ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 235, 2016-05-30 11:30

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, היועצת המשפטית, רשמת, דובר, חברותיי וחבריי חברי הכנסת.

איתן כבל: אנחנו נכנסים כאן לדיון מאוד מעניין, מאוד חשוב, אפילו מרתק.

איתן כבל: אני יודע שיש הצעת חוק לתיקון תקנה 112.

איתן כבל: יש מי שסבור שממנה יצא המזור לתחלואי הנהג הישראלי או הבעיות בכבישים.

איתן כבל: נושא המאבק בקטל בדרכים נמצא בוועדה בעדיפות עליונה, כאשר בעזרת השם בתוך שבוע, מקסימום 10 ימים, יצא הדוח הסופי שעמלים עליו.

איתן כבל: לא סתם אנחנו מתעכבים.

איתן כבל: אנחנו מתעכבים, כי אנחנו רוצים להוציא מתחת ידנו את התוצאה והעבודה הטובה ביותר.

איתן כבל: התיקון הזה שמונח כאן לפניכם הוא חלק מאותו תהליך שדיברנו עליו בתוך הדיונים הארוכים והמעמיקים סביב הנושא של הקטל בדרכים.

איתן כבל: מי שחושב שככל שנחמיר אנשים יצאו מהבית ויגידו "אוקי, אנחנו יותר לא נעשה עבירות", מהיכרות אישית עם עצמי יש לי קצת ספק בעניין הזה.

איתן כבל: הנחת העבודה היא שאנחנו הרוב הנורמטיבי.

איתן כבל: אנחנו אנשים שקמים בבוקר, יוצאים לעמל יומם או לעניינים אחרים לא כדי, חס וחלילה, לעשות איזה מעשה שיכול לפגוע בנו, ולא פחות חשוב גם באחרים.

איתן כבל: אני אומר זאת, כי יש בתיקון הזה, ועברתי עליו, כמה עניינים מאוד לא מידתיים.

איתן כבל: זה מזכיר לי כמה ויכוחים בנוסח של "אם אתה בסדר, מה אתה צריך לדאוג".

איתן כבל: בדרך כלל מי שדואג זה אלה שהם בסדר, כי מי שלא בסדר אף פעם לא מסתכל לאחור.

איתן כבל: אני מכניס אותנו לפתחם של דברים ועניינים כדי שהדיון יהיה מאוד חד וברור.

איתן כבל: כמובן אנשים כאן יביעו את עמדתם.

איתן כבל: יש עמדות לכאן ולכאן בשאלות כאלו ואחרות.

איתן כבל: הכוונה שלנו היא להגיע להבנות סביב סעיפי החוק השונים, כדי שבאמת זה יהיה חוק שיוכל לסייע לנו במידה רבה במאבק בתאונות דרכים, בקטל בדרכים.

יעקב פרי: כמובן שצריך לברך על הצעת חוק שבאה להסדיר מחדש מדרג ענישה, זה ברור לחלוטין.

יעקב פרי: בנוסח שמובא פה להקראה ראשונה עולה אצלי חשש מסוים, אני אומר את זה בזהירות רבה, שבמקרים מסוימים ישנה החמרה בלתי מידתית שחורגת, להבנתי, או למיעוט הבנתי, מעקרונות משפטיים שמנחים אותנו, כאשר העקרונות המשפטיים צריכים להמשיך להנחות אותנו.

יעקב פרי: אני אתן שתי דוגמאות.

יעקב פרי: יש את התיקון שמבקש לקבוע עונש אוטומטי על שלילת רישיון נהיגה בשל אי התייצבות לדיון בבית משפט.

יעקב פרי: לא קיים, לטעמי, קשר בין אי התייצבות בפני שופט, לבין העונש שמבקשת הצעת החוק של שלילה אוטומטית של רישיון הנהיגה של הנאשם.

יעקב פרי: דבר שני, תיקון ששולל את שיקול הדעת מבית המשפט והשופטים שהיום, למיטב הבנתי, עומדים לרשותם הרבה מאוד כלים משפטיים להתמודדות עם מצבים כאלה.

יעקב פרי: אני מניח שאנחנו נשמע את חוות הדעת של הגורמים השונים, לא רק של מציעי הצעת החוק.

יעקב פרי: אני חושב שתפקידנו הוא לקבוע את העמק השווה, אם אני יכול כך להתבטא, ולהעביר חוק צודק ויעיל, לא רק חוק שאנחנו מחמירים בו בשם ההחמרה.

איתן כבל: יש כאן סוג של התנגשות.

איתן כבל: בתי המשפט יכולים להגיד "וואלה, יש לנו לחץ, במה שאפשר נקל על העומס".

איתן כבל: זה יכול גם להתקדם לשלב מסוים שנעשה תוכנת מחשב, כל אחד ייכנס ויצא הפלט.

איתן כבל: מצד אחד זה, לכאורה, נוח, אבל מצד שני המוטיב הכל כך מרכזי שעושה את כל ההבדל זה שהשופט יכול לעסוק, לעיתים, בשיקול הדעת הניתן לו, שזה ההבדל הגדול מהאות היבשה שכתובה בתוך ספר החוקים, מבלי להמעיט כהוא זה מהדברים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לברך על השינויים שאנחנו צפויים להביא לכאן בעקבות השימוע שעשית בנושא של הקטל בדרכים.

איילת נחמיאס ורבין: אני הייתי אחראית על הנייר שעסק בשינוי ענישה בנהיגה תחת השפעה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה להגיד שאני מאוד הושפעתי מארצות הברית בעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: הם כבר לפני כמה שנים הפכו הריגה בתאונת דרכים תחת השפעה לרצח מדרגה שנייה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה להגיד שזה מאוד מאוד השפיע עלי, בין היתר כי אנחנו רואים את כמות תאונות הדרכים בקרב צעירים שאצלם כמות האלכוהול המותרת בזמן נהיגה יותר נמוכה מאשר אצל מבוגרים.

איילת נחמיאס ורבין: הפערים הם דרמטיים.

איילת נחמיאס ורבין: ההשפעה היא קריטית בעניין הזה.

איתן כבל: בואו לא ניכנס לשם.

<חוה ראובני: הצעת החוק הזאת שלפנינו פורסמה בדצמבר 2013, עברה קריאה ראשונה בינואר 2014, והתקיימו בה 3 דיונים בשנת 2014 בטרם התפזרה הכנסת.

<חוה ראובני: הוחלה עליה רציפות באוקטובר 2015, לכן אנחנו מתחילים מהנוסח הכחול כפי שפורסם.

<חוה ראובני: הצעת החוק הזאת בנויה מ-3 סוגי עניינים שקשורים לנושא האכיפה והענישה, לאו דווקא לנושא של החמרת ענישה, אף כי גם דברים כאלה קיימים.

<חוה ראובני: זה מערב הרבה מאוד עניינים שקשורים לתהליך של האכיפה והענישה בדרך, על מנת שיהיו יעילים יותר, נכונים יותר ויתנו את התוצאות היותר נכונות.

<חוה ראובני: אני לחלוטין מסכימה עם אדוני שעונש חמור הוא לא בהכרח מפתח להרתעה והשפעה על נהגים אם התהליך לא טוב, אם זה מתעכב, אם זה לא נאכף.

<חוה ראובני: חבריי שמכירים אותי בנושא מכירים את הדוגמה של הקנס של ה-100 שקל על חנייה אסורה בכחול לבן בלי לשלם.

<חוה ראובני: מדובר בקנס הרבה יותר מרתיע לעומת קנסות הרבה יותר גבוהים על עבירות אחרות, כי את ה-100 שקל האלה אתה בטוח מקבל.

איתן כבל: לא שיש לי בעיה עם הקנס של ה-100 שקל, אבל את יודעת שכל יום חונים.

<חוה ראובני: חומרת העונש כשלעצמה, אין לי מחלוקת עם אדוני, היא בוודאי לבדה לא מרתיעה ולא משפיעה.

<חוה ראובני: נושא אחד שיש כאן הוא נושא שהתחיל ביוזמת המשרד שלנו עוד בשנת 2009.

<חוה ראובני: הוא כלל ניסיון לסוג של מודרניזציה בפקודה.

<חוה ראובני: בפקודת התעבורה יש ניסוחים שאי אפשר לחיות איתם, כמו למשל אם מדברים על כך שרשות הרישוי צריכה לקבוע מי הוא נהג פרוע או מופרע, סמכויות מעצר שלא מתקרבות בכלל לסטנדרטים שבחוק המעצרים, בלגן נוסחי כתוצאה מבערך 60 תיקונים בפקודה שנערכו ב-10 השנים האחרונות טלאי על טלאי, תיקון 112 - -

איתן כבל: נכון שאתם משרד התחבורה, אתם אמורים לתכלל את כל העניין, אבל בסוף יש תכלית.

איתן כבל: התכלית הראויה היא שזה כלי נוסף במאבק מול התאונות.

איתן כבל: מה התפישה פה?

איתן כבל: תנסי לתת לי בתוך קופסא 3 שורות.

איתן כבל: תאמרו "וואלה, זה העניין שלנו, אנחנו רוצים עכשיו שכל אחד שחונה באדום לבן יקבל מאסר עולם עם עבודות פרך כי זה ימנע לגמרי".

איתן כבל: אני רוצה לתפוס לאן זה הולך בתוך התהליך הזה, זה יעזור לנו בהבנה.

<חוה ראובני: לגמרי לא.

<חוה ראובני: החמרות עונשים, כפי שאולי אדוני ראה, יש כאן מעט.

<חוה ראובני: דוגמה הכי בולטת פה היא הנושא של השכרות.

<חוה ראובני: שם יוצרים מדרג.

<חוה ראובני: חלק מהעבירות שם יורדות לעונשים קלים יותר.

<חוה ראובני: המטרה שלנו פה היא לעדכן את התהליכים, להסתכל על תופעות שאנחנו רואים בתחבורה, להסתכל על תופעות שאנחנו רואים במהלך האכיפה והשפיטה, להסתכל על בעיות שהתעוררו ולנסות לתת להן מענה.

<חוה ראובני: התחלנו עם זה.

<חוה ראובני: ב-2009 יזמתי פגישה אצלי במשרד עם כל הגורמים העוסקים בזה.

<חוה ראובני: אמרתי להם, בואו תגידו לי איפה יש לכם בעיות כרגע, איפה החוק כרגע לא מאפשר למצות את התפקיד שלכם, איפה אתם מתקשים.

<חוה ראובני: היה סיעור מוחות כזה.

<חוה ראובני: בכמה ישיבות עלו רעיונות.

<חוה ראובני: היה, למשל, רעיון של מדרוג הענישה בשכרות, היה הנושא של התייצבות למשפט שאדוני הזכיר שלא מדובר על ענישה, מדובר על פסילה מינהלית.

<חוה ראובני: הרעיון היה להתמודד, לעשות איזו שהיא תמונה - אנחנו עם חוק שנכתב ב-61 ותוקן אין ספור פעמים מאז – על-מנת לראות איך משפרים ומתאימים אותו לצרכים העכשוויים.

יעקב פרי: אי התייצבות לדיונים זו מכה?

<חוה ראובני: אי התייצבות לדיון בתעבורה הוא דבר מותר ולגיטימי, בניגוד למשפט פלילי אחר.

<קריאה: זו זכות מוקנית, היא כתובה בחוק.

<חוה ראובני: חוק סדר הדין הפלילי פוטר מהתייצבות בעבירות תעבורה.

<חוה ראובני: הבעיה היא שאי אפשר להטיל עונש מאסר על נאשם שהוא מורשע ולא נמצא.

<חוה ראובני: יש עבירות שאנחנו חושבים שחיוני להבטיח לבית המשפט את האפשרות להטיל עונש מאסר.

<חוה ראובני: בעבירות הממוקדות האלה אנחנו רוצים לתמרץ בנמרצות את ההתייצבות לדיון.

<חוה ראובני: זו רשימה מצומצמת של עבירות, רק כאלו שבהן אנחנו חושבים שהפוטנציאל להטיל עונש מאסר הוא פוטנציאל רלוונטי.

<חוה ראובני: זה סוג אחד שנמצא בהצעת החוק.

<חוה ראובני: סוג נוסף של עניינים שנמצא בהצעת החוק הוא מאלה שעלו מהוועדה בראשות כבוד השופט אביטל חן, שמונתה על ידי ועדת השרים לענייני בטיחות בדרכים והגישה את המלצותיה ב-2011.

<חוה ראובני: עניינם היה ייעול ההליך בבית המשפט לתעבורה, אם זה הבנייה מחדש של החלוקה של הקנסות, לראות מה קורה לפני המשפט, מה קורה במהלך המשפט, מתוך מחשבה שאפשר לייעל, אפשר לנצל יותר טוב את המשאב של בית משפט לתעבורה ואת זמנו המוגבל בלי, לטעמנו, לפגוע בזכויות נאשמים.

<חוה ראובני: נכון, יש צעדים מסוימים שכלולים בהצעה הזאת שמטילים עליהם סוג של הגבלות, אבל אנחנו חושבים שההגבלות הן מידתיות, הן רלוונטיות.

<חוה ראובני: שום דבר שם לא מרחיק לכת ולא חמור בעינינו.

איתן כבל: תנסי לתת לי תפישה.

<חוה ראובני: מבחינת הנושא של ייעול בבית משפט לתעבורה, אנחנו כמעט לא מתערבים בקטע של הדיון בעבירות של הזמנה לדין, למעט הדבר המסוים הזה של התייצבות.

<חוה ראובני: המטרה שלנו היא לצמצם הצפה גדולה מאוד של בית המשפט בבקשות להישפט, שספק עד כמה יש מאחוריהן כפירה אמיתית באישום.

<חוה ראובני: זה הליך טקטי שאנשים מנהלים לטובת דחיית הרשעה, לטובת פריסה לתשלומים, לטובת אם הפריץ ימות הכלב ימות כי יש דוחות שמתבטלים אם הזמן עובר.

<חוה ראובני: אנחנו רוצים להביא למצב שבו איפה שיש מחלוקת אמיתית על עובדות המשפט יהיה דיון בבית משפט לתעבורה, איפה שאין - שלא יהיה.

<חוה ראובני: הרעיון של עבירה על פסילת ברירת משפט זה סוג של טרייד אוף.

<חוה ראובני: המדינה מוותרת על מיצוי העונש, נותנת על רמזור אדום כמה מאות שקלים קנס, כאשר הנאשם תמורת זה לא חושף את עצמו לפסילות, לא מקבל קנסות כבדים, בוודאי לא מאסרים והשבתת רכב.

<חוה ראובני: האדם מוותר על סוג של זכויות דיוניות מסוימות.

<חוה ראובני: אנחנו רוצים לתמרץ את המצב שרק התיקים האמיתיים המצריכים בירור שיפוטי יהיו בבית משפט לתעבורה.

איתן כבל: בכך שיש בעיה טכנית, מינהלית כי למערכת אין מספיק עובדים, אין מספיק פקידים, אין מספיק שופטים, זה דבר שמונע את הזכות מהעוזר שלי להתמקח עם התובעת.

איתן כבל: הוא הצליח לשכנע אותה להוריד את הקנס מ-400 ל-100 שקל.

איתן כבל: זה נשמע כאילו סוג של התחלה של בדיחה, אבל זה באמת.

איתן כבל: תדעי לך, אני פוגש אנשים.

איתן כבל: אני האחרון שרוצה לתת פה זכות לעבריינים, רק לפעמים אני חושב שהכיוון הוא יותר לזה שמעצבן אותך מאשר לזה שגורם לך למצב בעייתי.

איתן כבל: פה קשה לי עם זה.

<חוה ראובני: אני אענה לאדוני בשתי רמות.

<חוה ראובני: רמה ראשונה, כל קנס וקנס שמוטל הרי עובר דרך השולחן הזה.

<חוה ראובני: כנראה שאם הוועדה הזאת אישרה 250 שקל, היא שוכנעה שזה הסכום.

<חוה ראובני: זה לגבי הנושא של העומס המינהלי וכו'.

איתן כבל: אני מדבר על החיים.

<חוה ראובני: אני אתן לאדוני דוגמה ממישור אחר בתחום התחבורה.

<חוה ראובני: יש פקקים.

<חוה ראובני: אפשר לבנות עוד ועוד ועוד כבישים, להוסיף לבתי המשפט עוד שופטים, עוד פקידים, עוד מתמחים, עוד עוזרים משפטיים ועוד בניינים, או שאפשר לעבור לשימוש באמצעיים אחרים שהם פחות צרכניים מבחינה מינהלית.

<חוה ראובני: אנחנו לא חושבים שהמדינה צריכה להעמיד את המשאבים על בקשות להישפט שאין מאחוריהן דבר וחצי דבר מבחינה מהותית.

<חוה ראובני: בית המשפט צריך לדון במחלוקות.

<קריאה: מאיפה את ממציאה את זה?

<אתי בנדלר: איך את יודעת שאין מאחוריהן דבר?

<אתי בנדלר: הוא מתמקח עם התובעת בגלל שהוא חושב - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: חברים, זה גם נקודות, לא רק קנס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפעמים אנשים מוכנים לשלם את הקנס אבל לא רוצים את הנקודות.

<חוה ראובני: על זה אף אחד לא שואל אותם.

<חוה ראובני: על זה אין מיקוח, כי אין שיקול דעת לאף אחד לבטל נקודות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולכן הם מגיעים לבית המשפט כדי להוכיח.

<קריאה: כנראה שאתה לא מבקר בבתי המשפט.

<חוה ראובני: כאשר יש מחלוקת אמיתית - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי קובע?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה להישפט על כך שנתנו לי דוח.

<אתי בנדלר: העובדה שאתה תפקיד את סכום הקנס, תוכיח שאתה באמת סבור שיש על מה להתמקח.

<חוה ראובני: אנחנו לא מבטלים את הזכות להישפט.

<חוה ראובני: אם אני מדברת באופן כולל על מה שיש פה, זאת ההצעה.

<חוה ראובני: סעיפים שונים משרתים את זה באופנים שונים.

איתן כבל: אני חושב שלדיון הבא תצטרכי לשכנע יותר.

<אתי בנדלר: יהיו כאן עוד מי שינסו לשכנע.

<אבי טננבאום: אנחנו רוצים להחמיר, ואני מדבר רק על החמרת הענישה, מתוך מטרה להשיג מטרות מסוימות.

<אבי טננבאום: המציאות היא שבישראל אנחנו מחמירים מאוד בענישה.

<אבי טננבאום: לפחות 10% מנהגי ישראל פסולים.

<אבי טננבאום: ה-10% האלה הם רובם לא על תעבורה.

<אבי טננבאום: המספרים שאני נותן אלה מספרים שקשה מאוד להשיג אותם, לקח גם לי הרבה זמן.

<אבי טננבאום: 250 אלף אנשים לפחות פסולים בגלל הוצאה לפועל, עוד 100 אלף לא שילמו קנסות תעבורה, ו-100 אלף פסולי בית משפט ומשרד הרישוי, כאשר חלק מהפסולים של בתי המשפט ומשרד הרישוי הם פסולים לא בגלל עבירות תנועה.

<אבי טננבאום: מה שקורה הוא שאם אתה לא משלם קנס, תופס אותך שוטר ונותן לך הזמנה לבית משפט.

<אבי טננבאום: אם אתה לא בא לבית משפט, אתה מקבל עוד עונש של קנס ופסילה.

<אבי טננבאום: אתה מסתבך ולא יכול לצאת מזה.

<אבי טננבאום: המציאות היא שאי אפשר לצאת מזה.

<אבי טננבאום: כרגע יש לנו בערך 450 אלף.

<אבי טננבאום: אני אומר שזה בערך, כי חלק מאלה שפסולים עכב אי תשלום קנסות, גם פסולים עכב הוצאה לפועל.

<אבי טננבאום: זאת אומרת, יכול להיות שאלה אותם אנשים.

<אבי טננבאום: לא הצלחתי עד עכשיו למצוא את המספרים.

<אבי טננבאום: אני רץ אחרי כל רשות ורשות, כאשר כל רשות ורשות אומרת שזה מסובך לה.

יעקב פרי: הטענה שלך היא שכמעט חצי מהפסולים אינם פסולים בגלל עבירות תנועה.

<אבי טננבאום: יותר מחצי.

<אבי טננבאום: אם אתה לא משלם חוב להוצאה לפועל - אתה פסול, ואם אתה לא משלם קנסות תעבורה - אתה מסתבך.

<אבי טננבאום: אני יודע מניסיוני שרוב אלה שהגיעו אלי כפסולים לא היו אנשים שעברו עבירות תעבורה, אלא אנשים שהסתבכו משיקולים כלכליים.

איתן כבל: משרד הרישוי, אומר ד"ר טננבאום שהוא ביקש את הנתונים על פי הפילוחים השונים.

איתן כבל: הייתכן שלא ניתן לתת לו את הפילוחים האלה?

<חוה ראובני: אני לא יודעת לומר מאיפה התבקש, אם זה התבקש אצלנו.

<חוה ראובני: אני בטוחה שאפשר.

<חוה ראובני: אני חייבת לציין, למען הדיוק של הדברים פה, שמה שמכונה פסילה של הוצאה לפועל איננה פסילה, אלא ביטול רישיון.

איילת נחמיאס ורבין: התליה.

<חוה ראובני: לא, זה ביטול, כך זה מנוסח בחוק ההוצאה לפועל.

<חוה ראובני: נהיגה בזמן הביטול הזה איננה נהיגה בזמן פסילה שסעיף 67 חל עליו, כך במפורש.

יעקב פרי: אבל אין לו רישיון.

<חוה ראובני: אם אין לו רישיון, זו נהיגה בלי רישיון, זו לא נהיגה בזמן פסילה.

<אבי טננבאום: בפעם הראשונה היא צודקת, אבל ברגע שתופס אותו שוטר והוא מגיע לבית משפט, שופטים אותו על זה שהוא נהג - -

איילת נחמיאס ורבין: השופט טננבאום, משהו מטריד אותי בנתון הזה, עם כל הכבוד.

איילת נחמיאס ורבין: אני מסכימה שבן אדם לא צריך לנהוג כי רישיונו בוטל, אלא אם כן אנחנו נחליט שמהסיבות האלו לא מבטלים רישיון.

איילת נחמיאס ורבין: השולחן הזה יכול להחליט את זה.

איילת נחמיאס ורבין: מה שמטריד אותי זו העובדה שכל כך הרבה אנשים לא יכולים לנהוג מסיבות שאינן קשורות לנהיגה שלהם, שנעשה שימוש בסנקציה הזאת במקומות, תסלחו לי שאני אומרת את זה, שפחות מטרידים אותנו.

<חוה ראובני: אני יכולה להסכים עם גברתי, אבל זאת לא הייתה עמדת המחוקק.

איתן כבל: אני מבקש, גברתי, לדעת מה הנתונים שאמר השופט טננבאום מבחינת הבקשה שלו למשרד הרישוי.

איתן כבל: אני מבקש לדיון הבא את כל הנתונים שהוא ביקש.

<לאה ורון: שהשופט טננבאום יעביר לוועדה.

איתן כבל: תמציא לוועדה את המצגת.

איתן כבל: ירשום אדוני מה הוא בדיוק מבקש, ומשרד הרישוי יידרש לתת לנו את הנתונים.

<גבי בן הרוש: נהגים באוטובוסים נוסעים בפסילה בלי שהם יודעים.

<גבי בן הרוש: גם משרד הרישוי לא יודע.

<אבי טננבאום: נהגים מקצועיים נפסלים הרבה יותר.

<אבי טננבאום: דיברנו על נהיגה בשכרות, על העונש של נהיגה בשכרות.

<אבי טננבאום: היחידים שאולי מקבלים את עונש המינימום של שנתיים פסילה אלו אוכלוסיות מוחלשות שלא יכולות להתמודד עם המערכת.

<אבי טננבאום: יש לי בפועל את הנתונים, אבל בממוצע, אם אתה מגיע לבית משפט בהסדר טיעון, אתה מקבל 8 חודשים פסילה, כשהחציון הוא 7.

<אבי טננבאום: זאת אומרת, חצי מהאנשים מקבלים פחות מ-7 חודשים.

איתן כבל: זאת אמירה מאוד מאוד מאוד לא פשוטה.

<אבי טננבאום: האמירה שלי היא עובדתית.

איתן כבל: אני לא מתווכח עם האמירה של אדוני.

איתן כבל: אדוני מציג נתונים עובדתיים.

איתן כבל: כל עוד לא קם מישהו וסתר את העובדה הזאת, אני חושב שנכון לרגע זה יש כאן אמירה לא פשוטה.

איתן כבל: אלו העובדות.

איתן כבל: האמירה שמציגה אוכלוסיות מוחלשות שאינן יודעות להגן על עצמן, או אין להן את הכלים לקחת את עורכי הדין הטובים ביותר, ואנחנו לא נעשה פה גזרי עיתונים של כל האירועים שחווינו או החברה הישראלית חוותה בעניינים האלה, היא אמירה מאוד מטלטלת.

יעקב פרי: מה זה "נעדרים"?

<אבי טננבאום: הכוונה היא כשלא באים לבית משפט לתעבורה ונשפטים בהעדר.

<אבי טננבאום: המציאות מוכיחה שאלה שלא באים לבית משפט הם לאו דווקא אלה שמזלזלים, אלא כאלה שלא יודעים להתמודד עם בעיות, אין להם כסף לעורכי דין, הם לא יודעים איך להתמודד עם המערכת.

<אבי טננבאום: אלה אנשים שבדרך כלל הפתרון שלהם לבעיות הוא לברוח מהבעיות.

<אבי טננבאום: בדרך כלל הם גם אוכלוסיות מוחלשות.

<אבי טננבאום: אגב, כל מה שאני אומר עכשיו זה מחקר שאמור להיות מפורסם במגזין אקדמי, אחרי שבדקו את כולו.

<אבי טננבאום: אם יש לך עורך דין, ב-80% אתה מגיע להסדר.

<אבי טננבאום: אם אין לך עורך דין, רק ב-40% אתה מגיע להסדר, כי עורך הדין יודע למצוא כשלים ראיתיים.

<אבי טננבאום: אני מזכיר את זה, כי מה שקורה בפועל זה לא מה שכתוב אצלכם בהצעת החוק.

<אבי טננבאום: מה שקורה בפועל זה שהתפתחה פרקטיקה בבתי המשפט לתעבורה שבה מגיעים להסדר טיעון בנימוק החצי מופרך של "כשלים ראיתיים", ולכן כל הצדדים מסכימים על עונש מופחת בהרבה.

<אבי טננבאום: התוצאה היא שגם אם יורידו לשנה, שנתיים ו-3, זה לא יעזור כלום, כי כבר היום מקבלים הרבה פחות מהשנה.

<אבי טננבאום: לא רק זאת, כל אלה שעכשיו יצטרכו לקבל 3 שנים, הם בוודאי אלה שינהלו את הדיון, ואז לא הרווחנו כלום.

<אבי טננבאום: החמרת ענישה דורשת תקציבי ענק.

<אבי טננבאום: מה שאתם רואים בצד ימין זה מספר תיקי השכרות עד 2005, כי אז התחילו לעבוד עם הינשוף.

<אבי טננבאום: מה שאתם רואים בצד שמאל זה מה שיש אחרי 2005, כאשר אז מספרי המשפטים גדלו מ-500 בממוצע ל-12 אלף בממוצע, בערך פי 24,30.

<אבי טננבאום: מספר השופטים בפועל לא עלה.

<אבי טננבאום: אם כבר הוא ירד.

<אבי טננבאום: התוצאה הסופית היא שרוב משפטי ההוכחות שמתנהלים כיום בבתי המשפט הם משפטים של שכרות, כאשר לכל הדברים האחרים אין זמן.

<אבי טננבאום: השכרות בלעה את המערכת.

<אבי טננבאום: מי שמסקרן אותו לדעת, תאונות דרכים קטלניות בשכרות וסתם תאונות בשכרות הן בסביבות 2%,3%.

<אבי טננבאום: אפשר לטעון שזה 4% כי זה משתנה משנה לשנה, אבל בישראל הרמה מאוד נמוכה.

<אבי טננבאום: אפשר גם לדעת את זה, כי צריכת האלכוהול בישראל היא משהו כמו חמישית מאירופה.

<אבי טננבאום: אם ניקח את כל השכרות ונוריד אותה, גם כן לא נרוויח רווח גדול בתאונות.

<אבי טננבאום: זו לא הנקודה.

<אבי טננבאום: החמרת ענישה בכלל היא דבר מאוד יקר.

<אבי טננבאום: נתתי כדוגמה את השכרות.

<אבי טננבאום: אני אתן את העובדה שהתקינו מצלמות.

<אבי טננבאום: כתוצאה מזה סתמו את בתי המשפט.

<אבי טננבאום: כל החמרת ענישה שאתם רואים פה תגרום לעוד יותר תקציבים שיצטרכו.

<אבי טננבאום: מספר השופטים לא יגדל.

<אבי טננבאום: בצורה כזאת יסתמו עוד יותר את המערכת.

איתן כבל: העניין של המצלמות, מבלי להיכנס לדוח מבקר המדינה, היה נכון עד לפני ה-waze.

איתן כבל: היום כולנו משתמשים ב-waze.

איתן כבל: הוא מודיע לך שאתה לפני מצלמה.

<אבי טננבאום: ולמרות זאת תראה כמה דוחות יש לך.

איתן כבל: נכון, אני לא יותר מידי התעמקתי.

איתן כבל: אין לי ספק שנצטרך לתת לזה מענה אחר, כי המצלמות האלו הפכו להיות מסחטה של כסף יותר מאשר גורם שהוא מרתיע.

<אבי טננבאום: חלק גדול מהאנשים, למרות שהם משוכנעים שהם צודקים בדוחות, לא מגיעים לבית משפט.

<אבי טננבאום: יש פה 70 איש.

<אבי טננבאום: כל אחד יחשוב לעצמו כמה דוחות הוא קיבל מהמשטרה במהלך נהיגתו ואחרי זה יחשוב לעצמו כמה הוא קיבל בצדק ולא בצדק.

<אבי טננבאום: אחרי שהוא יחשוב כמה הוא קיבל שלא בצדק, הוא יגיד אם זכותו לבוא להתלונן או לא.

<אבי טננבאום: הרבה אנשים לא באים להתלונן לא בגלל שהם חושבים שהם לא צודקים, בגלל שאין להם כוח לכל ההליך, הם לא רוצים ללכת לבית משפט, הם לא יכולים להפסיד יום עבודה.

<אבי טננבאום: הם מוותרים מראש, למרות שהם משוכנעים שהם צודקים.

<אבי טננבאום: נכון שיש כאלה שרק מושכים את ההליך, אבל יש גם כאלה שמוותרים.

<טובה רוזנבלום: אני נדרשתי להתייחס ספציפית.

<טובה רוזנבלום: יש לי המון מה להגיד על הדברים של ידידי ד"ר טננבאום, אבל אני הגעתי לכאן לדבר ספציפית על חוק ההשבתות.

<טובה רוזנבלום: השבתת רכב זה עונש שניתן על אחת מ-14 עבירות ספציפיות.

<טובה רוזנבלום: כשקצין משטרה תופס מישהו בזמן אמת, הוא יכול לקחת לו את הרישיון ואת הרכב ל-30 יום.

<טובה רוזנבלום: השר גלעד ארדן שהיה בתפקיד שלך, לא רצה להמשיך בזמנו עם החוק הזה שהוא די דרקוני עד אשר יתקבלו הממצאים של המחקר הזה.

<טובה רוזנבלום: בעקבות זה המשיכו את החלת החוק עם ההמלצות הספציפיות שלנו.

<טובה רוזנבלום: בעולם יש 10 מדינות שהחוק הזה תרם להן.

<טובה רוזנבלום: זה חוק די מחמיר.

<טובה רוזנבלום: הוא הביא באותן מדינות לירידה של כמות העבירות, של כמות התאונות.

<טובה רוזנבלום: הסנקציה היא מידית, ממש במקום.

<טובה רוזנבלום: יש על זה כל מיני השגות.

<טובה רוזנבלום: רצו לבדוק איך זה עבד בארץ.

<טובה רוזנבלום: עשינו שני מחקרים.

<טובה רוזנבלום: המחקר הראשון היה מחקר סטטיסטי.

<טובה רוזנבלום: קיבלנו נתונים של 1624 נהגים שרכבם הושבת.

<טובה רוזנבלום: השווינו אותם עם אותם נהגים שהיו לפני החלת החוק.

<טובה רוזנבלום: רצינו לראות מה קרה בעקבות החוק.

<טובה רוזנבלום: הלכנו 3 שנים שקדמו לחוק ושנה וחצי אחרי החלת החוק.

<טובה רוזנבלום: נמצא שיש אפקט עיקרי להשבתה, זאת אומרת, אותם נהגים שרכבם לא הושבת חזרו לבצע עבירות יותר מאשר כאלה שרכבם הושבת.

<טובה רוזנבלום: בדקנו פר נהג סדרתי או חדש.

<טובה רוזנבלום: בדקנו מה קורה עם נהגים ספציפיים.

<טובה רוזנבלום: זאת באמת הייתה עבודת נמלים.

<טובה רוזנבלום: היו לנו 3 מאגרי מידע: מאגר מידע של הרשעות, תאונות והמדגם הכללי.

<טובה רוזנבלום: אותו הבדל היה הרבה יותר גדול כאשר היה מדובר בעבירה ראשונה, כלומר, נהג סדרתי שרגיל לבצע עבירות, רגיל לעונשים כאלה ואחרים.

<טובה רוזנבלום: זה אמנם השפיע עליו, אבל הרבה פחות.

<טובה רוזנבלום: זה השפיע באופן דרסטי, לפחות בשנה וחצי האלו שאנחנו בדקנו, על כאלה שכאשר רכבם הושבת הם חזרו הביתה בלי אוטו, היו צריכים להתנצל היטב בפני ההורים שלהם.

<טובה רוזנבלום: הם לא חזרו על העבירה הזאת יותר.

<טובה רוזנבלום: זה בעצם הממצא.

<טובה רוזנבלום: זאת הייתה ההמלצה שלנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה שלא תפסו אותם לא אומר שהם לא חזרו על העבירה.

<טובה רוזנבלום: אנחנו ממליצים לחזור על המחקר הזה.

<טובה רוזנבלום: לגבי תאונות דרכים, לא הצלחנו למצוא הבדלים בין כמות תאונות הדרכים שביצעו כאלה שרכבם הושבת, לעומת כאלה שלא, או אצל אותם אנשים לפני שהיה החוק ואחרי החוק.

<טובה רוזנבלום: תאונת דרכים, תודה לאל, זה אירוע נדיר.

<טובה רוזנבלום: פה אני יכולה להגיד את זה, לא במקומות אחרים.

<טובה רוזנבלום: פחות זמן אני אקדיש לסקר הטלפוני שעשינו, שזה מחקר נוסף.

<טובה רוזנבלום: שם היו לנו מטרות אחרות.

<טובה רוזנבלום: זה היה המדגם שלנו.

<טובה רוזנבלום: אתם רואים לבד את המספרים.

<טובה רוזנבלום: תראו למי משביתים את הרכב.

<טובה רוזנבלום: משביתים לגברים צעירים, רווקים, כאלה שלא משתכרים הרבה כסף ויש להם הרבה פסילות רישיון קודמות.

<טובה רוזנבלום: זה הפרופיל של הנהג שמשביתים לו הרבה יותר את הרכב.

<טובה רוזנבלום: רק ל-5% מהנשים משביתים את הרכב.

<טובה רוזנבלום: מעל גיל 34 זה הרבה פחות.

<טובה רוזנבלום: גם בקרב נשואים זה הרבה פחות.

<טובה רוזנבלום: מה שמצאנו בסקר הזה זה שאנשים לא ידעו על העונש הזה, לא ידעו על קיומו.

<טובה רוזנבלום: כשאני שואלת אנשים הם לא יודעים מה זה.

יעקב פרי: זו סמכות של קצין משטרה, נכון?

<טובה רוזנבלום: זה אומר שהענישה חייבת ללכת יחד עם הסברה, עם חינוך, כי הרבה אנשים לא ידעו בכלל שזה קיים.

<טובה רוזנבלום: אלה שכבר יודעים תומכים בעונש הזה, למרות שזה עונש מאוד דרקוני.

<טובה רוזנבלום: השבתה כן מביאה לצמצום בעבירות תנועה.

<טובה רוזנבלום: לא הצלחנו להגיע לביטוי של זה בתאונות דרכים, אבל זה כן נתפס כעונש ראוי.

<טובה רוזנבלום: כדי שאנשים יבצעו משהו, הם צריכים להיות באיזה שהוא קונצנזוס עם החוק.

<טובה רוזנבלום: ברגע שיש הסכמה ותמיכה, הסיכון לדבוק בחוק עולה.

יעקב פרי: באיזה עבירות אפשר להשבית?

<קריאה: בעבירות שמנויות בתוספת השביעית.

<אביטל חן: גם השופט טננבאום וגם אני – אני עדיין במערכת, השופט טננבאום פרש - ישבנו הרבה מאוד שנים בתעבורה בירושלים.

<אביטל חן: אבי 16 שנים, אני 12 שנים.

<אביטל חן: ככל שעוסקים יותר בתחום כך מבינים את מגבלות החוק.

<אביטל חן: זה נכון גם לדברים אחרים, כמו שאתם יודעים.

<אביטל חן: לאט לאט אתה מתחיל להבין, גם באמצעים מחקריים וגם באמצעים של לגשת מול הקהל שנמצא מולך, מה אפשר לעשות עם ענישה ומה אי אפשר לעשות עם ענישה.

<אביטל חן: שנינו יצאנו מהסיפור הזה כשאנחנו לא מאמינים גדולים בענישה, יותר מאמינים בחינוך ובדרכים אחרות כדי למנוע עבירות תעבורה.

<אביטל חן: למה פתחתי בזה?

<אביטל חן: בדוח, שחלקו מופיע כאן בחוק - לא כל החוק מתבסס על הדוח - יש השקפה שעוסקת רק בפלח מסוים של נהגים - ברצידיביסטים ובמסוכנים.

<אביטל חן: הדוח עצמו מדבר על נקיטת אמצעים שהם יחסית חמורים כלפי אותו פלח אוכלוסייה, שזה אלה שחוזרים שוב ושוב, אלה שכבר נוסעים במהירות של 165, לא במהירויות של 130, אלה שעשו עבירה של פגע וברח והיום אין סמכות להשבית להם את הרכב או לפסול להם את הרישיון.

<אביטל חן: כל ההכבדה שקיימת, לפחות מהזווית של הדוח ומשתקפת בסופו של דבר בניסוח של החוק, מגיעה כלפי עבירות שהן עבירות חמורות מאוד.

<אביטל חן: ביתר העבירות ניסינו אפילו לעשות סדר והקלה, כמו בעבירת השכרות.

<אביטל חן: למרות שהיא נתפשת כעבירה חמורה, מרבית האנשים שעוברים את עבירת השכרות מגיעים לבית המשפט בפעם הראשונה על שכרות קלה, לא על שכרות כבדה, על כוסית מיותרת, לא על בקבוק מיותר.

<אביטל חן: התוצאה הסופית יכולה לגרוע גם כאן וגם כאן, אבל אי אפשר להחמיר עם אדם ששתה כוסית מיותרת כמו עם אדם שהוא רצידיביסט, מכור לאלכוהול וכיוצא באלה.

<אביטל חן: כשאנחנו באים מהזווית של בית המשפט - לאבי יש היום את הזכות להיות באקדמיה - אנחנו לא בעד להגביל את הזכות לערכאות.

<אביטל חן: אני לא יכול לבוא ולומר שאנשים שמגיעים לבית המשפט מגיעים כדי לבזבז לנו את הזמן, כדי לשחק משחקים, או כדי להפעיל מניפולציות.

<אביטל חן: לאף אחד לא נדלק אור ירוק או אדום כשהוא נכנס לבית משפט.

<אביטל חן: אתה לא יודע אם הוא שקרן, אם הוא לא שקרן, אם הוא אשם או לא אשם.

<אביטל חן: גם אין צבעים אחרים.

<אביטל חן: צריך לברר את העניין הזה.

<אביטל חן: אנחנו לא מתים על הסדרי הטיעון שאנחנו מדברים עליהם פה.

<אביטל חן: אנחנו מסתובבים עם בואינג של 500 מקומות, כאשר מכרנו 800 כרטיסים.

<אביטל חן: זה מה שיש לנו כל יום בבית המשפט.

<אביטל חן: הדוח הזה משקף למעשה גם איזון אינטרסים בין משרד התחבורה, משטרה, בית משפט, פרקליטות.

<אביטל חן: אין כאן אמירה שאתם רואים צד אחד שלא בהכרח היה מקובל על כולם.

<אביטל חן: הגענו לעמק השווה, ניסינו למצוא את העמק השווה בין כל הגופים האלה שרואים הרבה פעמים דברים מזווית שונה ובאור שונה.

<אביטל חן: התינוק הזה מונח לפתחכם, אנחנו במגרש שלכם.

<אביטל חן: אתם תחליטו בשם כנסת ישראל איך הדבר הזה צריך לקבל את הלבוש החוקי שלו.

<אביטל חן: דיברנו פה על שפיטה בהעדר, שזה כבר חידד את עצמו.

<אביטל חן: השפיטה בהעדר היא בעייתית, למרות שאנחנו משתמשים בה כל הזמן.

<אביטל חן: זה לשפוט על הקרח, זה לכתוב פסק דין על הקרח.

<אביטל חן: אדם שלא מגיע לבית משפט מקבל עונש.

<אביטל חן: חלקם לא מגיעים, כמו שהשופט טננבאום אמר, כי הם לא מסוגלים להתמודד עם מערכת, כי הם לא מנהלים יומן, הם שכחו את הדיון שנמצא בעוד 3 חודשים, הם זרקו את הנייר בחמת זעם.

<אביטל חן: הבעיה היא שעונש שניתן בצורה הזאת, בחלקו הגדול לא מבוצע.

<אביטל חן: הענישה ברובה היא וולונטרית.

<אביטל חן: מה פירוש?

<אביטל חן: אם נתתי למישהו עונש של פסילה, אני לא עוקב אחריו מאותו רגע.

<אביטל חן: אם הוא הפקיד את הרישיון, אני צריך לסמוך עליו שלא ינהג.

<אביטל חן: אם יתפסו אותו נוהג, הוא יגיע לבית משפט עם עבירה של נהיגה בפסילה.

<אביטל חן: גם אם אתה לא משלם קנס, לוקח לפעמים שנים, במיוחד כשמדובר באנשים דלים, לגבות את הסכום הזה, ולכן לאנשים נוח, במיוחד אם הם עוברים עוד ועוד עבירות, להתעלם מבית המשפט לתעבורה, לא להתייצב.

<אביטל חן: אנחנו מכניסים הרבה אנשים במצבים האלה לסחרחרת שאי אפשר לצאת ממנה.

<אביטל חן: למה?

<אביטל חן: משום שאם אדם לא מגיע לבית משפט בעבירה פעוטה ולאחר מכן תפסו אותו נוהג בפסילה, הוא לא יגיע לבית משפט, הוא עכשיו ייפסל בהעדרו למשך שנה.

<אביטל חן: גם עכשיו הוא לא יבצע את הפסילה.

<אביטל חן: הוא גם לא הולך לקחת את דבר הדואר הרשום שאנחנו שולחים לו הביתה.

<אביטל חן: הוא לא רוצה לדעת מהפסילה בכלל.

<אביטל חן: מגיעים אלינו בסופו של יום עצורים שהם כבר פסולים ל-15 שנה.

<אביטל חן: אתה רוצה להעניש אותו ענישה מידתית, לשקם אותו כדי שהוא יצא החוצה לקבל את הרישיון שלו, זאת המטרה של הדיון, אבל קשה מאוד, כי הוא כבר פסול בנצרת, בצפת, בפתח תקווה.

<אביטל חן: איפה שהוא הולך הוא נתקל בקירות.

<אביטל חן: זה לא שהוא לא בסדר, אבל המערכת מאפשרת לו עוד יותר להיות לא בסדר.

<אביטל חן: אנחנו לא מצליחים למצוא תמיד את האיזון הראוי או את הדרך הראויה להביא את אותם אנשים אלינו כדי לתת להם את העונש הראוי ולשקם אותם בו-זמנית.

<אביטל חן: הבקשות להישפט מהוות, מבדיקה שעשינו לפני כ-4 שנים, כ-36% מיומנו של בית המשפט.

<אביטל חן: חלקם מגיעים עם רצון לנסות ולבטל את הנקודות.

<אביטל חן: איך מבטלים נקודות?

<אביטל חן: משנים מסעיף עם נקודות לסעיף בלי נקודות בהסדר טיעון בחוץ.

<אביטל חן: חלקם באמת מאמינים בחפותם, הולכים עם התיק עד הסוף ואומרים: אני כופר באישום, תן לי את יומי בבית משפט.

<אביטל חן: הם מקבלים את יומם בבית משפט, כך אני מקווה, כך נהגנו.

<אביטל חן: יש אנשים שהם קשיי יום ורוצים לעשות איזו שהיא הנחה בקנס.

<אביטל חן: יש אנשים שמגיעים לבית משפט עם עבירה ראשונה אחרי 20 או 30 שנה על סכום של 1000 שקל ואומרים לנו: אני לא רוצה לשלם 1000 שקל, 30 שנה אין לי אף עבירה, בואו לקראתי.

<אביטל חן: אני בא לקראת האנשים האלה, לפחות כשישבתי בתעבורה.

<אביטל חן: זה בסדר, זה אפשרי, כי אם הוא היה עושה 7,8 או 9 עבירות מאותו סוג, במקום 1000 שקל הוא היה מקבל 4000.

<אביטל חן: העונש הוא לא חליפה אחת לכולם, אלא מותאם לאדם שעומד מולך, כך לפחות אנחנו רוצים להאמין.

<אביטל חן: חלקם הם אופורטוניסטים.

יעקב פרי: החוק עכשיו מצמצם את שיקןל דעתו של השופט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם רוצים שהשופט יהיה רובוט.

<אביטל חן: תמיד כתוב שמנימוקים שיירשמו יכול בית המשפט.

<אביטל חן: אם השופט יסביר, הוא גם יכול לעשות.

<אביטל חן: לגבי הסדרי טיעון לא ראויים או הסדרי טיעון שהם מקלים מידי, אני מודה שהלחץ בבית המשפט לפעמים מכתיב פשרות שהן קלות מידי.

<אביטל חן: אלא מה?

<אביטל חן: מה שאתם לא רואים מהכיסא שלכם זה שהפשרות האלו נעשות הרבה פעמים על ידי תובעי המשטרה דווקא עם אנשים שמוצדק לתת להם הקלה.

<אביטל חן: לו היה מגיע העוזר הפרלמנטרי שלך שהבאת אותו מקודם עם רשימה של 30 עבירות קודמות, הוא לא היה מקבל את היחס הזה בדלת, לא היו באים לקראתו.

<אביטל חן: העבר התעבורתי שלו, אני מניח, בסדר, כנראה אמרו לו: זו פעם ראשונה, שנייה, שלישית, לא חשוב, אנחנו נחתוך לך את זה כי אתה סטודנט, אין בעיה.

<אביטל חן: להבטיח הצלחה של 100%, להגיע לצדק של 100%, אולי זאת שאיפה, אבל אנחנו חיים במציאות.

איתן כבל: אנחנו לא מצפים.

<אביטל חן: אנחנו שואפים.

<אביטל חן: דיברנו על עומס בבתי המשפט.

<אביטל חן: שופטים עובדים קשה, עובדים עמוס, עובדים רצוף.

<אביטל חן: הם נדרשים לעשות דין בצורה מכובדת ובאופן שהעולם בתעבורה לא ייראה שוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם אתה חושב שהאנשים שמגיעים אליך מקבלים את המינימום של הזמן כדי לדון בתיקים שלהם, כי דיברו על עומס גדול ומספר תיקים אסטרונומי שאתם מטפלים פר יום?

<אביטל חן: ביום שתגיעו לבית המשפט לתעבורה בירושלים, אף אחד לא ידע שאתם מגיעים.

<אביטל חן: תיכנסו, תשבו בשורה האחרונה.

<אביטל חן: יש 4 אולמות שיפוט.

<אביטל חן: אני אזמין אתכם ליום שבו מוזמנים נאשמים בפעם הראשונה.

<אביטל חן: תתרשמו לבד.

<אביטל חן: אף אחד לא ידע שנכנסתם.

<אביטל חן: לא הכל זה תוספת של שופטים, לא הכל זה החמרה בענישה, יש דברים רבים שניתן לעשות, חלקם מופיעים כבר באותו דוח היסטורי, כמו צמצום ביקושים או שינוי של תפישה.

<אביטל חן: היום נכנסנו עם המשטרה להליך של מצלמות.

<אביטל חן: אנחנו לא מדברים רק על מצלמות מהירות, למרות שאנחנו אוהבים לשים את האצבע על מצלמות המהירות.

<אביטל חן: חלקן הגדול זה מצלמות רמזור.

<אביטל חן: מצלמות הרמזור חוסכות חיי אדם, על זה שום מחקר לא יתווכח, גם מהצד האקדמי.

<אביטל חן: מצלמות רמזור הן מצלמות רמזור.

<אביטל חן: כשאנחנו מדברים על מצלמות ועל אנשים שמגיעים בדוחות מצולמים, אז שם, למשל, הייתי רוצה לצמצם קצת את זכות הגישה לערכאות.

<אביטל חן: כשאדם מקבל צילום הביתה, הוא רואה שהוא עבר עבירה, הוא יודע שהוא עבר עבירה.

<אביטל חן: השאלה אם גם כאן אני צריך להתייחס אליו כמו בדוח שכתב שוטר.

<אביטל חן: יכול להיות שיש מקומות שאנחנו צריכים לבוא עם גישות שונות כדי להקל על בית משפט.

<אביטל חן: לא בושה בעניין הזה.

<אביטל חן: אם הקלת על בית משפט - לא הקלת על השופטים, כי במקום דוח שלא ישבתי עליו יהיו 3 אחרים במקומו, אין מה לדאוג.

איתן כבל: אני רוצה להגיד משהו בכל הנוגע להחמרת ענישה, לפחות ממה שאנחנו קוראים "דעת הקהל בישראל".

איתן כבל: דעת הקהל בישראל כמעט ולא עוסקת בשאלות של הבעיות הקטנות.

איתן כבל: מה שתמיד מקומם את הציבור בישראל זה אותם סיפורים שמגיעים לבית המשפט, ונפגשנו עם חלק מהם בדיונים שקיימנו בוועדת הכלכלה סביב השימוע על הקטל בדרכים.

איתן כבל: כשאנחנו נפגשים במקרים שבהם יש הקלות מקוממות, לפחות על פי אלה שנראות בעיניים שלנו ובוודאי ובוודאי מהעיניים של האזרח שיושב בבית, העליהום שמתקיים במידה מסוימת על החמרת ענישה הופך להיות גורף.

איתן כבל: יש דברים שמקוממים, מעצבנים - כשעוקפים אותי מימין, כשיורדים לשוליים.

איתן כבל: יש כל מיני דברים כאלה מעצבנים כשאני עומד שעה בצורה מסודרת.

איתן כבל: בסוף בסוף גם אני יודע לעשות את ההבחנה.

איתן כבל: יש הבדל עצום בין זה שעושה את האיגוף המעצבן או מבצע כל מיני פעולות מעצבנות, לבין אלה שעושים את העבירות החמורות מאוד מאוד וזוכים להקלות כאלו ואחרות.

איתן כבל: זה מה שמקומם.

איתן כבל: כשאנחנו מדברים, גברתי היועצת המשפטית במשרד התחבורה, על הצורך להחמיר, אז זה לא לייצר מצב שאנחנו הופכים כמעט כל עבירה למצב שבו אנחנו שוללים מהאזרח את הזכויות הבסיסיות שלו, גם אם הוא טעה.

<אביטל חן: אנשי המחקר יאמרו לך שיותר מ-80% מהתאונות בארץ ובעולם, ובכלל זה הקטלניות, מבוצעות על ידי נהגים שעברו עבירה בהיסח דעת, לא על ידי עברייני תנועה.

איתן כבל: זה אנחנו כבר יודעים.

<אביטל חן: זו יכולה להיות טעות של אדם נורמטיבי ששגה בכביש בלי שהוא יהיה שיכור, סתם באמצע יום עבודה.

<אביטל חן: זה יכול להיות אדם שמושך בעול, משלם משכנתא, סתם אדם נורמטיבי.

איתן כבל: אנחנו, כבוד השופט, כבר מבינים את זה.

<אביטל חן: והתוצאה רעה וחמורה.

איתן כבל: אני לא חושב שאחרי 10 דיונים הייתה איזו אבן שלא הרמנו אותה כאן.

איתן כבל: אדוני צודק, אין ויכוח בעניין הזה.

איתן כבל: אנחנו מנסים לתת את הפלטפורמות, לתקן כל דבר.

<אביטל חן: כל מה שאתה קורא זה לא בהכרח המציאות.

<אביטל חן: אם תיקח עכשיו את הקנקן הזה, תשליך אותו על הרצפה, המים יישפכו ואתה תצעק, אתה תקרא על זה מחר בעיתון, אתה לא תקרא על שום דבר ממה שדיברנו עליו פה היום, לא משנה אם ישבת 7,8,9 שעות והעברת חוקים.

<אביטל חן: מה אתה רואה אצלנו?

<אביטל חן: את התיקים שסטו.

איתן כבל: זה ברור לנו.

<טובה רוזנבלום: אני רוצה להגיב לעניין מצלמות המהירות, כי פה הפחיתו מהאפקטיביות שלהן.

<טובה רוזנבלום: רבותיי, מהירות הורגת.

<טובה רוזנבלום: מהירות לא רק שהופכת תאונה לתאונה קטלנית, אלא המהירות עצמה הורגת.

<טובה רוזנבלום: מצלמות המהירות, שהן לא סימפטיות ולא נועדו להעשיר רק את קופת המדינה, הן אפקטיביות בארץ וגם בעולם.

<טובה רוזנבלום: ישבתי גם בוועדת המצלמות.

איתן כבל: קיימנו דיון ארוך.

איתן כבל: אף אחד לא כפר, רק אנחנו סבורים שהתהליך צריך לקבל פרצוף אחר.

איתן כבל: אני חושב שגם בעולם הגישות הן לא בהכרח כאלו.

איתן כבל: אנחנו בעד מצלמות, רק באפיונים אחרים.

איתן כבל: אני לא רוצה להרחיב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו בעיה בכך שפעם אחת מענישים את מי שלא מתייצב, שזה מה שמציעים פה, ופעם אחרת אנחנו מבקשים לא להזמין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לגבי עבירה שיש אפשרות שהעונש יהיה מאסר, השיטה שמקובלת בכל בתי המשפט זה שאם הוא לא מתייצב, בפעם הבאה יש צו הבאה, מביאים אותו ואתה לא צריך להעניש אותו על זה שהוא לא התייצב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התעבורה לא צריכה להיות שונה ממה שקיים בבתי המשפט האחרים.

<שרית פילפסון: זה שונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מה שעכשיו מבקשים.

<שרית פילפסון: צו הבאה ניתן לתת רק כאשר יש חתימה על אישור מסירה כדין.

<שרית פילפסון: במידה ואין חתימה על אישור מסירה, אנחנו לא יכולים להוציא צו הבאה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפעמים אנשים לא מגיעים לבית המשפט כי ההזמנה שלהם לא הגיעה, הם לא קיבלו אותה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפעמים זה לא בדואר רשום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש הרבה שמות שהם דומים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפעמים אין תיבת דואר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפעמים אתה לא יודע שאתה מוזמן לבית משפט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מענישים אותך על כך שלא הגעת, כשבכלל לא ידעת שאתה מוזמן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אנחנו מדברים על החמרה במקומות אחרים, אז יש דברים אחרים שהם השכל הישר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אתם כבר מתקנים, אין סיבה לשלול רישיון בגלל הוצאה לפועל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דיברתי עם השר, דיברתי עם המנכ"ל, הגשתי גם בכתב את המקרה למשרד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היה מקרה של נהג משאית ששללו לו את הרישיון והיו לו קנסות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא יכול היה לעבוד בעבודה אחרת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא קיבל בהתחלה את האבטלה, אחר כך הבטחת הכנסה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשהא סיים את התקופה של השלילה, הוא הגיע, רצה את הרישיון שלו, אבל אמרו לו: יש לך קנסות, אתה צריך לשלם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא ביקש שיפרסו לו את החובות כדי לקבל את הרישיון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בואו נחשוב רגע מה היתרונות והחסרונות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את העונש שלו מבחינת שלילה הוא קיבל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עכשיו הוא מקבל כסף מהמדינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא נשאר במעגל העוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לו 5 ילדים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו קובעים שהוא יהיה עני להרבה זמן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין לו אפשרות לשלם את הקנסות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הוא יחזור לעבודה, הוא ידע שהוא קיבל את העונש, את התקופה שלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בצורה כזאת הוא גם יחסוך כסף למדינה, כי הוא ישלם מס הכנסה, ביטוח לאומי ואת הקנסות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תן לו את האפשרות.

<גבי בן הרוש: הוא לא יכול לחזור, הוא צריך תיאוריה, טסט.

<גבי בן הרוש: הוא צריך הכל מחדש.

איתן כבל: אתה יודע כמה פניות יש לנו כאלו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש הוצאה לפועל שבכלל לא קשורה לרישיון שלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם יש לי חוב לאיזו חברה, לא שילמתי, השיק שלי חזר, לא חזר, מה הקשר בין זה לרישיון שאני מחזיק?

איתן כבל: השופט טננבאום אמר שזה מכניס אותו לתוך לופ.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העניין של תוספת שופטים זה דבר מאוד חשוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היו הרבה מחקרים, היו הרבה דיונים שדיברו על המחסור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפעמים אתה אומר, תשמע, אני נותן לכל אחד שמופיע לפניי את הזמן שלו, אבל לפעמים יש עבירות שאחרי כמה שנים מגיעים אליך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפעמים יש תאונה שמצריכה שפיטה מהירה כדי שתהיה הרתעה, אבל מגיעים אחרי תקופה של שנה, שנתיים לבית המשפט, כאשר אז יש את העניין של הפשרות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היו מקרים של 1000 שקל קנס על דברים שהם מאוד חמורים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש צורך בתוספת שופטים, זה אין ספק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפעמים נותנים לו לשלם את הכסף בלי לתת לו נקודות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה, משרד התחבורה מחפש את הכסף, לא את ההרתעה והענישה עצמה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך להסתכל על זה בעין אחרת.

<חוה ראובני: שקל לא נכנס לכיס של משרד התחבורה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא משנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למי שמשלם את הקנס לא משנה לאן זה הולך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה בכל מקרה יוצא מהכיס שלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לאן שזה הולך לא כל כך מעניין אותו.

<יהודה בראור: אני יושב בכנסת משנת 2000.

<יהודה בראור: עברתי עשרות דיונים.

<יהודה בראור: כל הזמן ממציאים חוקים, מתקנים ומתקנים.

<יהודה בראור: הבעיה העיקרית היא שלא מיישמים אותם.

<יהודה בראור: מוסיפים כל הזמן חוקים על החוקים הקיימים, רק לא מיישמים.

<יהודה בראור: אני אתן דוגמאות.

<יהודה בראור: לגבי הסעיף שקובע מי רשאי להסיע, מי לא רשאי להסיע, אנחנו יודעים שיש פריצה של זה בכל מקום.

<יהודה בראור: על החוקים האלה שאומרים שצריכים לנסוע בנתיבי התחבורה הציבורית כולנו יודעים שאין פיקוח, אין שוטרים שאוכפים את זה.

<יהודה בראור: כל אחד נכנס ועובר על החוק.

<יהודה בראור: כל מה שצריך לעשות זה לשים שוטר כדי שלא יהיה בלגן.

<יהודה בראור: הדבר הכי חשוב מבחינתנו כנה

<יהודה בראור: גי מוניות זה שלא נוכל להפקיד פיקדון בשביל לבוא ולדבר בבית המשפט.

<יהודה בראור: לנהג המונית יש בקושי כמה שקלים לחיות, אז הוא ישים פיקדון בשביל לבוא לבית משפט, כאשר הפיקדון הזה יעמוד כל כך הרבה שנים?

<יהודה בראור: אין לו כסף להעמיד את זה בבית המשפט.

<יהודה בראור: הדברים האלה צריכים להיות בשיקול דעת.

<יהודה בראור: אי אפשר לעשות חוקים, לא ליישם אותם, ובסוף להפיל את כל מה שצריך להפיל על אותו נהג או על מי שכביכול יש לו אפשרות והרגשה שהוא זכאי אבל אין לו אפשרות כספית להציג את חפותו בבית המשפט.

<יהודה בראור: על זה צריך לתת את דעת כשמחוקקים חוקים.

<יהודה בראור: אני אעמוד במיוחד על סעיף 5 שלא מקוים ועושה עוול גדול לציבור של קרוב ל-24 אלף משפחות.

<יהודה בראור: אנחנו לא נסכים שזה ימשיך להיות ככה.

<יהודה בראור: או שיש חוקים, או שכל אחד יעשה מה שהוא רוצה כאן במדינה.

<יהודה בראור: אם הכנסת תחוקק חוקים בלי שמשרד התחבורה והמשטרה יעזרו לאכוף אותם, יהיו פה עבריינים בלי סוף.

<יהודה בראור: אנחנו לא נסכים לזה.

<גבי בן הרוש: איך אמר קצין משטרה בכיר לפני 15 שנה כשישבנו בדיון?

<גבי בן הרוש: הוא אמר: גבי, למה ממשיכים לחוקק חוקים, בואו ניישם את החוקים הקיימים.

<גבי בן הרוש: בזה אני מתחבר למה שאמר יהודה.

<גבי בן הרוש: אני רוצה להתייחס למה שנאמר קודם על ידי כבוד השופט טננבאום.

<גבי בן הרוש: הוא דיבר על 250 אלף פסולים.

<גבי בן הרוש: אחת ההפתעות העגומות היא שיש נהגי אוטובוסים ומשאיות שנוסעים עם פסילה בלי שהם יודעים שיש להם פסילה.

<גבי בן הרוש: פניתי לאגף הרישוי בירושלים, שאלתי איך יכול להיות שלא מודיעים למעסיק ולא לאף אחד.

<גבי בן הרוש: מסתבר לי שאגף הרישוי לא יודע בכלל על הפסילה, הוא אומר: זה לא אנחנו, זו הוצאה לפועל.

<גבי בן הרוש: יש לזה המשך.

<גבי בן הרוש: לאחר שנתיים שהנהג לא ידע על פסילה בגלל חובות והוא בא להוציא את הרישיון, הוא צריך תיאוריה וטסט מחדש.

<גבי בן הרוש: אתה שואל את עצמך, רגע, מה קורה פה, יש פה מעגל קסמים.

<גבי בן הרוש: ממה אני חושש כמעסיק?

<גבי בן הרוש: מאותם נהגים שנוסעים עם 60 נוסעים ומטען במיליוני יורו.

<גבי בן הרוש: אנחנו בעצם חשופים, כי הנהג נוסע בפסילה ובלי ביטוח, כאשר אף אחד לא יודע מזה.

<גבי בן הרוש: מדברים על דואר רשום.

<גבי בן הרוש: אני מכיר הרבה שלא לקחו את הדואר הרשום ונהגו בפסילה, כמו שאמר השופט חן.

<גבי בן הרוש: לגבי בתי המשפט.

<גבי בן הרוש: יש לי, לצערי, הרבה שעות בתי משפט לתעבורה, כי אני הולך לייצג נהגים.

<גבי בן הרוש: אני שולח הרבה מהנהגים להישפט.

<גבי בן הרוש: אני מבטל עשרות דוחות של נהגים שמגיעים אלי ברחבי הארץ בגלל הכשרה שהשוטר לא קיבל, או בגלל שהדוח לא נרשם כדין.

<גבי בן הרוש: בחלק אני מוצא אוזן קשבת אצל הקצונה בבית דגן, בחלק אנחנו הולכים להישפט.

<גבי בן הרוש: אני נתקל בשופטים שהם חסרי סבלנות, לא כמו בירושלים.

<גבי בן הרוש: הלוואי מה שיש בירושלים בכל הארץ.

<גבי בן הרוש: אני יכול להגיד לכם ש-80% מהנהגים מוותרים להישפט מהסיבה שיעלה להם עורך הדין והוצאת המכתב.

<גבי בן הרוש: הם לא רוצים להגיע לבית המשפט.

<גבי בן הרוש: יום יום נגרם עוול משווע.

<גבי בן הרוש: שאלתי לא פעם שופטים מה קורה אם הם נתקלים בתיק שבו האדם מתבקש לשלם את הדוח או כפל הוצאות והוא יוצא זכאי, האם המדינה משלמת לו על יום עבודה.

<גבי בן הרוש: יש אלפים כאלה בבתי הדין בארץ.

<גבי בן הרוש: מישהו משלם להם?

<גבי בן הרוש: במקרה שהאדם יוצא זכאי אף אחד לא מזכה אותו.

<גבי בן הרוש: אותו שוטר ממשיך עם אותו קו.

<גבי בן הרוש: שאלתי את ראשי אגף התנועה אם הם מזמינים את השוטרים לריענון כשהדוחות בוטלו על מנת להסביר להם שנגרם עוול משווע יום יום.

<גבי בן הרוש: מה שחסר לנו זו לא החמרה, אלא, כמו שאמר השופט חן, חינוך והכשרה של הנהג.

<מרדכי פדר: השיטה שלנו לא עובדת, לכן חבל שאנחנו נוסיף לעשות עוד ועוד ועוד מאותו דבר.

<מרדכי פדר: אנחנו צריכים לעשות ניתוח של התיקים שמגיעים לבתי משפט, לראות איזה תיקים אמורים להגיע, איזה תיקים לא אמורים להגיע, איזה תיקים לא מתאימים לסדר דין פלילי, אולי יש משהו אחר.

<מרדכי פדר: צריך לקחת החלטה על מדיניות של אכיפה וענישה.

<מרדכי פדר: ברגע שאנחנו עושים וקובעים מדיניות של אכיפה וענישה, רק אז יש צורך לשנות את הפקודה והתקנות שישקפו את המדיניות.

<מרדכי פדר: השופטים והאזרחים ינהגו לפי המדיניות הזאת.

<מרדכי פדר: כולם על אותו דבר.

איילת נחמיאס ורבין: אני מזכירה לחווה שלפני כחצי שנה באתם אלינו עם בקשה לשנות את מספר הנקודות - בחלק להוריד את הנקודות, בחלק להעלות נקודות.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שמרדכי וגם השופט אביטל חן צודקים.

איילת נחמיאס ורבין: יש איזו שהיא תחושה שאין הסתכלות אסטרטגית על מה מייצר הרתעה ואפקטיביות.

איילת נחמיאס ורבין: אם את מחברת בין כל מה שכולם אמרו כאן, זה בסופו של דבר הרתעה ואפקטיביות.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת שקשה לייצר הרתעה ואפקטיביות.

איילת נחמיאס ורבין: דיבר השופט בדימוס טננבאום על הנושא של האוכלוסיות המוחלשות שמקבלות את הפסילה של השנתיים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מניחה שלחלק שם אני לא ארצה לשנות כי הם בעלים שלא נותנים גט לנשותיהם.

איילת נחמיאס ורבין: זה כנראה חלק מאוד מאוד קטן, אבל אני מהמרת שגם את זה אתה תמצא שם.

איילת נחמיאס ורבין: צריך לראות איך מאזנים בין זה לבין זה שלא נהיה עדים שהאנשים שלא מסוגלים להגן על עצמם ניצבים מול העונש הקשה והמורכב הזה ואולי גם מייצרים מעגל חוזר.

איילת נחמיאס ורבין: התחושה הדומיננטית היא שלא מצליחים לייצר הרתעה, אנחנו רואים את כמות ההרוגים.

איילת נחמיאס ורבין: לידיעתכם, פעוט באשדוד נשכח היום באוטו ומת.

איילת נחמיאס ורבין: שוב טרגדיה נוראית, ועוד לא התחלנו את הקיץ.

איילת נחמיאס ורבין: כמובן שלא על זה אנחנו מדברים היום, אבל זה העולמות שאנחנו מחפשים פה סביב השולחן הזה.

<יוסף יעקבי: העברתי לחברי הכנסת את ההסתייגות או את דעתי לגבי התיקון כולו.

<אתי בנדלר: עו"ד יעקבי, האם אתה מייצג כאן את לשכת עורכי הדין, או את עצמך?

<יוסף יעקבי: לא, אני לא מייצג את עצמי, אני מייצג את עמותת עורכי הדין בתעבורה בישראל שמונה כ-106 עורכי הדין.

<יוסף יעקבי: אני כאן לא בכובע שלי כעורך דין, כי ככל שאתם תחמירו אנחנו נהיה יותר עשירים.

<יוסף יעקבי: אני פה בכובע שלי כמשפטן כדי לעזור לכם לקבל החלטות שלא יפגעו באזרחים.

<יוסף יעקבי: אני מסרב להתנצל על זה שרכשתי מומחיות וידע שבאמצעותם אני עוזר לאנשים לקבל ענישה מופחתת.

<יוסף יעקבי: זה שכבוד השופט טננבאום בא בטענה לזה שאנשים באוכלוסיות מוחלשות מקבלים ענישה יותר חמורה, זה כמו לבוא ולהגיד שאנשים באוכלוסיות מוחלשות מתים יותר כי אין להם כסף ללכת לרופאים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא התכוון לפגוע.

<יוסף יעקבי: חס וחלילה, להיפך.

<יוסף יעקבי: להגיד שאוכלוסיות מוחלשות מקבלות ענישה יותר חמורה זה כמו להגיד שאוכלוסיות מוחלשות מתות יותר או חולות יותר כי אין להן כסף לרופאים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המחקר דיבר על העובדות.

<יוסף יעקבי: עובדתית הוא צודק, מי שמיוצג מקבל עונש נמוך יותר.

<יוסף יעקבי: אני מסרב להתנצל על זה שאנחנו עושים את עבודתנו נאמנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אף אחד לא ביקש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש את שיקול הדעת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם לי הייתה דילמה אם להגיע לבית המשפט, לקבל את הקנס המופחת, להפסיד יום עבודה, או עדיף לי לא להגיע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה קורה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לפעמים מקרים של אנשים שהמצב הכלכלי שלהם לא מאפשר להם לשכור את שירותיו של עורך דין.

<יוסף יעקבי: אני רוצה להתייחס למה שאדוני אמר.

<יוסף יעקבי: אדוני צודק, יש בעיה עם הזימונים, בעיקר בכפרים.

<יוסף יעקבי: הרבה מאוד אנשים לא מגיעים להישפט בגלל הבעיה הזאת.

<יוסף יעקבי: כאשר רוצים לחייב מישהו בעונש גדול יותר, צריך להוריד את העבירה מתוך העבירות שמותר לאדם לא להתייצב בגינן.

<יוסף יעקבי: בפקודת התעבורה מותר לאדם לא להתייצב ולקבל את העונש.

<יוסף יעקבי: כתוב את זה.

<יוסף יעקבי: צריך להוריד את העבירות האלו, להגיד לאנשים: רבותיי, כשאתם מקבלים הזמנה לדין על מהירות של 160 קמ"ש, אתם חייבים להתייצב, זו לא ברירה, זאת לא זכותכם לא להגיע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך לדאוג לזימון נכון.

<יוסף יעקבי: החוק הזה כבר עבר דיון קודם שבו היו"ר ביקש מהמשטרה להביא נתונים לגבי כמה אנשים מבקשים להישפט בגלל חומרת הקנס, כמו שהמשטרה טוענת, וכמה מהם עושים את זה בגלל הניקוד.

<יוסף יעקבי: המשטרה הבטיחה בישיבה הקודמת להביא את הנתונים האלה.

איתן כבל: או ששלחו את זה לברוורמן.

<יוסף יעקבי: יכול להיות.

<יוסף יעקבי: לצורך הייעול של הדיון הבא רצוי שאדוני יבקש שוב את הנתונים האלה, כי הם יאירו את עיני אדוני לסיבה האמיתית שבגללה אנשים מבקשים להישפט.

<יוסף יעקבי: הבעיה של עונשי מינימום היא בעיה מאוד חמורה.

<יוסף יעקבי: היא מגבילה את שיקול הדעת של השופטים שלנו.

<יוסף יעקבי: אני חושב שאתם יכולים לעשות פה שינוי דרמטי, אתם יכולים להחליט על החמרה בענישה מבלי לחייב את השופטים שלנו לקבע אותה.

<יוסף יעקבי: כמו שהשופט אביטל אמר, בסוף כל ענישת מינימום כתוב שהשופט יכול לסטות ממנה.

<יוסף יעקבי: בית המשפט העליון פירש את זה כמשולל כל תוקף.

<יוסף יעקבי: אין שום דבר מיוחד שיכול לגרום לשופט לרדת מפסילת המינימום, זו פסיקת בית המשפט העליון, לכן תורידו את זה ותעניקו יותר שיקול.

איילת נחמיאס ורבין: אין שום דבר לא חוקי בעונשי מינימום.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יכול להגיד שכמדיניות אתה חושב שזה מרתיע פחות, אתה חושב שזה לא עוזר להרתעה, אבל זה לא לא חוקי, זו לא פגיעה לא סבירה בחוק יסוד כבוד האדם וחירותו.

<יוסף יעקבי: לא שזה לא סביר, זה פשוט מנוגד לחוק העונשין.

איילת נחמיאס ורבין: עו"ד יעקובי, אני זוכרת את המפגשים שלנו.

איילת נחמיאס ורבין: אני גם זוכרת את משפחת קרסנטי.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא כועסת על זה שאתה משתמש בידע שלך כדי לעזור לאנשים, אבל אני רואה מה קורה בבתי משפט.

איילת נחמיאס ורבין: כשאתה מסתכל על העונשים שמוטלים על אנשים שגרמו לתאונות קשות, אתה רואה שאתם משתמשים בידע שלכם יותר מידי טוב.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת שאמרתי משהו אבסורדי.

איילת נחמיאס ורבין: אם נדרש השולחן הזה כדי לעזור לבית המשפט להחמיר את הענישה, יכול להיות שזה מה שצריך לעשות.

<יוסף יעקבי: אין בעיה להחמיר בענישה, רק לא לקבע את השופטים.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא יכולים להגיד לשופטים מה העונש שעליהם להטיל, אנחנו צריכים לתת להם כלים.

איילת נחמיאס ורבין: זה ארגז הכלים שמשרד התחבורה צריך לתת.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו רואים בסוף שהענישה בבתי המשפט היא מאוד לא חמורה בעבירות תנועה, ואני מדברת כרגע על התאונות הקטלניות.

איילת נחמיאס ורבין: דיברתי איתך בחוץ יותר מפעם אחת.

איילת נחמיאס ורבין: אמרתי לך שאני לא כועסת עליך שאתה עורך דין וזאת הפרנסה שלך, אבל גם אמרתי לך שאני לא יכולה לשכוח את הילה קרסנטי.

<נורית גרוסמן: אני חושבת שזאת הפעם הראשונה שאני מדברת על זה במסגרת הזאת, אבל יש לי בטן מלאה על כך שיש גורם אחד שאף אחד לא מזכיר ולשם כך כולנו יושבים פה, וזה כל המשפחות השכולות שצריכות לסבול ממך, עו"ד יעקבי, ומהעניין שאתה עוזר לעבריין לקבל עונש יותר קל.

<נורית גרוסמן: זה עושה לי רע מאוד.

<נורית גרוסמן: אני רוצה להגיד שרוב החברים ב"אנשים באדום" הם ממשפחות שכולות.

<נורית גרוסמן: כשהתחלנו לפני 15 שנים היינו תמימים, חשבנו שהבעיה של תאונות דרכים זה בגלל שאף אחד לא יודע מה הבעיה או הפתרון, חשבנו שאנחנו נגלה ונביא הצעות למקבלי החלטות, קרי הכנסת, והם יבצעו את הפתרונות וגמרנו.

<נורית גרוסמן: נדהמנו לדעת שיודעים מה הפתרונות, יודעים מה הבעיות, אפילו יודעים מה החוקים, אבל זה לא נעשה.

<נורית גרוסמן: אני חייבת להגיד שבזמן שאני יושבת כאן, ולאה יודעת שאני יושבת הרבה מאוד כאן, דיברנו וקיבלנו הרבה מאוד מידע מהשופט אביטל כדי להבין למה כל כך קשה לטפל בעניין של תאונות דרכים.

<נורית גרוסמן: בזמן שאני יושבת כאן אני שומעת הרבה הצעות חוק שהן כולן טובות.

<נורית גרוסמן: זה לא שהחוקים לא טובים, זה חוסר היכולת של המוסדות לבצע אותם.

<נורית גרוסמן: אנחנו רואים את זה עוד ועוד ועוד.

<נורית גרוסמן: החוקים ישנם, הבעיה שלא יודעים לבצע אותם, המשטרה לא יודעת איך לאכוף אותם, בית המשפט לא יודע איך לעמוד על הצדק.

<נורית גרוסמן: את מי אנחנו צריכים לשקם, רק את העבריין?

<נורית גרוסמן: מה עם המשפחה השכולה?

<נורית גרוסמן: חלק מהשיקום של משפחה שכולה זה הידע שהעבריין קיבל את העונש הרלוונטי לחומרת העבירה.

<נורית גרוסמן: כל מי שעוזר לעבריין לצאת עם עונש פחות לא עושה משהו טוב, הוא עושה משהו נגד האנושות.

<נורית גרוסמן: אני חייבת לבקש מכם, תזכרו שלגבי כל מה שאתם מדברים כאן תמיד יש גם את הצד השני, בגלל זה אנחנו לוחמים על הבטיחות בדרכים.

<שרית פילפסון: אני אנסה להתייחס לדברים שעלו כאן באופן כללי, לא באופן ספציפי.

<שרית פילפסון: ניסיתי להשיג נתונים.

<שרית פילפסון: הנתונים הם לא נתונים מדויקים.

<שרית פילפסון: חלק צריך להוציא מהנהלת בתי המשפט, חלק צריך להוציא ממשרד התחבורה.

<שרית פילפסון: נכון להיום יש לנו 4746 פסילות קצין.

איתן כבל: כשיש פסילות קצין, האם צריך לבקש את זה ממשרדים אחרים?

<שרית פילפסון: לא, זה נתון שלנו.

<אתי בנדלר: מה זה "נכון להיום"?

<שרית פילפסון: נכון להיום זה עכשיו.

<אתי בנדלר: כמה פסילות בשנה?

<שרית פילפסון: אני מדברת על פסילות מינהליות של קצין שטרם הגיעו לבית משפט.

<אתי בנדלר: כמה פסילות בשנה מטילים?

<שרית פילפסון: אני לא יודעת אם זה מתחילת השנה.

<שרית פילפסון: מדובר בפסילות שהן עד 90 יום, כך שזה לא יכול להיות יותר מזה.

איתן כבל: כדי שנוכל להתרשם מהמספר אנחנו חייבים לדעת מה הלו"ז שלו.

<שרית פילפסון: פסילות מינהליות יכולות להיות 30 יום, 60 יום ו-90 יום.

<שרית פילפסון: כשאני מדברת על פסילות של קצין שסך הכל זה קצת יותר מ-4700, אני מדברת על פרק זמן של 3 חודשים, שזה המקסימום של פסילות מינהליות שיכולות להיות.

<שרית פילפסון: פסילות עד תום הליכים יש לנו כמות של 1492.

<שרית פילפסון: אלו פסילות שניתנות עם תחילת הליך משפטי בבית משפט.

<שרית פילפסון: הן מוגשות יחד עם כתב אישום.

<שרית פילפסון: הן לפרקי זמן שונים עד סיום ההליך.

<שרית פילפסון: פסילות שניתנו בגזרי דין זה 22 אלף 964.

<שרית פילפסון: זה סך הפסילות שניתנו בגזרי דין.

<שרית פילפסון: עוד פעם, אני לא יודעת באיזה פרק זמן, אדוני, את זה אני אצטרך לבדוק.

איתן כבל: אני עוצר את גברתי בנתונים האלה, כי אין לי שום לקח מהם.

איתן כבל: כדי שאני אגיד "וואו, אוקי, לא בסדר, מעניין" אני צריך את ציר הזמן על הסרגל.

איתן כבל: אין לי את זה.

איתן כבל: אנחנו רוצים וחייבים לדיון הבא לקבל את הפרטים המדויקים.

איתן כבל: לא פחות חשוב מכך, הלו"ז, כי אם לא, אלה מספרים בעלמא.

<לאה ורון: לאיזה תקופה העבירות שציינת?

<שרית פילפסון: זה מספר הפסילות שיש לנו במערכת.

<שרית פילפסון: אני אביא את הפילוח לפי שנים.

איתן כבל: האם גברתי יכולת לעשות לנו השוואה אל מול שנים קודמות?

<שרית פילפסון: אפשר לבקש.

איתן כבל: מספרים זה תמיד דבר טוב, אבל אם הם לא יודעים להתחבר לאיזה משהו שאני יודע להשוות, לבחון ולראות, זה לא עוזר לי, אלה מספרים בעלמא.

איתן כבל: הם גם לא עוזרים לי כמחוקק על-מנת להבין אם פסילה כזאת טובה, לא טובה.

<אתי בנדלר: הייתי מבקשת עוד נתון אחד שאולי רלוונטי, וזה לגבי כמה פסילות מינהליות של קציני משטרה מוגשת בקשה להאריך מעבר ל-30 ימים.

<שרית פילפסון: מה זה "להאריך מעבר ל-30 ימים"?

<אביטל חן: לבקש פסילה עד תום ההליכים.

<שרית פילפסון: זה בית משפט יכול לתת.

<אביטל חן: לא הכנו נתונים לאורך תקופה, אבל לאורך 2015 הוטלו על 4256 אנשים עונשי מאסר.

<אביטל חן: אל תשאלו אותי לאיזה תקופות, לא התכוננתי לנקודה המסוימת הזאת.

<אביטל חן: ל-40 אלף 164 פסלו את הרישיון.

<אביטל חן: זה יכול להיות, כמו ששרית אמרה, מיומיים עד 10 שנים.

<אביטל חן: על 65 אלף 448 הוטלו קנסות.

איתן כבל: אדוני אומר לי שב-2015 נכנסו לבתי הכלא 4256 אנשים?

<אביטל חן: מר כבל, זה כולל מאסרים על תנאי, כולל מאסרים בעבודות שירות.

<אביטל חן: אם תרצה את הפילוח כמה הפכו למאסר בפועל - -

איתן כבל: אני אודה.

איתן כבל: להגיד לי שבתי הכלא יקבלו כל שנה 4000 או 5000 איש - -

<אביטל חן: מר כבל, אין יום שבבית משפט השלום לתעבורה בירושלים אין 2 או 3 עצורים.

<אביטל חן: אתם חושבים שאנחנו מקלים, אבל לא כל כך.

איתן כבל: אני מנסה לחשוב על המספר.

<אביטל חן: כולל מאסרים על תנאי, כולל עבודות שירות.

איתן כבל: 4000 או 5000 אנשים זה לא עניין של מה בכך בבתי הכלא.

<חוה ראובני: זה כולל על תנאי ועבודות שירות.

איתן כבל: לא סתם נזעקתי.

איתן כבל: המספר בהתחלה היה מספר בעלמא.

איתן כבל: מספר של ארבעת אלפים ומשהו איש שנכנסים מידי שנה לכלא - -

<אתי בנדלר: מדובר על אנשים שמוטל עליהם מאסר.

<אתי בנדלר: ההצעה שמעוגנת בסעיף 40 להצעת החוק אומרת שהמספר של אלה שייכנסו בפועל למאסר יגדל, כי לא ניתן יהיה להטיל עליהם בעבירה מסוימת מאסר על תנאי או צו מבחן.

<אתי בנדלר: יותר אנשים ייכנסו למאסר בפועל, במידה והצעה הזאת תתקבל.

איתן כבל: אני לא אומר שלא, אני רק אומר שאלה מספרים שהם מספרים פנטסטיים.

איתן כבל: יש שרשור בתהליך.

<שרית פילפסון: הייתה ועדה בראשות כבוד השופט אביטל חן.

<שרית פילפסון: ישבו שם נציגי משטרה, נציגי סנגוריה ונציגי לשכת עורכי הדין.

<שרית פילפסון: כל אחד מהם הביע את עמדתו.

<שרית פילפסון: הם ישבו הרבה מאוד שנים.

<שרית פילפסון: לצערי, זה היה טרם כניסתי לתפקיד.

<שרית פילפסון: אני קיבלתי תזכיר חוק מוכן על השולחן.

<שרית פילפסון: יש כאן משהו שישבו עליו טובי המוחות על-מנת לנסות לבוא ולייצר איזה - -

איתן כבל: בחוק הזה?

<שרית פילפסון: בחוק הזה.

איתן כבל: זה מזכיר לי חוקים אחרים שגם ישבו עליהם טובי המוחות.

<שרית פילפסון: תראו, עבירות תעבורה אולי נחשבות קלות, אבל פוטנציאל הסיכון בהן מאוד חמור.

<שרית פילפסון: אני לא צריכה לשכנע את היו"ר, אתה ניהלת על זה סדרה של ישיבות.

<שרית פילפסון: יש כאן עבירות תעבורה שנוגעות לכל אחד ואחת מאיתנו.

<שרית פילפסון: זה נכון שהיקף האוכלוסייה שמגיע לבית המשפט, היקף האנשים הנורמטיביים הוא גבוה מהאנשים העבריינים, אבל זה הלך והשתנה בשנים האחרונות.

<שרית פילפסון: אני בטוחה שכבוד השופט טננבאום, שזכיתי להיות אצלו תובעת תעבורה ולהופיע אצלו, יעשה מחקר.

<שרית פילפסון: היום היחס השתנה.

<שרית פילפסון: היום מגיעים יותר ויותר נהגים לבתי המשפט שהם גם עבריינים בתחום הפלילי, הם גם יעדים של משטרת ישראל.

<שרית פילפסון: הם מבצעים, בין היתר, עבירות תעבורה מאוד מאוד חמורות.

<שרית פילפסון: כמות האנשים שנכנסים לכלא, ואמר את זה הנשיא אביטל חן, היא כמות לא מבוטלת.

<שרית פילפסון: לנו היו עונשי מאסר בפועל, לא רק מאסר על תנאי, קצת יותר מ-1300 בשנת 2015.

<שרית פילפסון: זה באמת יותר מ-1200 אנשים שנכנסים לכלא.

<שרית פילפסון: היו לנו יותר מ-1200 אנשים שנעצרו עד תום ההליכים בעבירות תעבורה.

<שרית פילפסון: בית המשפט העליון אמר שכדי לעצור בעבירות תעבורה עד תום ההליכים צריך שיהיה משהו חריג ויוצא דופן.

<שרית פילפסון: אין ספק שמה שהחוק הזה נועד לייצר זו הרתעה - אבל לא בענישה.

<שרית פילפסון: יש כמה וכמה דברים שיכולים לייצר הרתעה.

<שרית פילפסון: השבתה ופסילה מינהלית, כמו ששמענו במחקר, זה חלק מהדברים שיוצרים הרתעה, כמו גם הנושא של המצלמות שיוצר הרתעה.

<שרית פילפסון: הנושא של צמצום משך הזמן בין מועד ביצוע העבירה למועד שיש בו את מיצוי הדין גם יוצר הרתעה, על זה יסכימו איתי כולם.

<שרית פילפסון: אם אני מגיעה לבית המשפט לתעבורה בירושלים עם עבירות של שנת 2013, אולי יצרתי הרתעה, אבל היא לא מוחשית.

איתן כבל: הסכמנו על זה בדיונים.

<שרית פילפסון: אנחנו צריכים לבוא ולייצר עוד מקום בבית משפט לתיקים אחרים.

<שרית פילפסון: אני חושבת שהחוק הזה בא ומייצר כלים נוספים ליצירת הרתעה.

<שרית פילפסון: משטרת ישראל מייצגת את האינטרס הציבורי.

<שרית פילפסון: אנחנו לא באים ובודקים מה רמת ההכנסה של אף אחד מהנאשמים שמגיעים אלינו, בטח לא אם הוא נשוי, אם הוא רווק, אם הוא זכר, אם הוא נקבה.

<שרית פילפסון: אנחנו גם לא מגיעים להסדרי טיעון רק כשמדובר בנאשמים מיוצגים.

<שרית פילפסון: אנחנו מחויבים לאינטרס הציבורי, לכן אנחנו מסתכלים על כל תיק ספציפית.

<שרית פילפסון: נכון שאם הוא מיוצג הסנגורים יודעים לבוא ולהסתכל על הניואנסים.

איתן כבל: זה לא הסיפור.

איתן כבל: זה כמו שאם בן אדם חולה הוא הולך לטובי המומחים.

איתן כבל: האדם לא בוחר איזו מחלה הוא יקבל.

איתן כבל: הוא קם בוקר אחד ומודיעים לו, או שהוא מרגיש את זה.

איתן כבל: בני אדם עוסקים בתהליך הזה, זה לא מכונות או מחשבים.

איתן כבל: צריך לייצר את הכלים שיאפשרו לאנשים להגיע.

איתן כבל: היכולת להוציא מצב טוב יותר עבורם היא לא רק פועל יוצא של המקום שלהם בחברה.

<שרית פילפסון: משפט אחרון לגבי תיקי השכרות.

<שרית פילפסון: אני חושבת שדווקא תיקון 112, ברגע שהוא בא ומדבר על מדרג של עד פי 1.5 ואחר כך מפי 1.5 ועד פי 2 וכו', נותן כאן את האמירה הנכונה שאנחנו מבצעים בפועל.

<שרית פילפסון: היום, וזה אולי פרט נכון, אנחנו עדיין שוקלים בין יתר הנסיבות את כמות השכרות.

<שי סופר: אני רוצה לדבר על המדיניות ועל התהליך, לפחות איך שאני רואה אותו.

<שי סופר: אדוני היו"ר, בחודשים האחרונים הובלת בתבונה רבה את המהלך של ניתוח מצב תאונות הדרכים או הבטיחות בדרכים במדינת ישראל.

<שי סופר: אני מסכים פה עם חלק גדול מהדוברים על כך שענישה ואכיפה הן לא חזות הכל.

<שי סופר: תאונות דרכים, כמו שאנחנו יודעים, זה מכלול מאוד מאוד רחב של פעולות שיכולות להציל חיים.

<שי סופר: צריך לזכור, לפחות להבנתי, שהצעת החוק שהמשרד הכין נסמכת ומושתתת על פעילות מאוד משמעותית של ועדה שישב בראשה הנשיא חן.

<שי סופר: מי שקרא את הדוח עצמו, שזה דוח שפורסם לפני כמה שנים, רואה שמדובר בדוח מאוד מקיף שעוסק בכל נושא הענישה.

<שי סופר: צריך לזכור שלמשרד יש אמנם את האחריות הכוללת לבטיחות בדרכים, אבל הוא לא פועל לבד, הוא תלוי מאוד במערכת בתי המשפט.

<שי סופר: כאן יש אמירה מאוד מאוד ברורה של המשרד.

<שי סופר: האמירה באה ואומרת שאנחנו קודם כל באים ועושים סדר.

<שי סופר: כמו שעורכת הדין ראובני אמרה, התקנה היא יחסית מיושנת.

<שי סופר: הוחלט לעשות סדר מאוד משמעותי בדברים.

<שי סופר: לא בכדי הבאנו את פרופסור רוזנבלום כדי לראות בנושא של השבתה כמה זה אפקטיבי, כמה זה יעיל.

<שי סופר: אני רוצה גם להתחבר למה שגברת גרוסמן אמרה.

<שי סופר: אדם שיוצא שיכור לכביש, אדם ששתה בכמויות שהן הרבה מעבר למה שהמחוקק קבע, הרי זה אדם שיוצא במודע, הוא יודע שהוא נוהג כשהוא מעורפל לגמרי והוא יכול לגרום לתאונות.

<שי סופר: אין ספק שהשבתה, ואת זה אמרה גם פרופסור רוזנבלום, היא יעילה מאוד.

<שי סופר: ניתנו בהצעת החוק, לפחות להבנתי, כלים מאוד משמעותיים על מנת להתמודד עם תופעות שהן תופעות פסולות ותופעות מאוד בעייתיות שגורמות אחר כך לאובדן חיים.

<שי סופר: אם יש תיקונים כאלה ואחרים להצעת החוק זה בסדר, אבל את ההצעה כהצעה, כמסמך, כאמירה של המשרד, לא רק של המשרד אלא גם של המשטרה וכל מי שיש בוועדה ועמד בראשה, אני חושב שיהיה מאוד נכון לאשר.

<משה בר: אני מודה ליושב-ראש על החשיבות של הישיבות האלו.

<משה בר: אני רוצה לשפוך אור בפני הנשיא של בתי המשפט לתעבורה.

<משה בר: אני הגעתי לבית משפט לא על עבירה מסוימת, אני הגעתי לבית משפט כי קצין משטרה אמר שלא שמעתי בקולו כשהייתה הפגנה של נכים.

<משה בר: כשהגעתי לבית המשפט התובע אמר לי: שמע, אתה נכה, אין לך מה לעשות פה, בין כה אתה לא מופיע ברשימה, סע הביתה, תקבל עוד הזמנה.

<משה בר: אמרתי, מצוין, וזה אחרי שהטרחתי את עצמי עם מלווה.

<משה בר: נסעתי לאילת לנופש.

<משה בר: כשחזרתי מאילת קיבלתי הודעה שאני בשלילת רישיון כי לא הופעתי למשפט.

<משה בר: כשהגעתי מהר לשוקן מיד ביטלו את זה.

<משה בר: קצין המשטרה אמר שהוא יתנקם בנכים.

<משה בר: כשהגעתי לבית משפט השופטת ביקשה מעורך דין לייצג אותי.

<משה בר: זה מה שמתכוונים כשאומרים שנותנים לנו זכות דיבור.

<משה בר: אתה מכיר אותי, כבוד היושב-ראש, אני יודע להתבטא.

<משה בר: הלכו ושפטו אותי.

<משה בר: אמרו לי לשלם 300 שקל ב-3 תשלומים.

<משה בר: פתאום אחרי כמה שנים אני מגלה שגם נתנו לי ניקוד על הדבר הזה.

<משה בר: האם זה דבר שנראה לכבוד היושב-ראש?

<משה בר: אני חושב שאני אחד הנהגים הזהירים, אין לי שום דוחות.

<משה בר: למה לעשות דבר כזה?

<משה בר: כשאומרים שבפעם הראשונה לא עושים כלום, זה רק דיבורים, במעשים זה לא נעשה.

<משה בר: כתבתי לנציגים של בית המשפט, שום דבר לא יצא מזה.

<גבי בן הרוש: היו נתונים על ההשבתה של הרכב ועל העניין שזה מרתיע.

<גבי בן הרוש: אני אומר לכם שזה הכי מרתיע.

<גבי בן הרוש: את האוטובוסים ואת המשאיות אתם לא תמצאו במגרשים.

<גבי בן הרוש: למה?

<גבי בן הרוש: למחרת ההשבתה יש שחרור, עורך הדין בא לבית המשפט ומוציא.

<גבי בן הרוש: זו לא הרתעה.

<גבי בן הרוש: לגבי האחוזים שהתפרסמו כאן של בין 7 ל-19, ההשבתה הייתה ל-24 שעות.

<אתי בנדלר: אחרי שהקשבתי ברוב קשב ולא בפעם הראשונה להצגה של הצעת החוק, עיקריה או התכלית שלה, נראה לי שחלק מהסעיפים, אני לא מדברת על כל הסעיפים, וההצעות הכלולות בהצעת החוק הזאת לא בדיוק מתיישבים עם השגת התכלית עליה מדובר.

<אתי בנדלר: אני חושבת שיש כאן יותר מידי סעיפים שמדברים על צמצום שיקול דעת בית המשפט, צמצום הביקורת השיפוטית על החלטות מינהליות ועוד.

<אתי בנדלר: כמובן שלכל אלה אני אתייחס בישיבה הבאה.

איתן כבל: הדיון הזה הוא חלק מהמאבק שהכרזנו על הקטל בדרכים.

איתן כבל: החוק הזה מונח כבר מהקדנציה הקודמת, כדי שאנחנו נוכל להוסיף עוד מדרגה בטיפול בקטל בדרכים.

איתן כבל: אני לא אוהב את הצעת החוק הזאת.

איתן כבל: אני כבר אומר לכם שתהיה פה עבודה.

איתן כבל: כמו תמיד, אתם מכירים אותי, אנחנו נעבור דבר דבר, כי בסוף אינני מוכן להוציא מתחת ידיי, בוודאי כמחוקק וכאיש ותיק פה, משהו שאני עובר עליו, עושה וי ונוסע.

איתן כבל: לכל סעיף צריכה להיות תכלית ראויה במאבק האמיתי והכן במניעת הקטל בדרכים.

איתן כבל: אם בסופו של עניין התכלית הראויה הזאת איננה יכולה להתקיים ויהיה לנו בספר החוקים עוד אותיות מתות, אני לא אהיה חלק מזה.

איתן כבל: אני יכול לומר לכם שכמו תמיד היועצת המשפטית לוועדה, המשנה ליועץ המשפטי, שמה לי כמה ספוטים שהיא יודעת ברוב חוכמתה שהם נוגדים לתפישת העולם שלי.

איתן כבל: העניין הוא לנהל קרב עד חורמה, ואינני רוצה להמעיט כהוא זה מהצורך במאבק עד חורמה בקטל בדרכים.

איתן כבל: כפי שאמרתי, 10 דיונים קיימנו.

איתן כבל: בימים אלה הצוות של הוועדה עמל על סיום הדוח כדי שנעשה אותו כמו שצריך.

איתן כבל: אני באמת לא חושב שענישה היא התכלית שבסופו של עניין מונעת את הדברים, מבלי כהוא זה להמעיט מהערך שכשאדם עושה עבירה כלשהי הוא יצטרך לשלם עליה.

איתן כבל: לשלם זה יכול להיות מקנס ועד לשבת בבית הסוהר, לא עלינו ולא עליכם, אם חס וחלילה הייתה תאונה קשה.

איתן כבל: בסוף בסוף אי אפשר להתעלם מן העובדה שהכשל הגדול ביותר, וזאת אחת המסקנות המרכזיות מהדוח, נוגעת לאכיפה.

איתן כבל: אם יש חוקים שאין מי שאוכף אותם ובתי המשפט מתפוצצים כי דיון או אירוע שהתקיים ב-2013 מתקיים, במקרה הטוב, ב-2015, אז כל הדברים האלה מעקרים מן היסוד את כל הרצון שלנו ובוודאי את היכולת שלנו להתמודד עם הקטל בדרכים.

איתן כבל: המדען הראשי של משרד התחבורה, אני יודע שאדוני "אוהב" את הנתונים של ה-OECD.

איתן כבל: אני חושב שהנתונים של ההרוגים שיש לנו בתאונות הדרכים עד לרגע זה הם לא דבר שאנחנו יכולים לבוא ולהגיד "וואלה, אנחנו נמצאים בתוך המסגרת".

איתן כבל: הקרב כאן הוא קרב עד חורמה.

איתן כבל: אני הקדשתי את הקדנציה הנוכחית שלי לזה.

איתן כבל: יהיה פה שלט שיראה כל יום את מספר ההרוגים, כדי שנדע כל יום בפני מה אנחנו עומדים.

איתן כבל: זה חלק מן הקרב.

איתן כבל: מה טוב בדיון הזה?

איתן כבל: שגם היועצת המשפטית ישבה איתכם.

איתן כבל: אתם מבינים את הלך הרוח סביב השולחן של האנשים שהשתתפו בכתיבת החוק הזה.

איתן כבל: נצטרך למצוא את דרך המלך כדי שתצא עבודה טובה מתחת ידנו.

איתן כבל: עד קבלת הצעת החוק הזאת והצעות אחרות, כולל תקנות למניעה של תאונות הדרכים, אני מאוד מבקש לבחון לעומק את אמצעי הענישה, לרבות אמצעי התיקון, לבחון מה יחסי הגומלין המתקיימים היום בין הענישה לבין העבירות עצמן, לא רק של מהירות אלא בכלל.

איתן כבל: אני מודה לכם, אנחנו ניכנס לתהליך מהיר ואינטנסיבי בעניין.

איתן כבל: תודה, הישיבה נעולה.