעים למקומות שהם לא תל-אביב, ירושלים, חיפה, אין שם באמת עיתונות מקומית.

<יאיר טרצ'יצקי: חצי מהעיתונות המקומית זה משהו שמממן סגן ראש העיר במסגרת העסקים הפרטיים שלו, מה שלא מאפשר לעיתונות לעשות את התפקיד שלה.

<יאיר טרצ'יצקי: אני חושב שבהקשר הזה, החדשות המקומיות, בטח שבשנים האחרונות, היו רעיון נכון, שהמדינה אומרת יש פה איזשהו כשל שוק וצריך לתקן אותו.

<יאיר טרצ'יצקי: אנחנו חושבים שזה ראוי שיהיה סיקור של מה שקורה מחוץ לתל-אביב, ירושלים וחיפה.

<יאיר טרצ'יצקי: אני חייב לשים פה דגש.

<יאיר טרצ'יצקי: נאמר גם בעבר שמאחר שמדובר במטרה ציבורית, אז מן ההיגיון שמי שיעשה את זה הוא מי שאחראי לקדם את העיתונות הציבורית בישראל, שזה השידור הציבורי.

<יאיר טרצ'יצקי: אין ספק שזה הבית הטבעי.

<יאיר טרצ'יצקי: גם כשדובר על זה בעבר, או לפחות בארבע השנים שאני מעורב, היה ברור שלמרות שזה הבית הטבעי, אין לו היתכנות לקלוט את זה כרגע.

<יאיר טרצ'יצקי: רשות השידור, בגלל שהיא בסגירה, ותאגיד השידור הציבורי החדש בגלל שהוא עוד לא קם.

<יאיר טרצ'יצקי: אגב, נתקלתי בכתבה ב"גארדיאן" הבריטי לפני פחות מחודש שה-BBC משקיע עכשיו שמונה מיליון לירות סטרלינג בשנה בשביל למממן עיתונות מקומית בכל מיני שיטות – סוג של מיקור חוץ על-ידי מימון של כל מיני עיתונאים, שווה להתעמק בזה.

<יאיר טרצ'יצקי: אבל אין ספק שמדובר ביעד ציבורי שהמדינה צריכה לדאוג שהוא יהיה.

<יאיר טרצ'יצקי: יכול להיות שכרגע, בתצורה הנוכחית שבה אף אחד מגופי השידור הציבורי לא יכול לקלוט את זה – אולי צריך ליצור איזשהו פתרון זמני בשביל שבטווח הארוך זה יתנהל בשידור הציבורי.

איתן כבל: אוקיי, יאיר, תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: דב חנין, בבקשה.

איתן כבל: אני אתן, כמובן, את ההתייחסות, כי אני רוצה שנצא מכאן – לנסות לפחות – עם איזה סוג של בשורה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני חושב שהדיון שמתנהל עכשיו מתאר את המורכבות שבה אנחנו עוסקים.

דב חנין: מצד אחד, כשאנחנו מדברים על השטח – ואתם אנשים שמחוברים לשטח – חדשות מקומיות זה דבר מאוד משמעותי.

דב חנין: אני תיכף אדבר על המשמעות של זה לעניינים חברתיים, למאבקים סביבתיים וכדומה.

דב חנין: מצד שני, כמו שאמר, בצדק, יושב-ראש הוועדה, כשאתם מגיעים לכאן, למערכת הפוליטית, אתם כמעט ולא קיימים.

דב חנין: אתם לא באמת מוכרים במערכת הפוליטית, וזה חלק מהבעיה.

דב חנין: זה חלק מהבעיה.

דב חנין: להבדיל מתקשורת – נקרא לזה – ארצית – אני לא יודע בדיוק אם זה הביטוי - - -

<עדי שמאי: זה קורה כשדוחקים את המהדורה לערוץ 98 ב-18:30 שאף אחד לא מכיר.

דב חנין: גברתי, אני בוודאי לא תולה את האחריות עליכם בזה, אני רק מתאר את המצב.

דב חנין: אנחנו מדברים על משהו שהמערכת הפוליטית לא באמת יודעת לזהות אותו, לא באמת יודעת להתייחס אליו, מכיוון שבמובן התקשורתי הוא נתפס כמאוד פריפריאלי, וזה חלק מהבעיה.

דב חנין: החדשות המקומיות זה שירות מאוד מאוד מאוד חיוני.

דב חנין: מאוד חיוני.

דב חנין: והעובדה שאין לנו חדשות מקומיות זו אחת ההתפתחויות המדאיגות והמסוכנות שקורות בשוק התקשורת שלנו.

דב חנין: חדשות מקומיות הן שירות מאוד חיוני, קודם כל ברמה החברתית.

דב חנין: את צודקת, גברתי, זה המקום – לפחות לפי מיטב ניסיוני – שכן נותן מקום לבעיות חברתיות, לקשיים חברתיים, לפעמים יש להם היבטים מקומיים, לפעמים ההיבטים המקומיים הם ההיבטים הדומיננטיים.

דב חנין: בצד הסביבתי, אדוני היושב-ראש, אי-אפשר לתאר מאבקים סביבתיים בלי ליווי של חדשות מקומיות.

דב חנין: כי כדי שמאבק סביבתי יגיע לתקשורת ארצית, הוא צריך להיות משהו מאוד מאוד דרמטי ומאוד מאוד מרחיק לכת כדי שבכלל הוא יצליח לפרוץ את הדבר הזה.

דב חנין: וחדשות מקומיות הן דבר שיש לו משמעות דמוקרטית מאוד מאוד רצינית, ועל זה אני אגיד תיכף כמה מילים.

<עדי שמאי: אני חייבת כוכבית למה שאמרת.

<עדי שמאי: זה לא רק שהסיפורים שהם לא דרמטיים לא מגיעים למהדורות החדשות הארציות, הבחירה של מהדורות החדשות הארציות ברובה נשענת על סיפורים שקורים במרכז, ואני אתן כדוגמה את פיצוץ גשר "מעריב", שפתח מהדורות במשך שבוע, כולל שידורים חיים.

<עדי שמאי: סיקור לא פרופורציונלי לגמרי לכל מה שקורה בכל המדינה.

<עדי שמאי: סליחה.

דב חנין: ההערה שלך נכונה, ואת מביאה אותי לשאלה של פריפריה ופריפריאליות.

דב חנין: אם אנחנו רוצים לכל הפריפריה, ולפריפריאליות ולפריפריאליים בחברה הישראלית, אז ברור שהדרך היא חדשות מקומיות, בוודאי, לגמרי.

דב חנין: עם זאת, אני רוצה לומר לך, גברתי, שגם בתל-אביב, שאני במקרה מגיע ממנה, המצב של הסיקור של הבעיות האמתיות של התושבים לא טוב.

דב חנין: יש לנו מאבק בגבעת עמל, יש לנו מאבק בכפר שלם, יש לנו מאבק בשכונת הארגזים.

דב חנין: יש לנו המון מאבקים חברתיים בתל-אביב, ואם אין לנו כלי של חדשות מקומיות – כי אומרים התקשורת נמצאת בתל-אביב, היא לא מתעסקת במה שקורה בתל-אביב.

דב חנין: היא מתעסקת במה שקורה בכל מיני מסדרונות בממשלה.

דב חנין: אבל היא לא מתעסקת בחיי היום יום של בני אדם.

דב חנין: לכן שאלת הפריפריה היא מאוד מאוד חשובה, אבל פריפריה נמצאת גם במרכז.

דב חנין: גם המרכז הופך לפריפריאלי.

דב חנין: הבעיה העיקרית היא העובדה שהיעלמות החדשות המקומיות מאוד מחמירה את הגירעון הדמוקרטי שאנחנו נמצאים בו בכלל בחברה הישראלית.

דב חנין: אנחנו חברה שנמצאת בדפיציט דמוקרטי.

דב חנין: היכולת של אנשים לבטא את עצמם, להביע את עצמם, להביא את הנושאים שמעניינים אותם – כל זה הולך ונעלם.

דב חנין: יש לנו מעט תקשורת, והתקשורת המועטה שנמצאת, נמצאת במישורים אחרים שאינם חיי היומיום של אנשים.

דב חנין: למה הבעיה הזו היא בעיה פתירה?

דב חנין: הבעיה הזו היא בעיה פתירה, כי בסוף אנחנו מדברים פה על מעט מאוד כסף.

דב חנין: מה שמהזווית שלכם נראה כעולם ומלואו של השקעה, מבחינת המערכת הממלכתית, תקציב המדינה, זה פשוט גרושים.

דב חנין: איפה הבעיה בכל זאת?

דב חנין: הבעיה בכל זאת היא שבתוך עולם תקשורת שהוא מופנה רווחים, חדשות מקומיות לא ייצרו רווחים.

דב חנין: הן לא ייצרו רווחים.

דב חנין: ואני לא מדבר רק על רווחים כלכליים, אני מדבר גם על רווחים פוליטיים.

דב חנין: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהכדור הזה נמצא אצלנו.

דב חנין: ועדת הכלכלה של הכנסת בעבר עשתה כמה וכמה פעמים מעשה כדי להשאיר את המערכת הזאת בחיים.

דב חנין: אני חושב שהכדור הזה חוזר אלינו.

דב חנין: הכותרת שניתנה לדיון הזה מאוד מדויקת – מה שצריך לעשות זה למצוא דרך לחדש את השידורים של החדשות המקומיות.

דב חנין: אם במערכות הקודמות זה לא עבד, בוא נמצא מנגנונים אחרים.

איתן כבל: תודה אדוני.

איתן כבל: אני פותח את הדיון.

איתן כבל: ברשותכם, קודם כל אני רוצה לשמוע את עמדת משרד התקשורת ומשרד האוצר, שהם הליבה של העניין.

איתן כבל: אני רק יכול לומר שעד לפני חודש ימים, כפי שאמרנו, כדי שהדברים יירשמו בפרוטוקול, על-פי הוראת שעה שנקבעה לפני שנתיים – תקנו אותי אם אני טועה, אז אבישי ברוורמן הוביל את זה, וזה נפל על הכבלים והלוויין, "הוט" ו"יס".

<עדי שמאי: ובתקופה הזאת, פחות או יותר "יס" התחייבו למצוא פתרון להמשך הפקת החדשות המקומיות.

<מיכל רפאלי כדורי: עד ה-21 באפריל, תדייקי.

<מיכל רפאלי כדורי: אל תדברי בשמי.

איתן כבל: מיכל, בינתיים השיח התנהל על מי מנוחות.

<מיכל רפאלי כדורי: צריך דיוק, ועיתונאים בוודאי צריכים לדייק.

איתן כבל: אני קובע כאן את הטונז'.

איתן כבל: כיוון שאני קובע כאן את הטונז', אז שכולם ידברו בטון שלי נכון לרגע זה.

איתן כבל: קודם כל אנחנו רוצים לברר את העניינים.

איתן כבל: אני רק יכול לומר לך, עדי, עם כל הכבוד להתחייבויות של הכבלים והלוויין, זה הונחת עליהם.

איתן כבל: אני לא אומר - - - או לא.

איתן כבל: זה הונח לפתחם, וזה חוזר לכאן, לבית המחוקקים ולרשות המבצעת.

איתן כבל: צריך לכבד את ההחלטות לכאן או לכאן.

עיסאווי פריג': לפני שאתה מתחיל, איתן, זה מזכיר לי, בכדורגל יש את ליגת העל וליגה לאומית, ויש ליגות נמוכות, שלא מעניינות את התקשורת, אבל מביאים קהל ועניין לא פחות משתי הליגות הבכירות, מה לעשות.

איתן כבל: רן, אתה תמתין בשלב הזה.

איתן כבל: גברתי נציגת האוצר, בבקשה.

איתן כבל: שם ותפקיד.

<שירה גרינברג: שירה גרינברג, סגנית הממונה על התקציבים.

<שירה גרינברג: אני לא רואה באוצר שחקן משמעותי.

איתן כבל: אני רק רוצה להעיר לפרוטוקול - - -

<שירה גרינברג: רגע, אבל אני אסביר מדוע.

איתן כבל: שירה, אני מנהל את הדיון.

איתן כבל: למה אני מתפרץ?

איתן כבל: אחת הסיבות המרכזיות לעובדת התקיימות הדיון, שאינני יודע מה יהיה בסופו – כבר הרבה זמן לא ראיתי משהו שנולד ברוח הקודש.

איתן כבל: לא פגשתי מישהו שהוא אחראי על זה.

איתן כבל: זאת אומרת, כל מי ששאלתי אותו אומר אני לא יודע.

איתן כבל: אני לא מכיר.

איתן כבל: דיברתי עם משרד התקשורת, ותיכף רן יציג את הדברים.

איתן כבל: אין לו מושג.

איתן כבל: האוצר – אין לו מושג.

איתן כבל: ברור ש"הוט" ו"יס" ודאי וודאי, זה רק הונחת עליהן על-ידי הרגולטור.

איתן כבל: חלק מהעניין הוא לנסות ולהבין מי נגד מי פה במובן הענייני.

איתן כבל: בבקשה, שירה.

<שירה גרינברג: אני אמשיך ואומר שנאמר כאן לפני – וזה אכן נכון – שיש כמה רבדים שניתן להשתמש בהם כפלטפורמה.

<שירה גרינברג: פלטפורמה אחת היא אם רוצים להאריך את הוראת השעה, אז יש פלטפורמה שהיא קיימת, ומשרד התקשורת – ועוד מעט רן יתייחס – יכול להחליט אם הם מעוניינים או לא מעוניינים להאריך את הוראת השעה.

<שירה גרינברג: פלטפורמה שנייה שנאמרה כאן, שאם רואים ערך במובן של שידור ציבורי, אז המחוקק כבר החליט מה הפלטפורמה של שידור שהוא שידור ציבורי.

<שירה גרינברג: במידה שאכן לשם זה ילך, אפשר גם יהיה לחשוב בעתיד באיזה מובן זה נכנס לתוך התוכן שהוצג בתאגיד השידור הציבורי הישראלי.

<שירה גרינברג: אלה שתי הפלטפורמות הקיימות כפי שאני רואה את זה.

<שירה גרינברג: אלה פלטפורמות שעד היום הממשלה והמחוקק נתנו את דעתם על הנושא, שהוא נושא של שידור ציבורי.

<יפעת בן חי שגב: סליחה, יש פלטפורמה נוספת, הרדיו האזורי.

<יפעת בן חי שגב: הרדיו האזורי.

<רן שטרית: נכון, בדיוק מה שאני רציתי לומר.

איתן כבל: תיכף נגיע לזה.

<שירה גרינברג: גם הרדיו האזורי יכול להיות פלטפורמה נוספת.

<שירה גרינברג: אני רק חושבת שצריך לדבוק באיזושהי לוגיקה שהיא לוגיקה שמדברת עם הפלטפורמות הקיימות, וזה משהו שלדעתי צריך להיות נר לרגלינו, ולא להתחיל - - -

איתן כבל: מה שנקרא, האוצר מייעץ לנו איך לטפל בעניין הזה.

<שירה גרינברג: זה לא ייעוץ, זה הצגת הפלטפורמות.

דב חנין: אנחנו תמיד נשמח לשמוע את זה.

איתן כבל: עצות אנחנו תמיד שמחים לשמוע, תודה.

איתן כבל: קיוויתי שאולי אני אשמע משהו קצת יותר מזה.

איתן כבל: הכבלים, לוויין, רוצים להתייחס?

איתן כבל: בבקשה, מיכל.

<מיכל רפאלי כדורי: אני רוצה לשמוע את יושב-ראש המועצה קודם.

<מיכל רפאלי כדורי: אולי אחר-כך.

<יפעת בן חי שגב: דוקטור יפעת בן חי שגב, יושבת-ראש המועצה לשידורי כבלים ולוויין.

<יפעת בן חי שגב: אני אפתח את דברי בכך שאני אסמוך את שתי ידי על הדברים של חבר הכנסת דוקטור חנין.

<יפעת בן חי שגב: נדמה לי שאין בחדר הזה חולק על החשיבות של החדשות המקומיות - -

<קריאה: יש.

<יפעת בן חי שגב: - - בהנכחת הפריפריה במרחב התקשורתי.

<יפעת בן חי שגב: הערת, בצדק, שהפריפריה היא לא בהכרח גיאוגרפית.

<יפעת בן חי שגב: בהינתן זה, אני חושבת שהשאלה שאנחנו צריכים להתפנות אליה היא באחריות מי יהיה לקיים את המפעל הזה.

<יפעת בן חי שגב: במקור, מבחינה היסטורית, האחריות הוטלה על חברת "הוט", כשהטעם היה גאוגרפי, הוא לא היה טעם רעיוני.

<יפעת בן חי שגב: באותה עת, חברת "הוט", חברת הכבלים, שידרה באמצעות שלוש חברות שהחלוקה ביניהן הייתה גאוגרפית, והיה מקום וצורך – גם בהינתן מפת התקשורת דאז.

<יפעת בן חי שגב: אנחנו מדברים על לפני 20 שנה.

נחמן שי: פעם היו 18 חברות.

<יפעת בן חי שגב: היו יותר, נכון.

<יפעת בן חי שגב: חדשות מקומיות.

<יפעת בן חי שגב: לימים, החברה אוחדה ומבנה הפעילות שלה שונה.

<יפעת בן חי שגב: מיותר לציין שהעולם השתנה והתקשורת השתנתה, וכיוצא באלה.

<יפעת בן חי שגב: גם הפרינט, שבעבר נתן מקום מאוד בולט לחדשות מקומיות – כבר ציינת בצדק – הלך והתדלדל.

<יפעת בן חי שגב: הבעיה היא בעיה אקוטית, אני לא מקלה בה ראש.

<יפעת בן חי שגב: הבעיה נוגעת גם לשידורי הברוד-קאסט, היא נוגעת לשידורי הערוצים המסחריים, שבהם הפריפריה לא נוכחת.

<יפעת בן חי שגב: אבל אני חייבת לומר שבתפיסת העולם שלי, וגם של המועצה שאני עומדת בראשה, לא ברור מדוע החובה צריכה להיות מושתת על חברת "הוט" ו"יס".

<יפעת בן חי שגב: אני רוצה לומר למעלה מזה שאלו חברות שבכלל מנועות מלשדר חדשות.

<יפעת בן חי שגב: כלומר, ביד אחת המדינה אסרה עליהן לעסוק בחדשות, וביד השנייה היא חייבה אותן לשדר חדשות.

<יפעת בן חי שגב: לתפיסתי, החובה הזאת של שידור חדשות מקומיות - - -

איתן כבל: מה שאת אומרת, יפעת, שחדשות מקומיות זה חשוב, לא בבית ספרנו.

<יפעת בן חי שגב: נכון.

<יפעת בן חי שגב: אני אגיד גם איפה לדעתי, אדוני היושב-ראש.

<יפעת בן חי שגב: לדעתי זה צריך להיות בשידור הציבורי, כמו שקורה בכל העולם.

<יפעת בן חי שגב: לא בכדי ניתנה פה הדוגמה של ה-BBC, שהוא ה-BBS האנגלי.

<יפעת בן חי שגב: גם לנו יש, ברוך ה', BBS משלנו, כחול-לבן, ואני חושבת שהמשימה צריכה להיות עליו.

<יפעת בן חי שגב: אגב, אני לא בטוחה שחייבים לשמר את המתכונת הקיימת של מגזין פעם ב-, אולי אפשר ליצור פינה.

<יפעת בן חי שגב: אולי אפשר בכלל לגוון בחדשות.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: יפעת, כבר התקדמנו בעצות, זה בסדר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: כן, מיכל, בבקשה.

איתן כבל: רק שם ותפקיד.

<מיכל רפאלי כדורי: מיכל רפאלי כדורי, סמנכ"ל הרגולציה של "יס".

<מיכל רפאלי כדורי: אני חייבת לדייק פה כמה דברים שנאמרו.

<מיכל רפאלי כדורי: אני מקדימה ואומרת, לבי נצבט על כל אדם שאיבד את מקום עבודתו.

<מיכל רפאלי כדורי: אבל עדי, שהיא עיתונאית, לא תיארה את הנתונים כהווייתם.

<מיכל רפאלי כדורי: אני גם מניחה שהיא לא מייצגת את חברת "וואלה" - -

<עדי שמאי: ממש לא.

<מיכל רפאלי כדורי: - - משום שחברת "וואלה" היא חברה אחות שלנו.

<מיכל רפאלי כדורי: אני גם מעולם לא ביקשתי מ"וואלה" לא לשלוח הנה אנשים או לא לדבר.

<מיכל רפאלי כדורי: זכותם גם הייתה לבוא הנה.

<מיכל רפאלי כדורי: זכותם גם הייתה לקחת את המהדורה ולהמשיך ולשדר אותה בפלטפורמה האינטרנטית שלהם.

<מיכל רפאלי כדורי: אם הדבר הזה היה כל-כך בעל ערך, אפשר היה להמשיך לשדר את זה בפלטפורמה הכי מודרנית, הכי נורמלית, הכי נגישה היום, שזו הרשת האינטרנטית.

<מיכל רפאלי כדורי: "וואלה" הוא אתר מאוד פופולרי.

<מיכל רפאלי כדורי: עובדה שהוא בחר, ברגע שלא קיבל את התקציב מ"יס", לא להמשיך לעשות את זה, למרות שיש לו מערכת חדשות והוא בפריסה ארצית.

<עדי שמאי: אבל אין לו ערוץ טלוויזיה.

<מיכל רפאלי כדורי: לעניין ערוץ הטלוויזיה, בכל הכבוד הראוי – ואני אחזור תיכף למספר האנשים כי אני אוהבת לדייק, ואני רוצה שעיתונאים ידייקו – לא פוטרו 30 איש.

<מיכל רפאלי כדורי: לא פוטרו.

<מיכל רפאלי כדורי: הלכו הביתה חמישה פרילנסים.

<מיכל רפאלי כדורי: עדי עבדה שעה בשבוע באולפן הפריפריאלי בתל-אביב ברחוב אבן גבירול, מאופרת היטב באולפן.

<מיכל רפאלי כדורי: היא לא באה מהפריפריה.

<עדי שמאי: לא רלוונטי.

<מיכל רפאלי כדורי: היא לא איבדה את עבודתה, היא עבדה שעה בשבוע.

<מיכל רפאלי כדורי: ארבעה אנשים נוספים הלכו הביתה, פרילנסים.

<מיכל רפאלי כדורי: כל היתר נקלטו במערכת, חלקם גם עבדו מתוך המערכת.

<מיכל רפאלי כדורי: ועדיין אני אומרת, "וואלה" יכלה להמשיך לשדר.

<מיכל רפאלי כדורי: מרגע שאנחנו העברנו את זה, לפני שנתיים, דרך "וואלה", ניסינו לקדם את זה בכל דרך אפשרית.

<מיכל רפאלי כדורי: היו פרומואים על המסך.

<מיכל רפאלי כדורי: בכל דרך אפשרית.

<מיכל רפאלי כדורי: תגידו יש ל"יס" עניין ב"וואלה", קידמנו את החדשות האלה מהבוקר עד הערב.

<מיכל רפאלי כדורי: נדמה לי ש"הוט" עשו את אותו דבר, אני לא יודעת.

<מיכל רפאלי כדורי: אנחנו שידרנו גם את החדשות של "הוט".

<מיכל רפאלי כדורי: לשמחתי, יש לי מערכת שיודעת לבדוק רייטינג מאוד מדויק.

<מיכל רפאלי כדורי: בערב נתון, צפו בחדשות האלה בין 170 ל-300 בתי אב מתוך 628,000 בתי אב.

<עדי שמאי: כי המהדורה תקועה בערוץ 98 ב-18:30 בערב, ערוץ שאף אחד - - -

<מיכל רפאלי כדורי: עדי, אני באמת אשמח לתת לך את הפריים-טיים בערוץ 22, אבל מה לעשות – גם ערוץ הכנסת - - -

<עדי שמאי: את יכולה לתת אותו בערוץ 3.

<מיכל רפאלי כדורי: גם ערוץ הכנסת הוא ב-99, ובטלוויזיה רב ערוצית לא כולם יכולים להיות בין 22 ל-22.

<מיכל רפאלי כדורי: אין מה לעשות.

<עדי שמאי: אבל זה לא בגלל שהמהדורה לא טובה, זה בגלל שהערוץ - - -

<מיכל רפאלי כדורי: לא אמרתי שהמהדורה לא טובה, אל תצטטי אותי.

<מיכל רפאלי כדורי: המהדורה נהדרת, היא רק לא מעניינת במתכונת הזאת את עם ישראל.

<מיכל רפאלי כדורי: מי שרוצה לתקוף רשויות מקומיות, יש לו "פייסבוק", יש היום - - -

עיסאווי פריג': לא, לא, לא, אל תגידי מעניינת או לא מעניינת.

איתן כבל: לשיטתה.

איתן כבל: לשיטתה.

עיסאווי פריג': לשיטתה, ברור.

<מיכל רפאלי כדורי: אבל אדוני, הרייטינג מעיד.

<מיכל רפאלי כדורי: עם כל הכבוד, זו העבודה שלנו.

<מיכל רפאלי כדורי: רייטינג מעיד על מה מעניין.

עיסאווי פריג': גם דיור יש בשפע בפריפריה, ואת יכולה להגיד לא מעניין אף אחד.

עיסאווי פריג': אותו דבר גם לגבי הדיור.

נחמן שי: יש הבדל בין מעניין לחשוב.

נחמן שי: אלו דברים שהם חשובים.

איתן כבל: סליחה, יצאנו קצת מכלל - - -

<מיכל רפאלי כדורי: חבר הכנסת שי, אנחנו חברות - - -

איתן כבל: מיכל.

<מיכל רפאלי כדורי: אני רוצה לסיים את דברי.

איתן כבל: אני אתן לך, בוודאי.

איתן כבל: קודם כל, יש כאן ערבוב של דברים.

איתן כבל: יש קודם כל הצגת נתונים, ואחר-כך לכל אחד מותר לקחת את הפרשנות לשיטתו.

איתן כבל: אני לא אומר שלא.

איתן כבל: למיכל יש את הפרשנות לשיטתה, ואנחנו יכולים לקחת את הדברים ממקום אחר.

איתן כבל: אבל קודם כל, העובדות צריכות להיאמר.

איתן כבל: זה חלק מהיכולת שלנו לקבל את ההחלטות ולראות איך מקדמים את הדברים.

איתן כבל: חדשות מקומיות – אם זו באמת כמות הצופים, אתה צריך למתוח איזה קו שאתה אומר פחות מזה או מעבר לזה, אני לא יכול להמשיך, כי בסוף, אלו החברות ששמות כסף על העניין הזה.

איתן כבל: אם אתה אדם שצריך לייעץ להן, אתה אומר אין בעיה, והמדינה עושה את זה, וגם גופים פרטיים עושים את זה, אבל יש איזשהו קו.

איתן כבל: אני רוצה עכשיו רק לשמוע את הנתונים, אנחנו עוד לא בדיון.

<מיכל רפאלי כדורי: אני חושבת שהנושאים הפריפריאליים, כמו שהוגדרו על-ידי חבר הכנסת חנין ועל-ידי דוקטור יפעת בן חי שגב, באים לידי ביטוי על המסך של "יס", ונדמה לי שגם בשל "הוט" באמצעות ערוץ "יס-דוקו" וערוץ 8 בסרטים מדהימים שאנחנו עושים על דמויות בפריפריה, על נושאים של הפריפריה, על אנשים שונים ואחרים, ולאו דווקא משודרים.

איתן כבל: משפט אחרון, מיכל.

<מיכל רפאלי כדורי: המשפט האחרון שלי הוא כזה: אני חושבת שהכנסת הזאת צריכה לזכור, אנחנו כבר לא לבד על המפה.

<מיכל רפאלי כדורי: יש את "סלקום-TV", יש אתרי אינטרנט.

<מיכל רפאלי כדורי: העולם משתנה.

<מיכל רפאלי כדורי: בכל הכבוד הראוי, אם מישהו חושב שזה חשוב, שיחפש את המקום המתאים לזה כדי שאנשים יראו את זה.

<מיכל רפאלי כדורי: אתמול בערב הייתה במהדורת ערוץ 10 תכנית שעוסקת בתכנון תחבורתי בשכונות ובפריפריות בפריים-טיים, בחדשות, בערוץ 10.

<מיכל רפאלי כדורי: תכנית מצוינת על חוסר תכנון של תחבורה לשכונות – נושא בהחלט פריפריאלי חברתי פשוט.

<מיכל רפאלי כדורי: זה המקום של זה.

<מיכל רפאלי כדורי: ראו אותה שרים, ראו אותה חברי כנסת, ראו אותה אנשי האוצר, ראה אותה עם ישראל, יש לזה משמעות.

<מיכל רפאלי כדורי: למה לעשות דברים כאלה שלא רואים אותם?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: תודה, מיכל.

עיסאווי פריג': איתן, אני רוצה להביע עמדה.

עיסאווי פריג': אני אגיד את דעתי.

עיסאווי פריג': חברים, שני משפטים.

עיסאווי פריג': חייבים ליצור המשכיות למצב הזה, נקודה.

עיסאווי פריג': איך?

עיסאווי פריג': צריך ליצור המשכיות.

עיסאווי פריג': אותו דבר, כל הבעיות שמחוץ לתל-אביב, אנחנו נשמע אותן טעונים.

עיסאווי פריג': חוסר כדאיות, אף אחד לא שם עליהם, לא מעניין – אני חולק עליכם.

עיסאווי פריג': צריך ליצור המשכיות.

עיסאווי פריג': אתם ב"יס" ו"הוט" לא חייבים.

עיסאווי פריג': אתם גוף עסקי, תמשיכו להתנהל איך שאתם רוצים.

עיסאווי פריג': אני לן על המערכת, על משרד התקשורת, על המערכת הממלכתית, שחייבת לתת מענה וליצור את ההמשכיות הזאת, נקודה.

עיסאווי פריג': המשכיות.

עיסאווי פריג': רן, אתם חייבים לדאוג למוצא להמשכיות.

עיסאווי פריג': איך?

עיסאווי פריג': תשברו את הראש.

איתן כבל: אנחנו נשבור את הראש.

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת, חברי, עיסאווי פריג'.

איתן כבל: חיים סלוצקי, ידידי, בבקשה.

<חיים סלוצקי: תודה רבה.

<חיים סלוצקי: חיים סלוצקי, אני הבעלים של "סלוצקי אפיקי תקשורת", הבעלים של ערוץ 8 ב"הוט" ו"הוט בידור ישראלי".

<חיים סלוצקי: אני רוצה להתייחס לזה כי נאמרו פה דברים שזה המקום, החדשות המקומיות, לטפל בפריפריה.

<חיים סלוצקי: אולי זה גם המקום, אבל המקום המרכזי, כמו שאמרה מיכל – גם הלוויין וגם הכבלים משקיעים מיליונים בסדרות על הפריפריה.

<חיים סלוצקי: אני יכול להגיד מה אני עשיתי, מיכל יכולה להגיד מה עושים ב"יס".

<חיים סלוצקי: ערוץ 8 עשה את "כביש 90", הסדרה, "לא בין ייאוש לתקווה", שתי סדרות, "מגש הכסף", "נשים בין קודש לחול" על הנשים בצפת.

<חיים סלוצקי: אנחנו החלטנו כמדיניות אצלנו, ערוץ 8, להתעסק בדבר החברתי.

<חיים סלוצקי: עברנו לדברים חברתיים.

<חיים סלוצקי: אנחנו עושים דברים מדהימים, אני מניח ש"יס" עושים גם כן.

<חיים סלוצקי: אבל אני חושב שיש פה בעיה בתפיסה.

<חיים סלוצקי: אולי אני אנסה להסביר בשתי דקות, כי 47 שנה אני עובד במקצוע, כולל באקטואליה וחדשות.

<חיים סלוצקי: אני חושב שצריך לכסות את הפריפריה, אני לא מתנגד לזה, חד משמעית.

<חיים סלוצקי: אבל אני חושב שזה לא תפקיד של "יס" ו"הוט" לעשות את זה.

<חיים סלוצקי: כי מה קורה?

<חיים סלוצקי: התקציב הוא מוגבל.

<חיים סלוצקי: אם ילך כסף – מה שקרה, שהלך כסף – לחדשות מקומיות, ערוץ 8 ו"יס-דוקו" ירדו בהשקעה, ומה שיקרה, ירדו סרטים שחשובים לציבור, לכלל ישראל.

<חיים סלוצקי: עובדה, תראה, עשינו תאיר ראדה.

<חיים סלוצקי: ראית איזה רעש היה בציבור.

<חיים סלוצקי: אתה רוצה להעביר את הכסף הזה לחדשות מקומיות, שרואים אותן 700 משפחות?

<חיים סלוצקי: זה לא הגיוני.

<חיים סלוצקי: אני חושב שצריך להיות כיסוי.

<חיים סלוצקי: עכשיו אני אגיד משהו בתור אחד שעובד במקצוע שנים.

<חיים סלוצקי: מי שיכול ליצור הכי טוב הוא מישהו שיש לו חברת חדשות קיימת.

<חיים סלוצקי: כי ליצור חברת חדשות זה המון כסף.

<חיים סלוצקי: המון כסף.

<חיים סלוצקי: ולכן אם למישהו יש חברת חדשות קיימת, שבין כה וכה יש לו פריסה בדרום ובצפון – אני פונה, עוד פעם, לשידור הציבורי החדש.

<חיים סלוצקי: אני חושב שזה המקום.

<חיים סלוצקי: העלות השולית שלו תהיה הרבה יותר זולה.

<חיים סלוצקי: הרבה יותר זולה, כי כבר יש לו את הכתבים בשטח ויש לו את הצוותים בשטח.

<חיים סלוצקי: מה שקרה פה, הכריחו את "הוט" ו"יס" לקחת צוותים ולהוציא אותם החוצה.

<חיים סלוצקי: יש להם את הצוותים האלה, הם יכולים לעשות את זה.

<חיים סלוצקי: מה שקורה פה, אם שמת לב, פתאום עולות עוד חברות, כמו "סלקום" ו"פרטנר".

<חיים סלוצקי: הפונקציה של ההשקעה של "יס" ו"הוט" היא פונקציה של ההכנסות שלהן.

<חיים סלוצקי: ברגע שההכנסות יורדות, ההשקעה בתוכן יורדת.

<חיים סלוצקי: גם ככה הן נמצאות היום בירידה של ההכנסות כי מצטרפות חברות חדשות, זה לא יעזור.

<חיים סלוצקי: ולכן, אני חושב שצריך לשמר את מה שאנחנו עושים היום ולפתור את הבעיה של החדשות המקומיות באמצעות השידור הציבורי.

<חיים סלוצקי: יש חברת חדשות שהולכים להקים, ויהיה לה את כל הצוותים.

<חיים סלוצקי: העלות השולית שלה תהיה הרבה יותר זולה, וזה יהיה יותר מקצועי.

<חיים סלוצקי: תודה.

איתן כבל: תודה, חיים.

איתן כבל: נחמן, אתה רוצה?

נחמן שי: כן, בטח.

נחמן שי: אני מצטער שלא שמעתי חלק מהדוברים, אז זה לא יהיה הוגן אולי, אבל אני רוצה להשמיע את עמדתי העקרונית שחייבים למצוא המשך לחדשות המקומיות.

נחמן שי: אנחנו היינו עדים לקרב הגדול שהתחולל בכנסת הקודמת אצל יושב-ראש הוועדה הקודם, עד שהוא הצליח למצוא איזושהי פשרה, שגם הייתה מבוססת על חצי מהסכום שהושקע קודם על-ידי "הוט" ו"יס".

נחמן שי: וגם ידענו שהרגע הזה יגיע .

נחמן שי: יש איזו תכונה רעה לזמן, הוא עובר.

נחמן שי: פתאום זה מגיע, ואז אומרים לא חשבנו שנגיע לתאריך הזה.

נחמן שי: אז הוא הגיע, ואנחנו יודעים שיש עכשיו קושי.

נחמן שי: אבל אנחנו חייבים למצוא פתרון שיימשכו החדשות המקומיות.

נחמן שי: אני כן חושב, חיים, שיש הבדל – אני לא מזלזל, חס וחלילה, בעבודה הדוקומנטרית המצוינת שנעשית.

נחמן שי: הזכרת סדרה אחת, היו עוד, וזה בסדר גמור.

נחמן שי: אבל יש הבדל בין אקטואליה לבין תחקיר רציני שמוליך לסרט דוקומנטרי, וגם ההשקעות הן כמובן שונות בתכלית.

נחמן שי: ולא הייתי רוצה לפגוע בעבודה הדוקומנטרית, כי גם הגענו פה בישראל להישגים בלתי רגילים בתחום הזה.

נחמן שי: אבל אני חושב שבתוך כל הסכומים העצומים שמתגלגלים בענף הזה – גם אם יש פה ירידה – יש המון כסף בסך הכול.

נחמן שי: לא אמרתי שמרוויחים הרבה, אבל יש הרבה כסף.

נחמן שי: צריך למצוא איזושהי פינה גם לחדשות המקומיות.

נחמן שי: זה ביטוי, זה גם נותן להם השתקפות לדברים שמתרחשים שם, שבאופן טבעי, לא מוצאים את הבמה הלאומית.

נחמן שי: זו גם דרך לגדל אנשים בהתנסות שמתחילה בשוליים הגאוגרפיים או החברתיים, אבל אחר כך היא מגיעה למרכז.

נחמן שי: חשוב שיגיעו אנשים מהמקומות האלה, בגלל שאז יש להם גם את המודעות ואת ההבנה מה זה אומר לא להיות במרכז, וגם כשהם מגיעים, הם זוכרים.

נחמן שי: יש לנו כמה אנשים שפועלים היום בלב החדשות הלאומיות, ואתה רואה איזו זיקה יש להם דווקא למקומות שמהם הם צמחו בעבר, ואין כמו הניסיון הזה.

נחמן שי: אני לא יודע באילו סכומים מדובר והאם בלתי ניתן לגייס את הכסף הזה.

נחמן שי: אני לא יודע.

<עדי שמאי: חמישה מיליון שקל לשנה.

נחמן שי: חמישה, זה מה שחשבתי.

איתן כבל: חמישה מיליון לכל אחת?

נחמן שי: לא, ביחד.

<עדי שמאי: חמישה מיליון לשתיהן.

נחמן שי: וגם האוצר היה שותף לזה.

נחמן שי: אני צודק שהיה מימון משולש?

<יפעת בן חי שגב: לא.

<מיכל רפאלי כדורי: לא, לא.

נחמן שי: רק אתן נתתן, "יס" ו"הוט"?

<מיכל ריבלין: מיכל ריבלין, מ"הוט".

<מיכל ריבלין: היה הסדר בן שנתיים-שלוש שהחדשות שולמו מתמלוגי חשכ"ל.

<מיכל ריבלין: ברגע שההסדר הזה הסתיים, התקיימה הוועדה שבה נדרשנו לפתרון של הוראת שעה בת שנתיים, נראה לי שלא בכדי.

<מיכל ריבלין: אני חושבת שכולם חיכו שעד אז רשות השידור, או תאגיד השידור בתצורתו החדשה, יעמוד על רגליו ויוכל לשאת בנטל, שאני חושבת שזו המחויבות הטבעית שלו.

<מיכל ריבלין: אני רק אגיד כמה מילים בשם "הוט".

<מיכל ריבלין: אנחנו מלווים את החדשות שנים רבות, עוד מאותם 18 אזורי זיכיון.

<מיכל ריבלין: החלפנו מפיקים במהלך הדרך, תמיד טיפלנו בחדשות בצורה הכי טובה שיש.

<מיכל ריבלין: עברו מ-JCS ל"קודה", רשות השידור גם נטלה חלק בשלב כזה או אחר.

<מיכל ריבלין: חרף כל המאמצים, החדשות הפכו למוצר טלוויזיוני שהצופים שלנו לא מגיעים אליו.

<מיכל ריבלין: גם אחרי סיבוב שעשינו בערוץ 3 – מיזמתנו, עשינו ניסיון להביא את החדשות לקהל יותר רחב – זה לא עזר.

איתן כבל: אוקיי.

<מיכל ריבלין: אני חושבת שלאור החשיבות הציבורית, מחד גיסא, ומנגד, לאור העובדה שהפלטפורמה שלנו היא לא הפלטפורמה המתאימה לחדשות, המקום הטבעי שלהן הוא תאגיד השידור, וזו הפלטפורמה שצריכה להיות לזה.

<זיו מאור: זיו מאור מהאגודה לזכות הציבור לדעת.

<זיו מאור: אני מחליף את אתי גולדפינגר.

<זיו מאור: יאיר השתמש קודם בביטוי "כשל שוק", ולא מדובר בכשל שוק, מדובר בשינוי של השוק.

<זיו מאור: וגם לא מדובר בכשל של העובדים שהפיקו את החדשות האלה, בדיוק כמו שיצרן של מכונות כתיבה, מוכשר ככל שיהיה, לא יצליח להתפרנס היום.

<זיו מאור: הרשתות החברתיות מחליפות את החדשות המקומיות.

<זיו מאור: חבר הכנסת חנין קודם העלה שורה של תועלות שהן כביכול תועלות ציבוריות שכביכול צומחות מהעניין הזה.

<זיו מאור: הרשתות החברתיות עושות את העבודה, הן מטפלות בדבר הזה.

<זיו מאור: צריך להבין, סיקור תקשורתי הוא לא מטרה, הוא אמצעי.

<זיו מאור: במקרה של החדשות המקומיות זה אמצעי כדי להביא לתודעה של נבחרי הציבור ברמה המקומית את הבעיות שעולות.

<זיו מאור: ואת הצורך הזה הרשתות החברתיות כבר ממלאות.

<זיו מאור: היו פה כמה התייחסויות למהלכים של ה-BBC.

<זיו מאור: אין מקום להשוות, אלו מדינות שבהן השוק המקומי, להבדיל מהשוק הלאומי, גדול כמו השוק המקומי בישראל גם מבחינת אוכלוסין, גם מבחינת תקציב, וכתוצאה מכך, גם מבחינת היקף ההחלטות הציבוריות שמתקבלות.

<זיו מאור: אני אסיים ואזכיר מחקר של ה-FCC מ-2006.

<זיו מאור: אמנם מלפני ה"פייסבוק", אבל הוא מעלה נקודה מאוד חשובה.

<זיו מאור: הוא השווה בין היקף שידור החדשות בתחנות מקומיות, תחנות מקומיות שהן בבעלות מקומית, לבין תחנות מקומיות שהן חלק מרשת, בבעלות חברות שחולשות על כלל ארצות-הברית.

<זיו מאור: הוא מצא ששיעור החדשות שמשודר בתחנות בבעלות מקומית גבוה משמעותית משיעור החדשות שמשודרות בתחנות בבעלות כללית.

<זיו מאור: וזה חשוב כדי להמחיש את הנקודה שחדשות מקומיות הן מוצר שאמור לצמוח מלמטה.

<זיו מאור: האנשים שמייצגים את האינטרס של הפריפריה יודעים את הדרך לכנסת.

<זיו מאור: הם לא נמצאים פה.

<זיו מאור: אנשים שבאים לדבר בשמה של הפריפריה כולם תל-אביביים.

<זיו מאור: וזו נקודה מאוד מאוד חשובה.

<זיו מאור: השורה התחתונה שלנו היא שהחדשות המקומיות - - -

<עדי שמאי: אני לא תל-אביבית, סליחה.

<זיו מאור: אוקיי.

<זיו מאור: אז אני מתנצל, כמעט כולם תל-אביביים.

<זיו מאור: השורה התחתונה היא - - -

<עדי שמאי: ומה זה רלוונטי?

<זיו מאור: השורה התחתונה היא שמי שרוצה לייצג את עניינה של הפריפריה יודע כיצד לבטא אותה כאן, והוא נפקד מכאן.

<זיו מאור: לכן אנחנו טוענים שבשידור המסחרי, שבוודאי לא אמור לשאת בנטל הזה – וגם לא השידור הציבורי, כי בסופו של דבר, חמישה מיליון שקלים זה סכום קטן, אבל עדיין מדובר בכספי ציבור, ואותם צריך להוציא על בסיס הצדקה.

<זיו מאור: אנחנו לא מוצאים לעת הזאת, כאשר הרשתות החברתיות ממלאות את החסך הזה, את הצורך להוציא אפילו חמישה מיליון שקלים על הדבר הזה.

<עדי שמאי: אני חייבת להעיר נקודה קטנה.

<עדי שמאי: אני לא ראיתי אף בדואי שניתקו לו את החשמל בבית שלו ובכל היישוב סביבו כותב סטטוס ב"פייסבוק", ומישהו מחברת חשמל מתקשר אליו ואומר לו: אוקיי, אין בעיה, נחזיר לכם את החשמל מחר בבוקר, מה שהמהדורה של החדשות המקומיות כן יכולה לעשות, ומה שסיקור עיתונאי, ברוב המקרים, פותר את הבעיה הבירוקרטית שמאן דהו נתקל בה.

<עדי שמאי: אבל יכול להיות שהמחקרים מראים אחרת.

<רן שטרית: קודם כל, בהמשך לדברים של יפעת ושירה, גם אנחנו חושבים שהחדשות המקומיות, הדיווח בנושא אקטואליה מקומית, הם נושאים חשובים, במיוחד לעניין השמעת הקולות השונים מהפריפריה.

<רן שטרית: אנחנו חושבים, לעומת זאת, בהמשך לדברים שנאמרו כאן, שהחדשות המקומיות מקבלות היום פלטפורמות, דרכים מגוונות, גם דרך הרדיו האזורי, אגב, שמייחד מהדורות ספציפיות לאזורי הזיכיון שלו.

<רן שטרית: אבל, בעקבות הדברים שנאמרו כאן, גם בעקבות פניית יושב-ראש הוועדה למשרד בנושא הזה, משרד התקשורת יפנה למועצת תאגיד השידור הציבורי בבקשה שתבחן יצירת פלטפורמה לחדשות מקומיות שישדרו חדשות מהפריפריה במסגרת שידורי התאגיד, שכיום הם מוקמים.

<רן שטרית: המועצה הרי מונתה ועובדת, והיא המוסמכת על-פי חוק לטפל בנושא הזה, אבל אנחנו עדיין, משרד התקשורת, יכולים לפנות בבקשה שתבחן את הנושא.

איתן כבל: ברשות

איתן כבל: כם, אני רוצה לומר כמה וכמה דברים בעניין.

איתן כבל: נאמרו פה בסך הכול דברים מכל הכיוונים, אלה שהסכימו או לא.

איתן כבל: דברים שהם די מקובלים עלי, גם אלה שהסכימו וגם אלה שלא.

איתן כבל: כל אחד בא מהמקום שלו.

איתן כבל: אבל אני רוצה לחדד ולהבהיר.

איתן כבל: חדשות מקומיות זה דבר שזקוקים לו.

איתן כבל: גם בתל-אביב אין חדשות מקומיות.

איתן כבל: תל-אביב, לא כולה זה רוטשילד וכולי.

איתן כבל: רוב תל-אביב – רובנו לא מגיעים אליה בכלל.

איתן כבל: רובנו לא מגיעים לתל-אביב, העיר תל-אביב, שאתה מסתובב בה, אתה חי בי, אתה פוגש את בעיותיה.

איתן כבל: ממש לא.

איתן כבל: זה צד אחד.

איתן כבל: צד שני, זה כמו דילמה בבחירות אזוריות.

איתן כבל: מה תעשה בבחירות אזוריות כשכל אזור רוכב כמעט האחד על השני?

איתן כבל: אבל אני כן סבור שצריך להביא – ואתה צודק לחלוטין, ואי-אפשר להתעלם ממה שאמר זיו.

איתן כבל: אני מכיר את זה מה"וואטסאפ" שלי, מהמיילים שלי ב"פייסבוק".

איתן כבל: כמה קבוצות "פייסבוק" ו"וואטסאפ" יש היום ברשתות על עניינים מקומיים.

איתן כבל: האמת, זה כבר נהיה טורח ציבור הפוך.

איתן כבל: כל אחד שיש לו איזה סיפור של צינור, של כביש, זה עולה לרשת.

איתן כבל: והאמת היא שהיום זה הכלי הכי משפיע על מקבלי ההחלטות ברובד המקומי.

איתן כבל: זו נהייתה סוג של מעצמה, שיצאה, לדעתי, מכלל פרופורציה, אבל לא חשוב, זה המצב.

איתן כבל: אבל אחרי כל מה שאמרתי, זה לא דומה, חיים ידידי, למה שאתה עושה.

איתן כבל: אתה יודע, יש חיים.

איתן כבל: דברים פשוטים של אנשים מקומיים, חדשות מקומיות.

איתן כבל: מישהו אמר פה כבר אין מקומונים.

איתן כבל: אני לא מסכים.

איתן כבל: הפריפריה חיה ממקומונים ומשחקת במקומונים.

איתן כבל: המקומונים הקטנים האלה, ששני-שליש מהם אמנם פרסומות, אבל החלק שהוא לא פרסומות, יש שם עניינים שנוגעים לחיי היום-יום היישוביים, שלא תראה אותם, לא תשמע עליהם, לא תפגוש בהם בשום מקום.

איתן כבל: אני יכול להביא אפילו את הדוגמה של השכונה שלי.

איתן כבל: לא כל דבר הופך - - -

<יאיר טרצ'יצקי: מקומונים יש, עיתונות מקומית אין.

איתן כבל: זה דיון אחר.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר – יאיר, אתה נכנס לרובד נוסף, אבל בוא לא נפתח עכשיו את הדיון הזה, זה לא הדיון הזה.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר, שזה דבר שלטעמי נדרש, נצרך.

איתן כבל: הוויכוח אם זה ב-99 או ב-98, ואם זה היה במקום אחר – אני לא בטוח.

איתן כבל: צריך לחשוב על זה בצורה אחרת, צריך להביא את זה לידיעת הציבור.

איתן כבל: גם ערוץ הכנסת, אם הוא היה ב-22, או שהיה לו יותר רייטינג – את יודעת מה, אולי בגלל שזה 22.

איתן כבל: אבל עדיין, לערוץ 10 אין יותר מ-, ולא כי הוא 10.

איתן כבל: או הערוץ הראשון, שתמיד אני אומר שהוא הכי קל – 11, זה לא פחות מ-22 או 55 ללחוץ.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר בשורה התחתונה, אני לא מחפש להרחיק עדות או לקרב עדות ממקומות שמבחינתי לא עוזרים.

איתן כבל: אני חושב שצריך שתהיינה חדשות מקומיות.

איתן כבל: צריך למצוא להן – כמו שאמר חבר הכנסת נחמן שי, כמו שאמר חבר הכנסת עיסאווי פריג', ואמר דב – את המקום הנכון.

איתן כבל: אני בכלל לא בטוח – האמת היא שהכבלים והלוויין – תפרו ועדה, אני לא יודע איפה.

איתן כבל: זה לא טבעי, זה לא אמור להיות המקום שלהן, בכל הכבוד.

<מיכל רפאלי כדורי: אנחנו גם לא משדרים אזורית, אנחנו ארציים.

איתן כבל: עזבי, זה בסדר.

איתן כבל: הנקודה היא כזו: הבית הטבעי של זה – רן, אני הולך לפעול בכיוון הזה בכל הכוח – הוא תאגיד השידור הציבורי.

איתן כבל: הוא צריך להקדיש לזה שעה יומית.

נחמן שי: הוא לא יקדיש.

נחמן שי: הוא לא יקדיש.

נחמן שי: הוא עצמאי.

נחמן שי: נתנו להם כזאת עצמאות, שעכשיו כל נציג של הממשלה אומר מה אני יכול לעשות?

נחמן שי: הם חזקים עלי.

נחמן שי: גם אתמול המנכ"ל אמר את זה.

איתן כבל: נחמן - - -

נחמן שי: שמעת את ניסוחו של רן, - -

<רן שטרית: זה החוק, לא? זה החוק.

נחמן שי: - - הוא יפנה בבקשה.

<רן שטרית: אבל זה החוק, חבר הכנסת שי.

נחמן שי: כי הוא חוק חזק.

איתן כבל: כיוון שהייתי זה ששם את הפלטפורמה של החוק, שרצה להרחיק אותנו מכל וכל מכל התהליך ואחר-כך – אני רוצה לחבר את זה גם כן לעניין של הטלוויזיה הקהילתית, שזה דומה ולא דומה.

איתן כבל: בסוף אנחנו צריכים להחליט מה אנחנו עושים עם הפלטפורמות האלה.

נחמן שי: לגבי הקהילתית, אני שמעתי ממך שיש פתרון, נכון?

<יפעת בן חי שגב: כן, יש כרגע פתרון.

<יפעת בן חי שגב: זה ממשיך במימון המדינה.

נחמן שי: כן, אבל מימון המדינה פה הוא בקושי כמה מאות אלפי שקלים.

<יפעת בן חי שגב: מיליון וחצי שקל.

נחמן שי: אז תעמוד בזה.

<יפעת בן חי שגב: אבל צודק היושב-ראש שתגיע השעה שנצטרך להידרש לזה.

איתן כבל: מה קורה פה?

איתן כבל: אתה מקבל את התקציב ואתה כבר נערך למאבק של התקציב הבא.

איתן כבל: זה לא הגיוני.

איתן כבל: אתה לא חי, אין לך זמן להתעסק עם אתה מה שאתה לשמו.

איתן כבל: אתה כל הזמן עסוק לדאוג לשנה הבאה.

איתן כבל: ואי-אפשר לנהל מערכות בצורה שכזו.

איתן כבל: אני חושב שיש כאן הזדמנות שצריך לתת לה את המענה.

איתן כבל: יושב כאן נציג של תאגיד השידור הציבורי החדש.

נחמן שי: יש איזושהי התייחסות בחוק לחדשות מקומיות, חוץ מהניסוחים הכלליים האלה של ייצוג פריפריה וכדומה?

איתן כבל: יש ניסוח כללי מאוד.

נחמן שי: אתה יכול להסתכל רגע בחוק?

<מיכל רפאלי כדורי: יש איסור על חדשות, והיתר למקומיות.

איתן כבל: יש אזכור.

איתן כבל: אין מחויבות.

איתן כבל: אין מחויבות שאני יכול לומר חייבים הם.

איתן כבל: ואני אומר לך, נחמן, שלהערכתי – זה לא צריך להיות בשעה 20:00, ולא ב-19:00.

נחמן שי: ברור.

איתן כבל: אבל אתה יכול, אם אתה עושה את זה נכון, לייחד את השעה המסוימת.

איתן כבל: גם היום, אתה מעביר שידורים מהחינוכית, אתה מעביר אותם בלו"ז קבוע, והיו שנים שזה היה להיט.

נחמן שי: אבל יש הבדל בין פלטפורמה רב-ערוצית כמו "הוט" ו"יס", כשאתה יכול לבחור מה שאתה רוצה, לבין ערוץ אחד בלבד, שתיקח מהם אפילו רבע שעה ביום או חצי שעה ביום.

<רן שטרית: יש גם ערוץ 33.

<יפעת בן חי שגב: התאגיד מנהל כמה ערוצים.

<יפעת בן חי שגב: יש ערוץ 33.

איתן כבל: חברים, אני רוצה להימנע מ- – אבל כן – וזאת חובתנו, ולא רק זכותנו – לתבוע את הדבר הזה.

איתן כבל: זה יכול להיות רבע שעה, וזה יכול להיות 20 דקות.

איתן כבל: חברים יקרים, בשעות מהבוקר עד הלילה, אף אחד בעולם לא ישכנע אותי שבשעות אחר הצהריים, בשעות המנומנמות, שכל אחד רק רוצה למצוא מה אתה יכול לעשות – אם אתה בונה פלטפורמה טובה, נכונה, בפירוש.

איתן כבל: אני אפילו אומר לכם, יש את המשוגעים שרצים בכל יישוב ויישוב, שיודעים שזו יכולה להיות פלטפורמה שלהם להעביר את המסרים שלהם.

איתן כבל: אבל אני לא רוצה להיכנס לזה.

נחמן שי: איתן, סליחה שאני מפריע לך.

נחמן שי: נניח לשיטתך נציגי "הוט" ו"יס" יצאו מפה מאושרים.

נחמן שי: א', אל תוותר על מה שיש לך לפני שקיבלת משהו אחר.

איתן כבל: אני עוד לא סגרתי כלום.

נחמן שי: אתה סוחר לא קטן.

נחמן שי: ב', אמור להיות ערוץ לילדים, לא?

נחמן שי: נכון, בתאגיד?

<רונן אברמסון: יש מספר ערוצים.

<קריאה: כן, כן.

נחמן שי: - - - אמור להפעיל שלושה, נכון?

<קריאה: מהחינוכית שמתמזגת עם השידור הציבורי.

נחמן שי: אבל היא לא מתמזגת.

<שירה גרינברג: יש לה עד 2018.

<אביגדור דנן: החוק בתיקון האחרון יצר פיצול בין יום התחילה ליום המעבר.

<אביגדור דנן: יש גם איזו התייחסות לגבי השידורים של הטלוויזיה החינוכית, ששם היא מפסיקה לשדר תכניות בענייני היום.

<אביגדור דנן: שנה ושלושה חודשים אחרי יום התחילה היא מפסיקה לשדר בכלל.

<אביגדור דנן: כרגע יום התחילה נקבע ל-30 בספטמבר, אז שנה ושלושה חודשים לאחר מכן זה סוף 2017.

<אביגדור דנן: בסוף 2017 החינוכית מפסיקה לשדר, ותאגיד השידור הישראלי מתחיל לשדר.

נחמן שי: אבל תאגיד השידור הציבורי יפעיל גם ערוץ לילדים?

<אביגדור דנן: ב-1.1.2018

נחמן שי: הוא מקבל ערוץ לילדים?

<אביגדור דנן: זה לא כתוב ככה בחוק, אבל יש את ההבהרה הזו, זו הכוונה.

נחמן שי: חוץ מערוץ בערבית.

<אביגדור דנן: הערוץ בערבית מההתחלה.

איתן כבל: כדאי שאני אסכם את העניין.

איתן כבל: חברים יקרים, אני גומר ב"הוט" ו"יס".

איתן כבל: הרעיון הזה הוא מונח עדיין, שיהיה ברור.

איתן כבל: יכול להיות שאם אני אמצא לנכון להעלות את זה בתוך הכנסת ולנסות – למרות שזאת האופציה הלא מועדפת שלי, אני אומר את זה בצורה הכי ברורה.

איתן כבל: אני לא חושב שזה המקום הנכון.

איתן כבל: אני אומר את זה גם לנציגי האוצר, שחושבים שהם לא קשורים לעניין.

איתן כבל: אני אזמן דיון בדחיפות עם המנכ"ל, עם נציג האוצר, עם נציגי התאגיד, כדי לסגור שזאת תהיה הפלטפורמה, כי זה המקום הטבעי, נחמן.

נחמן שי: אתה יכול לעשות את זה רק במצב אחד, שזה יימשך ברצף.

נחמן שי: אם אתה תפסיק ותגיד בעוד שנה ורבע – אתה צריך ליצור רצף של שידורים שלא מפסיקים.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: ברור לי.

איתן כבל: בוודאי, נחמן.

איתן כבל: כבר חודש הם לא משדרים.

איתן כבל: השידורים כבר הופסקו.

<מיכל רפאלי כדורי: בסוף אפריל.

איתן כבל: הם כבר הופסקו.

איתן כבל: אני מנסה ליצור הרבה מעבר לעדי שמאי וחבריה.

איתן כבל: אני עכשיו מנסה למצוא את הפלטפורמה העניינית לנושא הזה כדי שזה יהיה חלק בלתי נפרד מהתפיסה.

איתן כבל: ואני חושב שזה עדיין – למרות כל מה שנאמר פה, אני עדיין חי פה, ואני עדיין צורך תקשורת בדרך כזו או אחרת, וקורא.

איתן כבל: עדיין, העניינים המקומיים – אני אומר לכם, ואתם רואים את זה, זה כל כך בולט במקומונים, אפילו של שני-שליש לא עיתונאים.

איתן כבל: בסדר, יאיר?

איתן כבל: כשמגיעים הביתה, אני רואה את זה, קודם כל לוקחים את המקומון, עוברים על ה"חארטות", כמו שאתה אומר, של המקומון, לראות מי תקף את מי, מי אמר על מי, ואחר כך עוברים לעיתונות הארצית.

איתן כבל: נדיר הוא שאתה רואה שקודם כל לוקחים את – כי כל אחד חי את הסביבה של המקום שלו.

איתן כבל: רן, אני רוצה פגישה בשבוע הבא.

איתן כבל: אני אומר את זה לקיים.

איתן כבל: אני רוצה לחתוך את זה לכאן או לכאן לאלתר.

איתן כבל: בכל מקרה, אם צריך, נעלה את זה גם לרמה של שר אוצר, בכל הכבוד.

איתן כבל: אלו לא סכומים של היום הרת עולם, היום תעמיד למשפט.

איתן כבל: אבל דבר אחד אני אומר, עדי, הפלטפורמה הקיימת, או האופן שבו זה מתקיים היום, זה מאוד נישתי.

איתן כבל: בתוך הנישה, זה אימא של הנישה.

איתן כבל: או שאתה מוציא את זה ואתה הופך את זה למשהו שהוא אמתי – לא בא לי לשחק עם עצמי גם כן, אני אומר את זה כי היה לחץ פוליטי או לחץ כזה או אחר.

איתן כבל: או שעושים את זה, נחמן, אמתי, או שלא.

נחמן שי: יש לי רעיון.

נחמן שי: אני מציע שתקיים דיון אצלך.

איתן כבל: אני אשמח שגם אתה תהיה חלק, ותבוא.

נחמן שי: אני באמת אבוא.

איתן כבל: כן, אני אומר שתהיה חלק מהעניין.

נחמן שי: אני באמת מייחס לזה חשיבות, לא סתם.

איתן כבל: כן, גם אני.

נחמן שי: עוד מתוך עניין הרדיו האזורי בשעתו.

נחמן שי: צריך לשבת עם המנהלים של התאגיד החדש.

נחמן שי: הם צריכים להופיע.

איתן כבל: הם יופיעו, הם יופיעו.

נחמן שי: עם כל הכבוד ל - - - שלך, הם צריכים להופיע פה בדיונים ולקבל את המסר.

נחמן שי: זה לא חוכמה לשלוח כל הזמן משפטנים.

נחמן שי: הם צריכים להראות את הפרצוף שלהם פה, סליחה על הביטוי, ולהשתתף בדיונים האלה, ואני רוצה לשמוע את דעותיהם.

נחמן שי: הם צריכים להביע את עמדתם העקרונית אם הם מתכוונים, ובאיזה אופן, לתת ביטוי להיבטים המקומיים בחדשות שלהם.

נחמן שי: שלא יגידו לי שכשיש חדשות מקומיות חשובות הם ישודרו בלאו הכי, וכשהן לא חשובות, הן לא ישודרו.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: אני לא התכוונתי לחדשות מקומיות שעוסקות ברמה כזו שהן - - -

נחמן שי: אם קורה משהו בצפון, זה יגיע.

איתן כבל: זה לא חדשות מקומיות כבר.

נחמן שי: נכון, בדיוק, זה חדשות ארציות.

נחמן שי: צריך לדעת אם הם מתכננים – הם עכשיו עובדים על לוחות שידורים, אני מניח – אם הם לוקחים בחשבון את ההיבט המקומי, כי זו הציפייה שלנו.

נחמן שי: ואם לא, הכנסת הזו יודעת להעביר חוק, או סעיף נוסף, שידגיש את החשיבות וידרוש את זה.

נחמן שי: אבל אני לא מרגיש נוח שאנחנו הולכים לחוקק פה חוקים ספציפיים לתכניות בתאגיד השידור.

נחמן שי: זה ממש אנטיתזה למה שבנינו פה.

נחמן שי: בנינו תאגיד עצמאי, לשמור עליו.

נחמן שי: לא שאנחנו נשב פה, איתן ואני, ונתחיל להעביר – אנחנו רוצים 30 דקות לזה ו-50 דקות לזה.

נחמן שי: זו תהיה פרסה.

נחמן שי: דעתי השלילית ידועה, אבל זה בטח לא הדבר שצריך לעשות.

<עדי שמאי: ואני כן חושבת שצריך להאריך את הוראת השעה עד שיימצא פתרון להפקת החדשות המקומיות על-ידי התאגיד הציבורי.

<מיכל רפאלי כדורי: היא הסתיימה.

איתן כבל: סליחה, מיכל, לא ביקשתי את העזרה שלך.

איתן כבל: עדי, אני מודה לך על ההצעה.

איתן כבל: אני לא מקבל אותה.

איתן כבל: אני לא יכול לעשות דבר כזה, לכפות – אנחנו שני חברי כנסת פה, זה צריך גם כן להגיע למליאה.

איתן כבל: ולמה לי לעשות מעשה שלא יעבור?

איתן כבל: בסוף אני לא משחק עם עצמי.

איתן כבל: הרי היום יש ממשלה, יש אוצר, הם לא יאפשרו לזה לעבור.

איתן כבל: אחת מן השתיים, אם את רוצה שאני אעשה מעשה שבסוף יפיל, יסגור ויסתום את הגולל לגמרי על כל התהליך, אפשר לעשות אותו.

איתן כבל: זה לא מה שאני רוצה.

איתן כבל: אני רוצה לנסות להמשיך ולשים את הנושא של החדשות המקומיות בצורה משמעותית, אמתית, רצינית.

איתן כבל: נכון להיום אין סיכום שזה עובר בקדנציה הנוכחית, גם אם כל האופוזיציה תגיד לך שהיא באה.

איתן כבל: אני אומר את זה מתוך ידיעה, הכרה ורצון כן לקדם את הדברים.

איתן כבל: דרך אגב, המשרדים הרלוונטיים, גם משרד התקשורת, הוא אדיש במובן הזה שהוא לא נגד כדי שדבר לא יצא מן הכוח אל הפועל, אלא הם נרתמים ומוכנים להירתם כדי לפעול אל מול התאגיד.

איתן כבל: אני מתחייב להמשיך וללוות את זה בלוח הזמנים הכי קצר, ואז נקבל את ההחלטה הסופית.

איתן כבל: תודה, הישיבה נעולה.