ועדת המשנה לדיון בהמלצות לשינויים בתנאי חברי הכנסת והיועצים הפרלמנטריים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1, 2016-03-22 11:15

מרב מיכאלי: בוקר טוב לכולן וכולם.

מרב מיכאלי: אני שמחה לפתוח את ישיבת ועדת המשנה לדיון בהמלצות לשינויים בתנאי חברות וחברי הכנסת והיועצות והיועצים הפרלמנטריים.

מרב מיכאלי: היום יום שלישי.

מרב מיכאלי: מה התאריך העברי?

<אתי בן יוסף: כתוב בהזמנה, מרב.

מרב מיכאלי: כתוב בהזמנה.

מרב מיכאלי: י"ב באדר ב' התשע"ו.

מרב מיכאלי: הבה נפתח.

מרב מיכאלי: אני רוצה בבקשה להודות לכל הבאים.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד ככה: הישיבה הזאת נועדה לדבר אחד ואחד בלבד – היא נועדה לשמוע את כל המחשבות, ההצעות, ההשגות, שיש לכולם בדבר המצב הקיים והשיפורים הנדרשים לעניין עבודת חברי הכנסת.

מרב מיכאלי: עכשיו, אני אגיד: אני כבר מזמן עתרתי – והחשב כאן יכול להעיד – להוציא את כל מה שקשור לעבודה של חברי הכנסת מהסעיף שקוראים לו תנאי חברי הכנסת.

מרב מיכאלי: כי בכל הכבוד, היועצות והיועצים שלי עובדים אצל הציבור.

מרב מיכאלי: הם לא התנאים שלי לעבודה.

מרב מיכאלי: לא שלי ולא של אף חבר כנסת אחר.

מרב מיכאלי: חשוב לי גם להגיד שהוועדה הזאת לא באה, לא לאתגר, לא לעקוף, לא להתנגח, בוועדה הציבורית.

מרב מיכאלי: אני שוחחתי עם פרופסור חיים לוי.

מרב מיכאלי: עדכנתי אותו שאנחנו נשב ואנחנו נאסוף.

מרב מיכאלי: נשמע את כל הבקשות וההצעות.

מרב מיכאלי: נמיין את זה.

מרב מיכאלי: מה שצריך לבוא אליכם – יבוא אליכם.

מרב מיכאלי: מה שצריך למנכ"ל – למנכ"ל.

מרב מיכאלי: מה שצריך ללכת לוועדה הציבורית, יופנה לוועדה הציבורית.

מרב מיכאלי: כל מה שהתכנסנו זה באמת לשמוע ולראות איך אפשר לשפר.

מרב מיכאלי: אז זה מה שעכשיו אנחנו נתחיל לעשות, ונקווה שאכן נראה ברכה יוצאת מן הכלל בעמלנו.

מרב מיכאלי: אוסאמה.

אוסאמה סעדי: החבר הלא חבר.

אוסאמה סעדי: אבל חבר.

<אתי בן יוסף: - - -

מרב מיכאלי: כמו שמציינת מנהלת הוועדה בצדק: אני ביקשתי ואנחנו הוצאנו הזמנה לכל חברות וחברי הכנסת.

מרב מיכאלי: לא לחברי הוועדה.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, זה לא בכדי.

אוסאמה סעדי: אני ראיתי את זה ולכן אני פה.

אוסאמה סעדי: זה בצחוק.

מרב מיכאלי: מעולה.

מרב מיכאלי: אז דבר.

אוסאמה סעדי: אני העליתי את הנושא של היועצים.

אוסאמה סעדי: במיוחד אחרי שקיבלנו עוד יועץ, אבל אין תנאים.

אוסאמה סעדי: אי אפשר לעבוד עם שלושה בחדרון כזה, שבאמת כבר מתחיל אחד להפריע לשני.

אוסאמה סעדי: ואחד יש לו מחשב, והשני אין לו מחשב.

אוסאמה סעדי: אחד יש לו כיסא, אז השני אין לו כיסא, ואז הוא יושב בחדר של חבר הכנסת.

אוסאמה סעדי: ואז, לפעמים, זה לא נעים, אם יש פגישה או משהו.

אוסאמה סעדי: אני ציפיתי שייקח זמן, כי באמת זה היה ככה שמתחילים ב-1 לינואר, אבל אנחנו כבר כמעט שלושה חודשים ואני לא רואה שום התקדמות בנושא.

אוסאמה סעדי: אני לפחות ביקשתי שיחלקו את החדר של היועצים, כך ששלושתם יישבו.

אוסאמה סעדי: וגם שיהיה עוד מחשב.

אוסאמה סעדי: היועץ השלישי היום עובד בלי מחשב.

אוסאמה סעדי: ואם יש לו נייד ויש לו זה.

אוסאמה סעדי: אני לא חושב שהמטרה שאנחנו רצינו – איך שאמרה מרב – שהיועץ הזה הוא יועץ אצלי, עובד אצלי.

אוסאמה סעדי: הוא עובד ציבור, ועובד בשביל הציבור.

אוסאמה סעדי: ואם אנחנו חשבנו, ובאמת ראינו לנכון שבאמת יהיה ונחוץ יועץ שלישי – צריך לתת לו את כל האמצעים, שיעבוד ויצליח ויתרום לעבודת חבר הכנסת.

אוסאמה סעדי: אז אני פניתי למנכ"ל, פניתי לכולם, לראות מה.

אוסאמה סעדי: אני לא חש שיש.

אוסאמה סעדי: ואני חושב שזה משותף לכל חברי הכנסת שקיבלו.

אוסאמה סעדי: כי יש כאלה שעדיין לא קיבלו.

אוסאמה סעדי: אבל אלה שקיבלו – באמת אני מרגיש לא נוח, לא נעים.

מרב מיכאלי: אני יכולה להגיד שזה ברור.

מרב מיכאלי: אוסאמה, אני אומר רק מראש: נאמר מראש, כשאנחנו התעקשנו ועמדנו על כך שאנחנו באמת חייבים תוספת של כוח עבודה ושיאושר לנו תקן שלישי ליועץ פרלמנטרי – מראש נאמר: אין תנאים פיזיים.

מרב מיכאלי: אין חדרים בבניין, אין מקומות חנייה.

מרב מיכאלי: אין, אין, אין.

מרב מיכאלי: אז השאלה מה אפשר לעשות.

מרב מיכאלי: ועל זה נדבר בהמשך.

אוסאמה סעדי: במגבלות האלה.

אוסאמה סעדי: אני יודע שלא הולכים עכשיו לבנות עוד חדרים בתוך, אבל להתאים.

מרב מיכאלי: בסדר.

מרב מיכאלי: אז תיכף נדבר על זה.

<חיים אבידור: מה שאתה מבקש זה כמעט כמו לבנות בניין.

<חיים אבידור: אני אענה על זה אחר כך.

מרב מיכאלי: בסדר גמור.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מתארגנים עם זה.

מרב מיכאלי: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

יואל חסון: חשבתי שיש נושאים ספציפיים.

יואל חסון: לא התכוננתי.

יואל חסון: אבל יש נושא שהייתי רוצה שבכל זאת יעלה ונדון בו: זה הנושא של ליווי חברי כנסת בנסיעות מסוימות לחוץ לארץ על ידי העוזרים.

יואל חסון: יש לפעמים מצבים שבהם רצוי או נדרש שחבר כנסת יוצא לאיזושהי משימה בחוץ לארץ – שהוא יוכל לקחת את העוזר איתו.

יואל חסון: כמובן, לא על חשבון הכנסת, אלא על חשבון הגוף המארח ובאישור ועדת האתיקה וכל הכללים האלה.

יואל חסון: אבל זו סוגיה שאין לי עדיין תמונה מלאה איך היא צריכה להיות, אבל הייתי רוצה שהיא כן תעלה על השולחן ותיבחן ונחשוב על הנושא הזה במקרים מסוימים.

מרב מיכאלי: כי צריך להגיד: אולי כדאי שתפרט למה.

מרב מיכאלי: לאיזה צורך.

מרב מיכאלי: חשוב שיבינו.

מרב מיכאלי: כי חשוב שיבינו שזה לא.

מרב מיכאלי: נכון, ארבל, שבתקנון זה כתוב כמו בן זוג – יועץ פרלמנטרי?

<ארבל אסטרחן: זו החלטה של ועדת האתיקה – נכון – שלא ניתן לצרף בן זוג ולא ניתן לצרף עוזר.

מרב מיכאלי: זה גם באותה החלטה ממש.

מרב מיכאלי: יש משהו מאוד דומה, בקיצור.

מרב מיכאלי: יש אי הבנה.

מרב מיכאלי: אני חושבת שחשוב שתסביר למה - - -

יואל חסון: אני אגיד: יש סיטואציות.

יואל חסון: אגב, זה לא ממש לכל נסיעה, אבל יש נסיעות מסוימות שהן נסיעות מאוד מורכבות.

יואל חסון: הן נסיעות שחבר הכנסת צריך לפעמים להופיע בכמה מקומות באותו יום או בכמה.

יואל חסון: נגיד, סתם דוגמה: מועצת אירופה - - - או סתם ארגון גדול.

יואל חסון: אפילו אתה מגיע לוועידת אייפא"ק הגדולה, וזה מקום ענק, ואתה צריך לתמרן ממקום למקום.

יואל חסון: ויש הרבה תיאום והכנה והכנת טקסטים ונאומים.

יואל חסון: ואתה צריך גם לארגן שם כל מיני פגישות.

יואל חסון: אתה מוצא את עצמך שבארץ כל דבר כזה היית נעזר בצוות, ואתה מגיע לחוץ לארץ ואתה עושה את זה לבד.

אוסאמה סעדי: או שגם יעזרו לך בכל העניין של התקשורת.

יואל חסון: כן.

יואל חסון: תקשורת, לוגיסטיקה, תיאום עם המארגנים.

יואל חסון: אגב, ברוב האירועים שאנחנו מגיעים, המארגנים עצמם קצת מופתעים שאנחנו לא מגיעים עם עזרה, והרבה פעמים פשוט מנסים לעזור לנו איכשהו, אבל הם לא ערוכים לזה ולא בנויים לזה.

יואל חסון: ויוצא מצב גם שיש גם סוג של עיוות בדבר הזה.

יואל חסון: שבאמת כשאתה בחוץ לארץ, דווקא יכולת העבודה שלך יורדת באופן משמעותי: אם זה מבחינת התקשורת, אם זה מבחינת הכנת ניירות, אם זה מבחינת התמודדויות עם חומר, אם זה מבחינת מהלכים טכניים והתנהלות טכנית.

יואל חסון: קרה הרבה פעמים שראיתי חברי כנסת שפשוט לא מצאו את עצמם ולא ידעו איך להגיע, לאן להגיע.

יואל חסון: כי אתה מגיע לוועידה ענקית.

יואל חסון: היינו פעם באיזו ועידה ענקית שהגיעו 800 חברי פרלמנט מכל העולם.

יואל חסון: כולם הגיעו עם צוותים.

יואל חסון: כולם הגיעו עם זה.

יואל חסון: אני הגעתי לבד.

יואל חסון: עכשיו, במקרה שהיה שם, זה היה סופשבוע – אז פשוט לא הייתה נציגות לשגרירות.

יואל חסון: השגרירות לא הייתה.

יואל חסון: פשוט, אני, עצמי, הייתי צריך להתמודד בוועידה ענקית בדרום קוריאה.

יואל חסון: אגב, בכל ועדה, במקביל, גם שקשורה, לדוגמה, לאיכות הסביבה – מקבלים החלטה נגד ישראל.

יואל חסון: בסדר?

יואל חסון: ואני עכשיו צריך לרוץ ממקום למקום, ולנסות להבין - - -

<ארבל אסטרחן: אבל לא נסעת מטעם המדינה - - -

יואל חסון: מטעם הכנסת.

יואל חסון: מטעם המדינה לחלוטין.

<ארבל אסטרחן: אבל כשהכנסת שולחת משלחות, היא שולחת בדרך כלל - - -

יואל חסון: לא.

יואל חסון: לא היה אף נציג.

יואל חסון: אל"ף, לא תמיד.

מרב מיכאלי: לא תמיד.

יואל חסון: לא תמיד.

יואל חסון: בי"ת, לא היה שום נציג.

יואל חסון: לא.

יואל חסון: לפעמים השגרירות שולחת, ולפעמים היא גם לא שולחת.

יואל חסון: מצאתי את עצמי הרבה פעמים במצבים שהשגרירות לא נמצאת ואין עזרה.

יואל חסון: אגב, גם אם מגיע מספר שתיים או מספר שלוש בשגרירות – הוא לא עוזר שלך.

יואל חסון: אתה לא יכול לבקש ממנו כל מיני בקשות ועניינים וזה.

יואל חסון: אז הוא כן יכול לעזור לך להתמצא.

יואל חסון: זה נכון.

יואל חסון: אבל הוא לא יכול לעזור לך בהכנות או בדברים כאלה.

יואל חסון: ולכן אני חושש שבמקרים מסוימים – לחלוטין לא בכל מקרה – מקרים מסוימים, שיכול להיות שצריכים להיבחן על ידי הוועדה או לתת לוועדה כלים.

יואל חסון: צריך לאפשר לחברי כנסת להביא - - -

<ארבל אסטרחן: אז אתה מדבר גם על נסיעות מטעם הכנסת.

יואל חסון: במקרים מסוימים.

יואל חסון: כן.

יואל חסון: אם נגיד מישהו מטעם הכנסת; נגיד כשעודד נוסע איתנו לנסיעות של מועצת אירופה או מספר שתיים שלו נוסע – אז הכול סבבה ומצוין, ובאמת לא צריך שום עזרה והכול עובד די מצוין.

יואל חסון: אז בתקשורת אתה מפעיל את העוזר שלך מהארץ איכשהו, להתנהל תקשורתית.

יואל חסון: אבל יש הרבה מצבים שלא, וגם לנסיעות שהן לא מטעם הכנסת, אבל לוועידות חשובות או לאירועים גדולים או לדברים מורכבים.

יואל חסון: כשאתה הולך מחר למסע קמפוסים, לדוגמה – אתה יוצא למסע קמפוסים, שהערך של זה הוא חד משמעי.

יואל חסון: אתה ביום אחד צריך לעשות שלושה-ארבעה קמפוסים, להתנהל ממקום למקום.

יואל חסון: אתה צריך עזרה.

מרב מיכאלי: רק להגיד מילה: שגם כשאת לא יוצאת מטעם הכנסת, את מייצגת את המדינה.

מרב מיכאלי: נקודה.

מרב מיכאלי: אין דבר כזה.

מרב מיכאלי: כשחבר כנסת יוצא לפגישות, להופעות, מה שאמריקאים קוראים speaking engagements – את מייצגת את המדינה.

מרב מיכאלי: נקודה.

<ארבל אסטרחן: - - - יחלקו עלינו.

<ארבל אסטרחן: אבל - - - אתמול הייתה ישיבה של – לא מועצת אירופה.

<ארבל אסטרחן: של ז'נבה.

<אסף גולדפרב: מועצת זכויות האדם של האו"ם.

<ארבל אסטרחן: אז יצאו חברי כנסת להפגין בעד ויצאו חברי כנסת להפגין נגד.

<ארבל אסטרחן: שניהם יצאו.

<ארבל אסטרחן: וזה בסדר.

<ארבל אסטרחן: זה הדעות שלהם.

<ארבל אסטרחן: כפי שהם אומרים אותם פה, הם אומרים אותם גם שם, אבל לא תמיד הם יוצאים מטעם המדינה.

מרב מיכאלי: כן.

מרב מיכאלי: הם מייצגים את המדינה.

מרב מיכאלי: גם אם הם מייצגים לא את המדיניות - - -

<ארבל אסטרחן: הם לא מייצגים את המדינה.

מרב מיכאלי: בסדר.

מרב מיכאלי: אפשר לחלוק על זה.

מרב מיכאלי: כן.

מרב מיכאלי: אוסאמה, הערה.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: יש עוד נושא שאני נתקלתי בו עם אחד מהיועצים, שהוא התחתן ושכר בית פה, ואז לא נותנים לו את בית המלון.

אוסאמה סעדי: את ההחזרים.

אוסאמה סעדי: והוא הגיש בקשה.

אוסאמה סעדי: אני וחשב שיש עמדה של הוועדה הציבורית שלא מאשרים, כי אתה לא הלכת למלון.

אוסאמה סעדי: אז אני חושב שאותו הסדר לגבי חברי הכנסת, שאם נגיד יועץ שוכר בית, שוכר דירה בירושלים, והוא לא הולך למלון - - -

<ארבל אסטרחן: כי אין לו בית.

<ארבל אסטרחן: אצל חבר כנסת הוא יכול לקבל שכירות דירה כחלופה למלון רק אם יש לו דירה אחרת.

<ארבל אסטרחן: אם ביתו היחיד הוא בירושלים – לא מממנים לו את ביתו היחיד.

אוסאמה סעדי: לא, לא, זה לא ביתו היחיד.

אוסאמה סעדי: גם היועץ לא.

<ארבל אסטרחן: - - -

אוסאמה סעדי: הוא גר בצפון והוא - - -

יואל חסון: ואם הוא גר בירושלים.

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: הוא לא גר בירושלים.

<ארבל אסטרחן: לא.

<ארבל אסטרחן: הוא לא גר.

<ארבל אסטרחן: לא.

<ארבל אסטרחן: אין לו דירה בצפון.

<חיים אבידור: אין לו.

<חיים אבידור: ההורים שלו גרים בצפון.

מרב מיכאלי: אין לו דירה.

<ארבל אסטרחן: אין לו דירה בצפון.

מרב מיכאלי: אין לו דירה - - -

<ארבל אסטרחן: דירתו היחידה שהוא שוכר היא בירושלים.

<ארבל אסטרחן: אין לו דירה בבעלותו, בשכירותו.

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: יועץ פרלמנטרי, שהוא גר צפון, והוא מגיע - - -

<חיים אבידור: אין לו דירה בבעלותו בצפון.

<ארבל אסטרחן: נכון.

<ארבל אסטרחן: אבל הוא התחתן, וזו דירתו היחידה שהוא שכר, והוא משלם.

אוסאמה סעדי: מה זה "אין לו דירה"?

<חיים אבידור: אין לו דירה.

<חיים אבידור: יש להורים שלו דירה בצפון.

<חיים אבידור: אבל הוא כבר ילד בוגר, שהוא שכר דירה בירושלים, ואין את - - -

מרב מיכאלי: זאת הדירה היחידה שהוא שוכר.

מרב מיכאלי: הוא לא שוכר אותה בנוסף.

מרב מיכאלי: הוא גר שם.

אוסאמה סעדי: אבל הוא שוכר אותה בשביל העבודה.

אוסאמה סעדי: אז הוא.

אוסאמה סעדי: אם היה הולך למלון, הייתם משלמים לו?

מרב מיכאלי: לא רלוונטי.

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: למה?

מרב מיכאלי: כי זה לא אותו דבר.

אוסאמה סעדי: אני שואל מבחינת היגיון.

מרב מיכאלי: איזה היגיון?

מרב מיכאלי: בסדר.

אוסאמה סעדי: אני העליתי את זה.

מרב מיכאלי: העלית.

אוסאמה סעדי: תבדקו.

יואל חסון: אני רוצה להעלות עוד סוגיה.

יואל חסון: פשוט נזכרתי.

יואל חסון: החשב אמר לי שיכול להיות שזה ישתנה במכרז הבא, אבל אני בכל זאת אעיר הערה בעניין הזה, שתהיה בפרוטוקול, ונראה מה.

יואל חסון: אולי יש כבר תשובות לעניין הזה: הסוגיה של החברה הסלולרית.

יואל חסון: אוקיי?

יואל חסון: כשאנחנו מגיעים לכאן, לפחות בעבר, כשאני נבחרתי בפעם הראשונה ב-2006, אז יכולתי לבחור באיזו חברה לעבוד.

יואל חסון: עם איזו חברה סלולרית לעבוד.

יואל חסון: והכנסת הייתה מקבלת - - -

<ארבל אסטרחן: חשבוניות.

יואל חסון: לא.

יואל חסון: הוראת קבע הייתה.

יואל חסון: הוראת הקבע הייתה "יורדת" למעשה על המכשיר הראשי.

יואל חסון: כן?

יואל חסון: על המכשיר הראשי.

יואל חסון: הוראת הקבע הייתה "יורדת" מהכנסת, ולא הייתה התעסקות עם חשבוניות ולא היה שום דבר.

יואל חסון: כשחזרתי לכנסת פעם נוספת, עכשיו, הודיעו לי שאם אני לא "הולך" לפלאפון, אז אני צריך להביא קבלות.

יואל חסון: להביא חשבוניות.

יואל חסון: להציג את החשבונות.

יואל חסון: ולא משלמים בהוראת קבע כמו ששילמו עד עכשיו על המכשיר הראשי שלי.

יואל חסון: אוקיי?

יואל חסון: ובנוסף, גם, מה שלא היה קורה אם הייתי בפלאפון – העלויות של המכשיר הן עלויות שאני צריך לשאת אותן.

יואל חסון: אוקיי?

יואל חסון: ולא כפי שבפלאפון.

יואל חסון: אם הייתי, הייתי מקבל מכשיר מפלאפון.

יואל חסון: אז קודם כל, מה שמטריד אותי בעיקר זה הנושא של הוראת הקבע.

יואל חסון: כי אני לא רוצה להתעסק עם קבלות.

יואל חסון: ואני עכשיו מוצא את עצמי שאני צריך כל חודש להקפיד שהקבלות מגיעות לחשבות ולהתעסק בזה.

יואל חסון: ואז הם הולכים ובודקים מה עלות המכשיר ומה עלות הזה.

יואל חסון: שאם הייתי בפלאפון, אז גם המכשיר היה משולם על ידי הכנסת וגם העלות השוטפת - - -

מרב מיכאלי: אבל יואל, כשהגעת בפעם הראשונה לכנסת עוד לא היה את הדבר הזה שנקרא ניוד מספרים.

מרב מיכאלי: אז כאילו היה היגיון אם רצית להישאר במספר שלך.

מרב מיכאלי: אבל היום, כשאתה יכול לקחת את המספר שלך לכל מקום ולקבל מפלאפון מכשיר אחר – אז מה זה משנה לך, בעצם?

מרב מיכאלי: למה שלא תעבור?

יואל חסון: קודם כל, זה משנה.

יואל חסון: זה עניינים של שירות, וזה עניינים של שירות שאתה מקבל.

יואל חסון: השירות שאני מקבל מהחברה שאני איתה היום הוא יותר טוב מהשירות של פלאפון.

יואל חסון: חד משמעית.

יואל חסון: עכשיו, זה לא קשור גם לניוד.

יואל חסון: גם אחרי שהניוד נכנס, זה היה.

יואל חסון: פשוט, בשנתיים האחרונות, שאני לא הייתי, משהו השתנה.

יואל חסון: אין לי מושג.

יואל חסון: ואני פשוט רוצה שזה יחזור.

יואל חסון: שאנחנו לא נצטרך להתמודד עם קבלות.

יואל חסון: וכן הגשת קבלות ולא הגשת קבלות, וכן המכשיר ולא המכשיר.

יואל חסון: כי אם הייתי היום בפלאפון, אז המכשיר היה משולם על ידי הכנסת.

יואל חסון: היום אני משלם על המכשיר הזה.

<חיים אבידור: קודם כל, ישנה הוראת תכ"מ, שאני לא יודע אם היא חלה על חברי הכנסת.

יואל חסון: היא לא חלה.

יואל חסון: אתה יודע שהיא לא חלה.

<חיים אבידור: היא חלה על הכנסת.

יואל חסון: היא לא חלה.

<חיים אבידור: הוראת תכ"מ שאומרת שלא ניתן - - -

מרב מיכאלי: מה זה תכ"מ?

<חיים אבידור: הוראת תקנות כספים ומשק.

יואל חסון: זה לא חל על הכנסת.

<חיים אבידור: לא.

<חיים אבידור: על הכנסת היא כן חלה.

יואל חסון: לא.

יואל חסון: על חברי הכנסת.

<חיים אבידור: בכנסת.

<חיים אבידור: בכנסת היא חלה.

<חיים אבידור: אבל פה, במקרה של הטלפונים – הפלאפונים זה התקשרות של הכנסת.

<חיים אבידור: זה לא התקשרות של.

<חיים אבידור: ונאמר במפורש שלא ניתן לחייב את חשבון הבנק בהוצאות אישיות של כל עובד ועובד או חבר כנסת.

<חיים אבידור: לא כתוב חבר כנסת.

<חיים אבידור: לא ניתן לחייב את חשבון הבנק בהוצאות האישיות של העובד.

<חיים אבידור: בלי שום קשר, אין לנו הוראת קבע עם פרטנר, ומחר יהיה Hot, וכל חבר כנסת ירצה איזשהו זה.

<חיים אבידור: ואנחנו לא יכולים, על כל אחד ואחד, לעשות איזושהי הוראת קבע.

יואל חסון: אבל זה היה בעבר.

יואל חסון: אבל זה היה בעבר.

<חיים אבידור: אבל זה נגמר.

<חיים אבידור: אין לנו.

<חיים אבידור: בנוסף לכך, גם אם ההוצאה היא הוצאה פרמננטית, אז אנחנו צריכים גם לעשות מכרז.

<חיים אבידור: מה פתאום אנחנו ניתן לחבר כנסת להתקשר עם - - -

מרב מיכאלי: אז איך זה היה קודם כשלא היה מכרז?

מרב מיכאלי: למה קודם זה התאפשר?

יואל חסון: למה קודם זה היה?

יואל חסון: מה השתנה?

<חיים אבידור: כי אנחנו מאמצים את תקנות חובת המכרזים.

<חיים אבידור: גם תקנות חובת המכרזים הוחמרו במהלך השנים, וכל הדברים האלה.

<חיים אבידור: זה לא פשוט.

מרב מיכאלי: כן.

מרב מיכאלי: יש היגיון, יואל.

<חיים אבידור: יחד עם זאת, אמרתי לחבר הכנסת יואל חסון שבימים האלה נעשה מכרז.

<חיים אבידור: אנחנו, כולנו, סובלים מהמצב הנוכחי: הטלפונים שלנו ישנים וכבר מתבלים ולא החליפו לנו אותם, וכל הדברים האלה.

<חיים אבידור: אתם מחליפים אותם.

<חיים אבידור: אנחנו לא יכולים להחליף אותם.

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: אתה יכול כמונו.

מרב מיכאלי: אנחנו גם כן עושים את זה מ-.

מרב מיכאלי: אתה יודע.

מרב מיכאלי: זה לא.

מרב מיכאלי: אין לנו תנאים אחרים הרי.

<חיים אבידור: כן.

<חיים אבידור: בסדר.

<חיים אבידור: אוקיי.

<חיים אבידור: ביום שבת "הלכה" לי הבטרייה, ולא היה לי טלפון.

<חיים אבידור: והלכתי על הטלפון הזה לחפש בטרייה בכל הארץ.

<חיים אבידור: כבר אין בטריות לזה.

<חיים אבידור: הייתי כבר ממש במצב.

<חיים אבידור: אמרתי: אוקיי, אני קונה טלפון.

<חיים אבידור: אין בטרייה לטלפון.

<חיים אבידור: עד שבאמת בחברת דינמיקה מצאתי את הבטרייה האחרונה שלהם.

<חיים אבידור: בכל אופן, למה נכנסתי לנושא הזה?

<חיים אבידור: החשכ"ל, עכשיו, בימים האלה של סיכום מכרז – לדעתי, זה לא יהיה לפני אוגוסט – אבל התקשרות עם איזו חברה, ואני לא יודע איזו חברה תהיה; יכול להיות שתהיה החברה שהייתה - - -

יואל חסון: ויכול להיות שגם לא יהיה, ואז עוד פעם אני נמצא בזה.

יואל חסון: כמו שבעניין המכוניות, שמאפשרים מספר דגמים – למה לא מאפשרים פה מספר חברות?

יואל חסון: למה צריך לעבוד עם חברה אחת?

<חיים אבידור: זה לא אותו דבר.

<חיים אבידור: עובדים עם חברה אחת על מספר דגמים.

<חיים אבידור: אותו דבר פה: עובדים על חברה אחת עם מספר דגמים של טלפונים.

מרב מיכאלי: יכולת לבחור בין אייפון לבין אנדרואיד כשנכנסת וקיבלת טלפון.

מרב מיכאלי: כן.

מרב מיכאלי: חבר הכנסת בן צור, בבקשה.

יואב בן צור: תודה.

יואב בן צור: אבל יש את אותה בעיה גם לגבי הנושא של עיתונים נוספים שאתה רוצה מקשר לבוחר.

יואב בן צור: לדידי, הייתה עובדה שהיא מאוד מצערת – זה מנוי שנתי לאיזה עיתון.

יואב בן צור: ואמרו לי: אתה צריך להביא קבלה.

יואב בן צור: אז אני לתומי שילמתי בכרטיס האשראי שלי והבאתי קבלה.

מרב מיכאלי: ככה עושים.

יואב בן צור: מצוין.

יואב בן צור: ואחרי שהבאתי את הקבלה, הכנסת שילמה ישירות לעיתון.

יואב בן צור: ולקח לי כמעט חודשיים או חודש וחצי לקבל את הכסף חזרה ממערכת העיתון שקיבלה פעמיים כסף.

יואב בן צור: למה באמת - - -?

<חיים אבידור: אתה הפעלת את העובדת שלנו בנושא הזה?

יואב בן צור: כן, כן.

<חיים אבידור: את שירלי?

יואב בן צור: כן, כן.

<חיים אבידור: כן?

יואב בן צור: כן, כן.

יואב בן צור: וזה לקח זמן, לצערי.

<טובי חכימיאן: בדרך כלל, לא אמורים לשלם.

<טובי חכימיאן: בדרך כלל, מביאים אלינו את החשבונית ואנחנו משלמים למערכת העיתון.

<טובי חכימיאן: זה מה שאנחנו מנחים את כולם.

<טובי חכימיאן: אולי ישנה אי הבנה.

<טובי חכימיאן: אולי ישנה אי בהירות - - -

<חיים אבידור: חבר הכנסת יואב בן צור, אני מבקש ממך, בכל ההוצאות שיש לך בקשר עם הציבור או מה שלא יהיה – תן לנו להיות כרטיס האשראי שלך.

יואב בן צור: אין בעיה, אבל אמרו לי.

יואב בן צור: מכם קיבלתי את ההוראה לשלם.

מרב מיכאלי: זה נכון גם לגבי פייסבוק, למשל?

<חיים אבידור: פייסבוק זה לא נכון בגלל פייסבוק.

<חיים אבידור: הם לא - - -

יואל חסון: כן.

יואל חסון: הם קשים נורא.

<טובי חכימיאן: פייסבוק זה הדבר היחיד שאתם צריכים - - -

יואב בן צור: אבל קווי אינטרנט, למשל.

יואב בן צור: קווים נוספים שאתה צריך לאינטרנט או לאייפד או משהו כזה.

יואב בן צור: גם שם אתה נאלץ לעשות הוראת קבע שלך ולעשות.

יואב בן צור: כל חודש להביא קבלה על 30 שקל ועל 20 שקל ו-50 שקל.

יואב בן צור: למה אי אפשר, למשל, קווי אינטרנט לקבל גם ישירות?

יואב בן צור: שהכנסת תשלם את זה.

יואב בן צור: בפלאפון.

יואב בן צור: בפלאפון.

<חיים אבידור: מה בפלאפון?

יואב בן צור: הקו ייצא מפלאפון.

יואב בן צור: מחברת פלאפון.

<חיים אבידור: לא, לא.

<חיים אבידור: פלאפון לא נותן שירותים על קווי אינטרנט.

<חיים אבידור: אבל אם אנחנו עוברים עכשיו לחברה חדשה, כן?

<חיים אבידור: חברה אחרת שנותנת לנו שירותים.

<חיים אבידור: בגלל שהחשכ"ל היה; אבל אם האינטרנט שלך יהיה על אותה חברה.

<חיים אבידור: למשל: אם היה על בזק.

<חיים אבידור: אז על קו בזק שהיה עד עכשיו.

<חיים אבידור: אם יש לך קו בזק בבית, ואנחנו לוקחים את עלות קו הבזק.

<חיים אבידור: הרי אנחנו לקחנו את התשלום על קו הבזק שלך, כולל האינטרנט.

יואב בן צור: לא.

יואב בן צור: אני צריך sim לאייפד.

יואב בן צור: אני צריך sim לאייפד.

יואב בן צור: נקודה.

יואב בן צור: אני צריך sim לאייפד.

יואב בן צור: זה קו נוסף.

יואב בן צור: נכון.

יואב בן צור: Sim לאייפד אני צריך.

יואב בן צור: למה את זה אני לא יכול, את הוראת הקבע הזאת, שלא תהיה מהכנסת?

מרב מיכאלי: אני מציעה אולי, חיים, שאתה תשלח מייל לחברי הכנסת, שאם יש להם בעיות מכל סוג, אז שיידעו שהם יכולים לפנות אליכם.

מרב מיכאלי: כי נשמע - - -

<טובי חכימיאן: הם יודעים שהם יכולים לפנות אלינו - - -

<חיים אבידור: לא סתם.

<חיים אבידור: - - - כל חבר כנסת שנכנס לכנסת נפגש איתי, ואני אמרתי לו: אנחנו, שלושתנו, 24/7 - - -

מרב מיכאלי: נכון.

מרב מיכאלי: אבל תזכורת, תזכורת.

מרב מיכאלי: בסדר.

מרב מיכאלי: אני מציעה שנעבור לסוגיות העקרוניות.

מרב מיכאלי: כן.

מרב מיכאלי: בבקשה.

מרב מיכאלי: ועד היועצים הפרלמנטריים.

מרב מיכאלי: בוקר טוב.

<אסף גולדפרב: בוקר טוב.

<אסף גולדפרב: לפרוטוקול – אסף גולדפרב מהוועד.

<אסף גולדפרב: עוזר של חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

<אסף גולדפרב: קודם כל, אני מודה על הישיבה.

<אסף גולדפרב: זו ישיבה שחשובה לנו.

<אסף גולדפרב: באמת, גם נערכנו מבעוד מועד.

<אסף גולדפרב: נפגשנו כבר כמה פעמים עם כל היועצים.

<אסף גולדפרב: הביאו לנו רשימה של דברים כבר עוד מהכנס הקודם, מהכנס הזה, ואנחנו אספנו את כל הדברים ועשינו רשימה.

<אסף גולדפרב: גם העברנו ליושב ראש וגם ככה, מיפינו את הדברים לפי צרכים.

<אסף גולדפרב: רק אני חייב להגיד שבאמת הכנסת ה-20 – יש פה הרגשה שבאמת הכנסת עושה הרבה מאמצים שהיועצים יתקדמו במעמד שלהם וגם בתנאים.

<אסף גולדפרב: אבל עדיין יש לנו כברת דרך, ואני אגיד דברים – גם קטנים וגם גדולים.

<אסף גולדפרב: אז דבר אחד זה, ונראה לי החשוב ביותר, זה באמת, מה שמרב אמרה: הוצאת היועצים הפרלמנטריים מתנאי חברי הכנסת.

<אסף גולדפרב: אנחנו לא פקס.

<אסף גולדפרב: ובגלל זה אנחנו לא צריכים להיות בתנאים.

<אסף גולדפרב: יש בזה משהו שיוצר מצב מאוד אבסורדי.

<אסף גולדפרב: סתם – היום יועץ אמר לי: ההסכם הקיבוצי.

<אסף גולדפרב: ואני אומר לו: זה אפילו לא הסכם.

<אסף גולדפרב: זו המלצה, שאנחנו עבדנו עליה חצי שנה עם כל הדרגים הגבוהים בכנסת.

<אסף גולדפרב: בסוף הם המליצו את זה לוועדה הציבורית, והוועדה הציבורית קיבלה את זה ובאמת הייתה בסדר ועוד הוסיפה לנו דברים.

<אסף גולדפרב: אבל יש פה איזו סיטואציה קצת מוזרה, שאנחנו חלק מהתנאים הנלווים, וזה נראה לי לא נכון – לא למעמד שלנו ולא לחברי הכנסת.

<אסף גולדפרב: בסוף אנחנו עובדים.

<אסף גולדפרב: אז זה כן דבר שחשוב לנו.

<ארבל אסטרחן: אז מי אתם רוצים שיקבע את התנאים?

<ארבל אסטרחן: אם לא בפרוצדורה הזאת.

<אסף גולדפרב: חברי הכנסת.

<ארבל אסטרחן: חברי הכנסת בלי הוועדה הציבורית?

<אסף גולדפרב: כן.

<אסף גולדפרב: הרי זה בסוף מה שקורה.

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: על השכר שלכם אנחנו לא יכולים להחליט או את הדברים האלה.

<אסף גולדפרב: לא.

<אסף גולדפרב: יש את המנכ"ל.

<אסף גולדפרב: יש את המנכ"ל.

<אסף גולדפרב: כמו שבמשרד החוץ - - -

<חיים אבידור: הוא ברגע זה ביטל את הוועדה הציבורית, כי הוא אמר - - -

<אסף גולדפרב: לא.

<אסף גולדפרב: אני לא אומר לבטל.

<אסף גולדפרב: חלילה.

<אסף גולדפרב: אני אומר שבעניין של יועצים – כמו שבמשרות אמון, שהשרים קובעים להם, המשרד עצמו, והם לא עובדי מדינה באופן פר-אקסלנס - - -

<חיים אבידור: מה פתאום.

<חיים אבידור: מה פתאום.

<ארבל אסטרחן: הם עובדי מדינה לכל דבר ועניין.

<חיים אבידור: עובדי מדינה לכל דבר, - -

<אסף גולדפרב: במשרות אמון.

<חיים אבידור: - - ונציבות שירות המדינה קובעת להם את התנאים.

<אסף גולדפרב: בסדר.

<אסף גולדפרב: אז אני רוצה שהמנכ"ל יקבע.

<ארבל אסטרחן: זה מה שאתם רוצים - - -?

<ארבל אסטרחן: עובדי כנסת - - -

<אסף גולדפרב: לא.

<אסף גולדפרב: אנחנו לא עובדי כנסת.

<אסף גולדפרב: אפשר להחריג.

<אסף גולדפרב: אפשר למצוא את.

<אסף גולדפרב: הרי כל הסיפור עם היועצים הפרלמנטריים, שהגיע לבית המשפט, לא הגיע עד הסוף, כי אנחנו לא רוצים לקבוע, וזה בסדר שלא רוצים לקבוע.

<ארבל אסטרחן: רק לא נראה לי שזה הגיע לבית המשפט.

<אסף גולדפרב: שלא רוצים לקבוע את המעמד של היועצים, וזה בסדר.

<אסף גולדפרב: לא רוצים להחליט מי המעסיק שלנו באופן ברור.

<אסף גולדפרב: ואנחנו במעמד קצת מוזר.

<אסף גולדפרב: וזה לגיטימי.

<אסף גולדפרב: אבל התנאים שלנו לא צריכים להיפגע בגלל המעמד, שלא רוצים לקבוע - - -

<ארבל אסטרחן: אבל אמרת שהם לא יהיו חלק מתנאי הכנסת.

<ארבל אסטרחן: אז מה כן?

<ארבל אסטרחן: מי יקבע את התנאים שלהם?

<ארבל אסטרחן: מנכ"ל הכנסת?

<אסף גולדפרב: אפשר.

מרב מיכאלי: למה שזה לא יהיה בפורמט?

מרב מיכאלי: אנחנו חוזרים ושואלים את זה.

מרב מיכאלי: הרי כמו שאמר - - - עכשיו - - -

<ארבל אסטרחן: כן אני לא מצליחה להבין את הכותרת הזאת:

<ארבל אסטרחן: לא חלק - - -.

<ארבל אסטרחן: אז מה כן?

מרב מיכאלי: משרות אמון.

מרב מיכאלי: כמו משרות אמון בשירות המדינה.

<ארבל אסטרחן: הן משרות.

<ארבל אסטרחן: זאת אומרת, לעובדי כנסת.

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: כמו משרות אמון בשירות המדינה.

<ארבל אסטרחן: כעובדי כנסת.

מרב מיכאלי: שהם לא נהנים.

מרב מיכאלי: כמו יועצי שר.

<חיים אבידור: הם עובדי מדינה.

מרב מיכאלי: הם הרי לא עובדים קבועים.

מרב מיכאלי: אבל הם לא עובדים קבועים.

מרב מיכאלי: במשרות אמון - - -

<ארבל אסטרחן: בסדר.

<ארבל אסטרחן: זאת אומרת, מה שאתם מבקשים להיות זה עובדי כנסת במשרת אמון?

<קריאה: כן.

יואל חסון: במשרות אמון.

יואל חסון: למה לא מאמצים את המודל הזה?

<קריאות: - - -

מרב מיכאלי: אנחנו כל פעם חוזרים לזה.

<ארבל אסטרחן: אני רק רציתי להבין.

<ארבל אסטרחן: כי אמרת איזו כותרת ולא הבנתי מה - - -

<אסף גולדפרב: זו כותרת שהיא חשובה לנו.

<אסף גולדפרב: ועוד פעם: אנחנו מבינים את הסיטואציה.

<אסף גולדפרב: אנחנו לא נקבל את זה, נראה לי, בטווח הקצר או הארוך, אבל חשוב לנו להגיד את זה.

<אסף גולדפרב: כל פעם שאנחנו נדבר, נגיד את זה.

<ארבל אסטרחן: אז להיות עובדי כנסת.

<אסף גולדפרב: כעובדי כנסת - - -

יואל חסון: זה משרות אמון, אבל.

<ארבל אסטרחן: אוקיי.

<אסף גולדפרב: כמו עוזרים של יושב ראש הכנסת, שגם מתחלפים כל קדנציה, אם היושב-ראש מתחלף, ויש שם 16 כיום.

<אסף גולדפרב: הם עובדי כנסת, ומתחלפים כל פעם שהכנסת - - - ואף אחד לא - - -

<קריאה: הם לא בוועד שלכם?

<אסף גולדפרב: מה?

<קריאה: הם לא אתכם בוועד?

<אסף גולדפרב: הם לא איתנו כי הם עובדי כנסת.

יואל חסון: לי, לדוגמה, מאוד מפריע שהיועצים לא מקבלים מתנה לחג.

<ארבל אסטרחן: - - -

<קריאה: בטח שמקבלים.

יואל חסון: מתי?

<קריאה: - - - שמקבלים.

יואל חסון: איזו מתנה לחג?

<קריאה: מקבלים את התלוש.

יואל חסון: באמת?

<קריאה: - - -

<אסף גולדפרב: הם מקבלים 200 שקלים.

<אסף גולדפרב: זה לא - - -

<קסם רוזנבלט: אנחנו מקבלים 200 שקלים תוספת - - -

<חיים אבידור: כתוב שם בהחלטה שמקבלים.

<ארבל אסטרחן: יש להם סעיף בתנאים שלהם: זה, זה, זה - - -

יואל חסון: לא ידעתי.

יואל חסון: שמח לשמוע.

יואל חסון: תמיד הרגשתי.

יואל חסון: הייתי נותן להם איזה משהו - - -.

יואל חסון: תמיד הרגשתי לא טוב.

יואל חסון: יכול להיות שהם לא יודעים, אגב, שזה - - -?

<חיים אבידור: למה?

<חיים אבידור: אתה יודע מה, זה שזה נכנס לתלוש, אז זה מובן מאליו, כנראה.

<חיים אבידור: אבל זה נכנס לתלוש.

יואל חסון: זהו.

יואל חסון: לדעתי, לא יודעים.

יואל חסון: כי תמיד יש תחושה בחג שהם לא מקבלים.

יואל חסון: זו התחושה.

<אסף גולדפרב: קודם כל, אנחנו מקבלים סכום מאוד-מאוד מזערי.

<קריאה: - - -

<קריאה: - - - לא כמו שמקבל עובד - - -

<אסף גולדפרב: זה לא מדויק.

<אסף גולדפרב: כי יש להם מצ'ינג.

<קריאה: זה לא נכון.

<קריאה: לא.

<קריאה: כי אני מפריש לוועד והוועד משלם את - - -

<טובי חכימיאן: לא.

<טובי חכימיאן: כי אנחנו משלמים מיסי ועד.

<טובי חכימיאן: סליחה.

<טובי חכימיאן: אתה מקבל בדיוק כמו שאני מקבלת מההנהלה.

<אסף גולדפרב: אז מה.

<אסף גולדפרב: אתם משלמים 600 שקל בשנה.

<חיים אבידור: סליחה.

<חיים אבידור: זה לא נכון.

<חיים אבידור: עובדי הכנסת מקבלים 425 שקלים.

<אסף גולדפרב: ואני רק חייב להגיד לפרוטוקול, יואל: זו מתנה מזערית לעומת מה שהמגזר הציבורי, הסכומים שהם מקבלים.

<אסף גולדפרב: המתנות שהם מקבלים הם בסכומים הרבה יותר גדולים – גם בכנסת ישראל.

<אסף גולדפרב: גם עם ה-600 שקל שהם מקבלים, התשלום, לכל השנה, שעובדי הכנסת משלמים – הדברים שהם מקבלים תמורה, הם בעשרות מונים יותר.

<אסף גולדפרב: כי הכנסת עושה מצ'ינג לכל דבר.

<אסף גולדפרב: לכל דבר שמקבלים.

יואל חסון: מוכחש לחלוטין.

<אסף גולדפרב: בסדר.

<אסף גולדפרב: אני אסיים.

<אסף גולדפרב: אחר כך תכחישו את כל הדברים.

<אסף גולדפרב: אם יש משהו - - - אז אנחנו נשמח להצטרף לכל דבר, אם זה באמת רק 600 שקל - - -

מרב מיכאלי: כן, אבל לא התחלנו מזה, נכון?

<אסף גולדפרב: נכון.

מרב מיכאלי: התחלנו מהכותרת.

מרב מיכאלי: ארבל, מה שכן, מאוד חשוב.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, בכל מקרה, אני חושבת שגם מבחינה ציבורית, לטובת, באמת לטובת אמון הציבור בכנסת ומעמדה של הכנסת ויכולת הפעולה של חברי הכנסת – ברגע שהעוזרים והיועצים מוגדרים כתנאים, יש הבנה ציבורית לא נכונה, גם של העבודה שלנו וגם של העבודה שלהם, וגם באמת של כל המעמד.

מרב מיכאלי: אני לא אמרתי את זה בפתח הדברים, אבל אני אמרתי את זה בכל פעם שהנושא הזה חוזר.

מרב מיכאלי: הכנסת היום היא הרשות המוחלשת ביותר מבין שלוש הרשויות הפורמליות המוגדרות.

מרב מיכאלי: וחלק מזה זה בגלל, אל"ף, באמת התנאים הפחות מספקים שיש בשביל לעשות את העבודה כמו שצריך.

מרב מיכאלי: אם זה בגודל של מרכז המחקר והמידע, אם זה בתנאים הפיזיים, אם זה במספר חברי הצוות שיש לחברי הכנסת.

מרב מיכאלי: אבל גם משום שכל הזמן, כל הזמן יש את הדימוי הציבורי הזה, כאילו תנאי חברי הכנסת הם איזה משהו שהוא פנטסטי.

<ארבל אסטרחן: אני חושבת שהציבור מודע - - -

<חיים אבידור: אבל תנאי חברי הכנסת – זה לא מונח בחוק.

מרב מיכאלי: הציבור מודע למה שהתקשורת מספרת לו.

מרב מיכאלי: וכשהתקשורת מספרת לו - - -

<ארבל אסטרחן: אי פעם התקשורת אמרה דבר כזה?

מרב מיכאלי: חד משמעית.

מרב מיכאלי: כל הזמן.

מרב מיכאלי: המאבק שאנחנו היינו צריכים לעשות – הציבורי, אני מדברת עכשיו – בעניין הלגיטימיות – לא הלגיטימיות.

מרב מיכאלי: על ההחלטה של העוזר הנוסף היה - - -

<ארבל אסטרחן: כן.

<ארבל אסטרחן: זו שאלה של עוזר נוסף או לא עוזר נוסף.

<ארבל אסטרחן: זה לא משנה - - -

מרב מיכאלי: אבל כי זה מוגדר כתנאים.

מרב מיכאלי: לגמרי.

יואל חסון: כמה "שתו" לנו את הדם על התוספת, ובסוף - - - 2,020 שקלים.

מרב מיכאלי: בגלל שזה מוגדר כתנאים.

מרב מיכאלי: חד משמעית.

<ארבל אסטרחן: - - -

מרב מיכאלי: חד משמעית.

מרב מיכאלי: לשר - - -

<ארבל אסטרחן: על הגדלת מספר העובדים – זה משנה אם?

<ארבל אסטרחן: הציבור יודע אם הם עובדי כנסת או עובדי חברי כנסת?

<ארבל אסטרחן: לדעתי, חוץ - - - שדיבר על האבחנה הזאת.

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: הם לא יודעים.

<חיים אבידור: גברתי היושבת ראש, אני רוצה להעמיד דברים על דיוקם.

<חיים אבידור: הנושא של תנאי חברי הכנסת זה מונח שקיים אך ורק בתקציב הכנסת.

<חיים אבידור: הוא לא קיים בחוק.

<חיים אבידור: אנחנו ניסינו לקבוע מספר פעמים פגישות על מנת לשנות את המונח ולא הצלחנו.

<חיים אבידור: אולי אפשר לנצל את המקום הזה על מנת לשנות - - -

מרב מיכאלי: בשביל לעשות גם את זה.

<חיים אבידור: לעשות גם את הדבר הזה.

<חיים אבידור: ואנחנו פתוחים לשנות את המינוח בתקציב הכנסת.

<חיים אבידור: אנחנו פתוחים לשנות את המינוח בתקציב הכנסת למינוח שישרת גם את תיאור התפקיד כפי שהוא, וגם ישקף את ההוצאה בתקציב הכנסת.

<חיים אבידור: ואני אפילו הצעתי שבמקום תנאי חברי הכנסת נכתוב שם: הוצאות פעילות חברי הכנסת או משהו כזה.

מרב מיכאלי: או עבודת חברי הכנסת.

<חיים אבידור: או עבודת חברי הכנסת.

<חיים אבידור: אין לי בעיה.

<חיים אבידור: זה באמת אך ורק בתקציב, ואף אחד לא נחשף למונח הזה, פרט - - -

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: כולם נחשפים.

מרב מיכאלי: זה שקוף.

מרב מיכאלי: כך צריך להיות גם – שיהיה שקוף.

<אסף גולדפרב: אוקיי.

<אסף גולדפרב: דבר נוסף: בעצם, אנחנו כן קיבלנו בהסכם האחרון הכרה בוותק שיש לנו בעבר.

<אסף גולדפרב: אם אנחנו נכנסים להיות יועצים, אם אנחנו נקלטים במגזר הציבורי – הוותק שלנו לא נחשב, כי אנחנו לא עובדי מדינה.

<אסף גולדפרב: ויש פה איזה מצב שאנחנו עושים משהו שהוא בשירות הציבורי.

<אסף גולדפרב: גם אם אנחנו לא עובדי מדינה פר-אקסלנס, אבל אנחנו לא יכולים לקבל את הוותק הזה.

<אסף גולדפרב: להכיר את זה במשרות.

<טובי חכימיאן: אם אתם יוצאים החוצה?

<אסף גולדפרב: למגזר הציבורי.

<אסף גולדפרב: למגזר הציבורי.

<טובי חכימיאן: אם אתם יוצאים החוצה, למגזר הציבורי, לא מכירים בוותק שלכם - - -

<אסף גולדפרב: לא מכירים בוותק, כי אנחנו לא עובדי מדינה.

מרב מיכאלי: כן.

מרב מיכאלי: כן.

<אסף גולדפרב: ויש פה איזו סיטואציה, שבסוף אנחנו עושים עבודה ציבורית.

מרב מיכאלי: שזה מופרך.

<אסף גולדפרב: אנחנו לא עובדים במגזר הפרטי.

<אסף גולדפרב: אנחנו עובדים בעבודה ציבורית.

<אסף גולדפרב: על זה אין ויכוח.

<חיים אבידור: גם אם אתה אקדמאי בדירוג המח"ר?

<אסף גולדפרב: אז אתה מקבל את האקדמאי.

<אסף גולדפרב: לא את השנים שעבדנו פה.

<אסף גולדפרב: יש פה בעיה, ויש הרבה חברים שלי שעבדו פה.

יואב בן צור: יש עוד בעיה: כל אלה שנמצאים כעורכי דין.

יואב בן צור: לא מכירים.

יואב בן צור: אפילו שהם עושים עבודת חקיקה ועבודה - - -

מרב מיכאלי: לא מכירים בזה.

יואב בן צור: גם לא מכירים להם בזה, בוותק שלהם.

יואב בן צור: זה אחד.

<חיים אבידור: זה באמת אבסורד, שצריך לשנות את החוק.

מרב מיכאלי: בסדר.

מרב מיכאלי: מאה אחוז.

מרב מיכאלי: לכן אמרתי: אנחנו נעשה ריכוז של כל הדברים ונראה איך מתקנים אותם.

מרב מיכאלי: הכול בסדר.

<אסף גולדפרב: דבר נוסף זה המכרזים הפנימיים של הכנסת ובשירות הציבורי.

<אסף גולדפרב: שבעצם כן נוכל להיקלט לתוך המכרזים.

<אסף גולדפרב: בטח הפנימיים של הכנסת.

<אסף גולדפרב: גם אם אנחנו לא עובדים, אנחנו עובדים פה.

<אסף גולדפרב: יש לנו ניסיון שכן קשור לכנסת.

<נדב כספי: גם משרות אמון לא יכולים להתמודד בפנימיים.

<טובי חכימיאן: נכון.

<טובי חכימיאן: לא יכולים להתמודד על מכרז פנימי.

<ארבל אסטרחן: פעם ראשונה נקלטים בשירות המדינה במכרז.

<אסף גולדפרב: אלא אם הם נמצאים תחת שלושה שרים בחמש שנים בטווח.

<אסף גולדפרב: יש פה כבר לא מעט יועצים – תודה לאל, אני אומר – שכן נשארו מספר שנים ארוך.

<אסף גולדפרב: וזו המטרה של הוועד, ואני מקווה – גם של הכנסת, שיהיה פה מקצוע מכובד, שיישאר הרבה שנים.

<אסף גולדפרב: אני לא מדבר על בן אדם שהיה פה חצי שנה.

<אסף גולדפרב: אבל בן אדם אחרי חמש שנים, כבר היה.

<אסף גולדפרב: גם אצל שרים – זה שלושה שרים.

<אסף גולדפרב: אבל שכן תהיה פה איזו אפשרות שנוכל להיכנס אחרי תקופה מסוימת.

<חיים אבידור: אסף, מטרת ההסכם האחרון הייתה לעשות את המקצוע שלכם מקצוע מכובד, שתישארו פה הרבה שנים, תצברו ותק וניסיון, ולא תברחו בגלל שזה.

<אסף גולדפרב: אני מסכים.

<אסף גולדפרב: חד משמעית.

<אסף גולדפרב: זה מה שאמרתי.

<אסף גולדפרב: חד משמעית.

<חיים אבידור: וגם ה-incentive להישאר עם הקידום בשכר והכול, הוא אך ורק כדי שתצברו פה ותק.

מרב מיכאלי: אבל עכשיו צריך להכיר בזה.

<אסף גולדפרב: חיים, אני חייב להגיד לך שאני מרגיש בנוח לדבר, כי אני פה עוד מעט חמש שנים; קסם, לידי – כבר שלוש וחצי שנים; חני – חמש שנים; ים – פחות, אבל בסדר.

<אסף גולדפרב: אני יכול לדבר בניחותא על זה, כי באמת אני לא יועץ צעיר.

<אסף גולדפרב: דבר נוסף: יש בעצם השתלמויות וקורסים – אני לא מדבר על גמולי השתלמות – שלפעמים עושים לעובדי הכנסת חוגים.

<אסף גולדפרב: דברים שכן נשמח.

<אסף גולדפרב: אני יודע שאנחנו לא עובדי הכנסת, אבל אנחנו כן נמצאים פה לא מעט שעות - - -

יואל חסון: נגיד, מסיבת הפורים של הכנסת - - -

<אסף גולדפרב: אנחנו לא מוזמנים.

<אסף גולדפרב: וגם אירועים - - -

<חיים אבידור: מוזמנים.

<קריאה: לא.

<חיים אבידור: לא?

<קריאות: לא, לא.

<אסף גולדפרב: לא.

<חיים אבידור: לא?

<אסף גולדפרב: אנחנו לא מוזמנים – לא לאירועים - - -

יואב בן צור: אתם משלמים ועד?

<אסף גולדפרב: אנחנו עכשיו מתחילים להסדיר את העניין.

<אסף גולדפרב: אנחנו מתחילים עכשיו להסדיר את העניין.

יואב בן צור: תשלמו, נו.

יואב בן צור: שישלמו ועד.

יואב בן צור: תכניסו אותם.

יואב בן צור: נו, באמת.

<טובי חכימיאן: הם לא משלמים מיסי ועד - - -

מרב מיכאלי: הם לא משלמים מיסי ועד כי הם לא - - -

<קסם רוזנבלט: אנחנו לא עובדי כנסת - - - ועד העובדים של הכנסת.

<אסף גולדפרב: ברגע שייתנו לנו.

<אסף גולדפרב: אנחנו עכשיו עובדים על זה – לשלם מיסי ועד.

<טובי חכימיאן: אם הם ישלמו מיסי ועד לוועד העובדים, הם גם יצטרכו לבחור את ועד העובדים בכנסת.

<אסף גולדפרב: נכון.

יואל חסון: ומה הבעיה?

<טובי חכימיאן: ואז - - - לא הוועד - - -

<אסף גולדפרב: זה בסדר גמור.

מרב מיכאלי: נכון.

מרב מיכאלי: הם יהיו חלק - - -

<חיים אבידור: אבל ההחלטה אומרת שקורסים שנערכים בכנסת – אתם יכולים להצטרף אליהם.

<אסף גולדפרב: כן?

<אסף גולדפרב: אז זה לא - - -

<קסם רוזנבלט: אנחנו לא יודעים את זה.

יואב בן צור: הם לא מודעים.

יואב בן צור: הם לא מקבלים הודעות על זה.

<קריאה: - - - בחדר הכושר - - -

<אסף גולדפרב: כי גם לחוגים בחדר הכושר.

<אסף גולדפרב: כן, כן, לכל הדברים.

<אסף גולדפרב: אני מדבר פה על חוגים נוספים.

<טובי חכימיאן: איזה חוגים?

<קריאה: נגיד פילאטיס.

<אסף גולדפרב: - - -

<קריאות: - - -

<אסף גולדפרב: עוד פעם: אני מצטער.

<אסף גולדפרב: זה נשמע בדיחה, אבל בסוף זה בדיוק הדברים - - -

יואב בן צור: מותר לכם להיכנס לחדר הכושר?

<קריאה: כן.

<קריאה: כן.

<אסף גולדפרב: כן.

<אסף גולדפרב: אבל גם לעיתונאים מותר.

יואב בן צור: זו הבעיה.

יואב בן צור: זו הבעיה.

יואב בן צור: איפה העוזרים בחדר הכושר?

מרב מיכאלי: לעיתונאים יש כניסה לחדר הכושר?

<אסף גולדפרב: כן.

מרב מיכאלי: באמת?

<אתי בן יוסף: כן.

<אתי בן יוסף: ראית?

<אסף גולדפרב: אז להגיד שאנחנו איזה ייחודיים זה - - - אוקיי.

<אסף גולדפרב: דבר נוסף.

<אסף גולדפרב: ועוד פעם: אנחנו מוכנים לשלם דמי ועד, וזה משהו שאנחנו עכשיו מתחילים, בעצם.

<אסף גולדפרב: גם ההסתדרות תעזור לנו להקים.

<אסף גולדפרב: אנחנו ועד חדש.

<אסף גולדפרב: זה לא דבר, ובטח שהוא לא פשוט.

<אסף גולדפרב: ואנחנו רוצים להתחיל לשלם דמי ועד.

<אסף גולדפרב: נפגשנו עם החשבות – איך להתחיל תהליך.

<אסף גולדפרב: גם ההסתדרות תלווה אותנו בזה.

<אסף גולדפרב: אנחנו נעשה בחירות.

<אסף גולדפרב: ברגע שגם צריך לגבות דמי חבר – זה בסדר גמור.

<אסף גולדפרב: אבל יש גם את המתנות לחג ולמועדים.

<אסף גולדפרב: זה לא רק.

<אסף גולדפרב: זה נשמע שיש רק את ראש השנה ופסח, אבל יש פה מתנות לחגים ומועדים רבים, ואנחנו כן היינו רוצים להיות חלק מזה.

<אסף גולדפרב: ויש מצ'ינג.

<אסף גולדפרב: לא רק מה שהוועד משלם.

<אסף גולדפרב: הכנסת עושה מצ'ינג מאוד-מאוד גדול.

<אסף גולדפרב: וזה משהו שביררנו.

<אסף גולדפרב: אני לא אומר את זה מהבטן.

<אסף גולדפרב: זה אחרי בירור.

<אסף גולדפרב: וכן היינו רוצים להיות חלק.

<אסף גולדפרב: ואנחנו נשלם גם – אם צריך – את דמי הוועד.

<אסף גולדפרב: אבל זה הרבה מעבר לדמי הוועד, שהכנסת עושה מצ'ינג לזה.

<אסף גולדפרב: ויש את מועדון "טוב", שכן נשמח גם להצטרף, כחלק שהעובדים מקבלים.

<אסף גולדפרב: דבר נוסף: בכנסת יש את ההוצאות.

<אסף גולדפרב: אנחנו הרבה פעמים משלמים בזה שאנחנו במשרת אמון של חבר הכנסת, ומתעסקים בכל הדברים הכספיים של קשר עם הבוחר.

<אסף גולדפרב: אנחנו משלמים את הדברים.

<אסף גולדפרב: ואז קורה פה מצב אבסורדי, שחבר הכנסת מקבל לחשבון שלו, כי אנחנו לא יכולים לקבל לחשבון שלנו את הכסף.

<אסף גולדפרב: וצריך לעשות פה מהלך כפול: שחבר הכנסת יקבל, ואז אנחנו נקבל.

<אסף גולדפרב: אני מבין שצריך לעשות על זה פיקוח.

<אסף גולדפרב: בשביל זה אפשר לעשות חתימה, באישור של חבר הכנסת.

<אסף גולדפרב: כמו שכל דבר שאנחנו מעבירים, אנחנו מביאים עם אישור של חבר הכנסת.

<אסף גולדפרב: אבל הסיטואציה שאנחנו כל פעם מקבלים מחבר הכנסת, וזה הבוס שלנו.

<אסף גולדפרב: לא נעים לי.

<אסף גולדפרב: עם הבוס שלי נורא קל לי - - -

יואל חסון: אני פשוט נותן לעוזרים שלי את הכרטיס וזהו.

מרב מיכאלי: לפעמים.

מרב מיכאלי: אבל לפעמים אתה לא נמצא.

יואל חסון: יש להם כרטיס קבוע, אצלם.

מרב מיכאלי: וואלה?

יואל חסון: כן.

מרב מיכאלי: אז אני אנפיק - - - כרטיסי אשראי.

יואל חסון: כן.

מרב מיכאלי: אחד לכל - - -

יואל חסון: ואז אני גם יודע: זה כרטיס אחד שמרכז את כל - - -

<טובי חכימיאן: יש גם חברי כנסת שעושים קופה קטנה מסוימת, של איזה 1,000 שקל מזומן במשרד.

<טובי חכימיאן: הם נותנים לעוזרים, והם מתפעלים עם זה את כל הדברים הקטנים.

<טובי חכימיאן: הם לא אמורים להשתמש בכרטיס האשראי שלהם לדברים גדולים.

<טובי חכימיאן: זה אמור להיות לקפה, חלב וציוד משרדי - - -

מרב מיכאלי: לא, לא לדברים גדולים.

מרב מיכאלי: אז בסדר - - - בנושא הזה.

<אסף גולדפרב: אני מדבר על קשר עם הבוחר בכלל.

<אסף גולדפרב: על דברים - - -

<טובי חכימיאן: קשר עם הבוחר בכלל – אסף, אתה לא אמור להשתמש בכרטיס האשראי שלך.

<אסף גולדפרב: אבל עד סכום מסוים.

<טובי חכימיאן: סליחה.

<טובי חכימיאן: אתה לא אמור להשתמש בכרטיס האשראי שלך.

<טובי חכימיאן: אנחנו כרטיס האשראי של חברי הכנסת.

<טובי חכימיאן: מן הסתם, כשאתה קונה ב-1,000 שקל, אתה לא מוציא את כרטיס האשראי שלך.

<אסף גולדפרב: בסדר.

<אסף גולדפרב: את מדברת על סכומים קטנים.

<טובי חכימיאן: אני מדברת על חלב, קפה - - -

<אסף גולדפרב: לא.

<אסף גולדפרב: את מדברת גם על ציוד.

<אסף גולדפרב: לפעמים כשאנחנו צריכים לקנות חותמת, דברים שעולים.

<אסף גולדפרב: פתאום, 300 שקלים כיבוד.

<חיים אבידור: אסף, תבין, הוצאות הקשר עם הציבור הם של חבר הכנסת, ועל מנת שהם יוכרו בכלל לצרכי מס, הם צריכים להיות הוצאות של חבר הכנסת.

<חיים אבידור: אם אתה בא עם ההוצאה הזאת ואני מביא, משלם לך – זו לא הוצאה שאני מחזיר לחבר כנסת.

<חיים אבידור: תיווצר לי בעיית מיסוי.

<חיים אבידור: אני לא יכול לעשות את זה.

<אסף גולדפרב: אבל זה לקשר עם הבוחר.

<אסף גולדפרב: בקבלה שכתוב לחבר הכנסת – חבר הכנסת שלי, מיקי רוזנטל או x, פלוני.

<אסף גולדפרב: זה לא משנה - - -

<טובי חכימיאן: אבל ההחזר הוא לא למיקי רוזנטל.

<טובי חכימיאן: ההחזר יהיה עבור אסף.

<טובי חכימיאן: המוטב יהיה אסף.

<טובי חכימיאן: ועל החשבונות לא יופיע מיקי רוזנטל, אלא אסף.

<אסף גולדפרב: בקבלות יהיה כתוב עדיין - - -

<חיים אבידור: זה לא משנה.

<טובי חכימיאן: זה לא משנה.

<טובי חכימיאן: לא משנה.

<חיים אבידור: אתה לא יכול לעשות את זה.

<חיים אבידור: זה כמו להחזיר לאשתו אפילו.

<אסף גולדפרב: אז אני אומר שנוצר פה מצב, ואני מכיר לא מעט יועצים - - -

מרב מיכאלי: רגע.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד לפרוטוקול שמה שחיים אמר הרגע, זה בדיוק מה שדיברתי עליו קודם.

מרב מיכאלי: שאמרת: זה כמו להחזיר לאשתו.

מרב מיכאלי: זה שוב ההתייחסות ליועצים פרלמנטריים איפשהו בין תנאי פיזי לבין בן זוג.

מרב מיכאלי: בהקשר הזה אפשר להגיד שכידוע גם אישה היא תנאי פיזי שמגיע לבעל.

מרב מיכאלי: זה דבר שהוא ידוע.

מרב מיכאלי: במיוחד במדינה שאין בה נישואים אזרחיים, ועדיין האישה היא קניינו של הבעל והיא מחויבת - - -

<אסף גולדפרב: זה גם אסור לנו – יחסים כאלה - - -

מרב מיכאלי: בדיוק.

מרב מיכאלי: ויש יחסי מרות והכול ברור.

מרב מיכאלי: אני לא צוחקת.

מרב מיכאלי: זאת בעיה.

מרב מיכאלי: זה לא כמו להחזיר לאשתו.

מרב מיכאלי: אנחנו לא משק אחד.

מרב מיכאלי: אנחנו לא משק בית אחד.

<אסף גולדפרב: אני רק חייב להגיד שיש הרבה מקרים שיועצים משלמים בקשר לבוחר.

<אסף גולדפרב: חבר כנסת או חברת כנסת מקבלים את ההחזר, ולא נעים לבקש - - -.

<אסף גולדפרב: זה בסוף - - -

יואל חסון: איזה שטויות - - -

יואב בן צור: לא.

יואב בן צור: די.

יואב בן צור: זה הגזמת.

יואב בן צור: זה הגזמת.

יואב בן צור: די.

יואב בן צור: זה הגזמת.

<טובי חכימיאן: - - - אסף, אם יש יועצים כאלה והם פונים אלינו – אני הרבה פעמים הרמתי טלפון לחבר הכנסת ואמרתי לו שהוא קיבל החזר, והוא מתבקש להחזיר ליועץ.

<טובי חכימיאן: אז יש - - -

<אסף גולדפרב: אז אני אומר לכם שלא תמיד.

<אסף גולדפרב: אז אני אומר לכם שיש מצבים.

<אסף גולדפרב: עוד פעם, הבוס שלי הוא בן אדם נהדר ונורא קל - - -

<קריאות: - - -

יואל חסון: חבר'ה, אז אני מציע שלא תשלמו מכיסכם.

יואל חסון: אל תשלמו מכיסכם.

יואל חסון: אני נותן לעוזר שלי.

יואל חסון: יש כרטיס אשראי שלי – קבוע אצלו בארנק.

יואל חסון: שלי.

יואל חסון: שהוא מיועד להוצאות האלה, וזה הכול.

יואל חסון: ואני לא מתווכח על זה בדרך הזאת.

יואל חסון: לא רוצה שישלמו עליי על כלום.

<קריאות: - - -

<חיים אבידור: זה מקרה שהיועץ - - - אי אפשר לכופף את הכללים והנהלים בגלל אותם - - -

מרב מיכאלי: חיים, אבל אולי הכנסת תנפיק את כרטיס האשראי הזה – תנו לנו להיות כרטיס האשראי שלכם.

מרב מיכאלי: למה שהכנסת לא תנפיק כרטיס אשראי של קשר לבוחר?

<חיים אבידור: לכנסת יש כרטיס אשראי משלה אפילו.

מרב מיכאלי: זה לא אשראי.

מרב מיכאלי: זה כרטיס דביט – צריך להיות.

מרב מיכאלי: כרטיס חיוב לקשר עם הבוחר.

<קריאה: הוא ניסה - - - ולא הצליח.

<חיים אבידור: כן.

<חיים אבידור: באמת.

<חיים אבידור: ניסיתי - - - עם הכנסת אחד, ולא הצלחתי.

יואב בן צור: אל תתחילי עם זה.

יואב בן צור: אל תתחילי.

<חיים אבידור: אבל אני יכול לתת הצעה פרודוקטיבית, שאני למדתי את זה מחברי כנסת מסוימים: כרטיס אשראי נוסף, שמיועד אך ורק - - - שגם מהווה אמצעי בקרה שקיבלתם את כל ההחזרים, והוא מחויב לחבר הכנסת.

<חיים אבידור: ושהוא יוציא את הכרטיס הזה וייתן אותו.

יואל חסון: זה מה שאני עושה.

מרב מיכאלי: זה מה שהוא עושה.

מרב מיכאלי: זה רעיון מעולה.

מרב מיכאלי: אני - - -.

מרב מיכאלי: רעיון מצוין.

מרב מיכאלי: רעיון מעולה.

מרב מיכאלי: אין ספק.

<קריאה: זה רעיון טוב.

<קסם רוזנבלט: זה רעיון טוב.

מרב מיכאלי: אנחנו נוציא המלצה.

יואב בן צור: אבל חיים, באמת, הנושא של הדלקים הוא בעיה.

<חיים אבידור: סליחה?

יואב בן צור: הנושא של דלקים, כשיש לך רכב חלופי, הוא בעיה.

<טובי חכימיאן: - - -

יואב בן צור: לא צריך לשמור קבלות וזה.

יואב בן צור: אולי יש דבר כזה – לתת.

יואב בן צור: בחברה שעבדתי פעם, אז היה כרטיס שנתנו לו בזמן שיש לך רכב חלופי.

יואב בן צור: אתה יכול לסווג אותו ולתייג אותו לטובת אותו רכב.

יואב בן צור: באותו רגע הוא מחייב את הדלקן של אותו רכב.

יואב בן צור: מה.

<חיים אבידור: תשמע, יש לך רכב חדש.

יואב בן צור: עכשיו כן.

<חיים אבידור: כבר לא יהיה לך רכב חלופי שנתיים, לפחות.

יואב בן צור: אתמול "נכנסו" בי.

יואב בן צור: לא משנה.

יואב בן צור: עזוב.

מרב מיכאלי: חברות, חברים.

מרב מיכאלי: בבקשה, אסף.

מרב מיכאלי: קדימה.

<אסף גולדפרב: כן.

<אסף גולדפרב: טוב.

<אסף גולדפרב: דבר נוסף.

<אסף גולדפרב: זה דבר קצת כואב, והוא בעיה שקורית, לצערי, ללא מעט יועצים.

<אסף גולדפרב: לצערנו, שליש מחברי הכנסת מתחלפים מכנסת לכנסת.

<אסף גולדפרב: חברי כנסת לפעמים מפטרים או יועצים עוזבים.

<אסף גולדפרב: בעצם, אתה לא זכאי להמשיך את הרצף – לא לעניין הוותק.

<אסף גולדפרב: לעניין הפיצויים לפיטורים.

<אסף גולדפרב: אם אתה לא מצליח לצבור רצף של שנה שלמה אצל אותו חבר כנסת - - -

מרב מיכאלי: אצל אותו חבר כנסת.

מרב מיכאלי: כן.

מרב מיכאלי: זה דבר שצריך לשנות אותו.

<אסף גולדפרב: אני עכשיו עבדתי אצל חבר כנסת פלוני שמונה חודשים.

<אסף גולדפרב: נגמר.

<אסף גולדפרב: הכנסת התפזרה.

<אסף גולדפרב: עברתי לחבר כנסת אחר?

<אסף גולדפרב: לא קיבלתי בכלל את הזכאות של הפיצויים המלאים של שנה.

<אסף גולדפרב: אחרי שאני מסיים אצל חבר כנסת, אחרי איזה ארבע שנים אחרי זה.

<אסף גולדפרב: שמונת החודשים האלה בכלל לא נצברים לי.

<אסף גולדפרב: ואני - - -

יואל חסון: זה לא בסדר.

יואל חסון: עברת מחבר לכנסת לחבר כנסת וזה לא נצבר?

<חני אמיניה: לא צובר.

<חני אמיניה: אין לך תנאים.

<חני אמיניה: לא - - -.

<חני אמיניה: לא את העודף - - -

<אסף גולדפרב: לא צובר.

יואל חסון: זה לא בסדר.

יואל חסון: ארבל, זו הערה חשובה.

<אסף גולדפרב: את - - - של הפיצויים.

<אסף גולדפרב: לא של הוותק.

<אסף גולדפרב: של הפיצויים עצמם.

יואל חסון: זה לא בסדר.

<אסף גולדפרב: זה נושא כאוב, לצערי.

<אסף גולדפרב: קורה כשחברי כנסת לא ממשיכים.

<אסף גולדפרב: אז זה דבר נוסף.

יואל חסון: הבנו.

יואל חסון: הבנו.

יואל חסון: הנקודה ברורה.

יואל חסון: נטפל בזה.

<אסף גולדפרב: דבר נוסף: יש בעצם, למזלי, הרבה יועצים ויועצות שהם אבות ואימהות צעירים.

<אסף גולדפרב: ואין פתרון הולם.

<אסף גולדפרב: כמו שיש בכנסת – משרות אם ומשרות אב.

<אסף גולדפרב: אין את זה.

<אסף גולדפרב: אני מבין שאנחנו משרות אמון, אבל - - -

<קריאות: - - -

<אסף גולדפרב: טוב.

<אסף גולדפרב: אז רק העניין שהמשרות הן משרות.

<אסף גולדפרב: אבל אני יודע שהדבר בעייתי, אבל צריכים כאן לחשוב על דרך.

<אסף גולדפרב: לצערי, הרבה מקרים של יועצות – פחות יועצים – שנהיות אימהות צעירות, לא ממשיכות לאחר חופשת לידה.

<אסף גולדפרב: או מעט זמן אחרי שהן חוזרות הן מפסיקות.

יואל חסון: אז זה תלוי בחבר הכנסת.

<אסף גולדפרב: אבל נכון.

<אסף גולדפרב: יש פה איזה משהו שצריך.

<אסף גולדפרב: כמו שבעבודה בכנסת כן נותנים גמישות בשעות – ופה.

<אסף גולדפרב: אני גם מבין את חבר הכנסת.

<אסף גולדפרב: יש פה בעיה.

<אסף גולדפרב: הוא בסוף צריך את היועץ במשרה מלאה.

<אסף גולדפרב: הוא לא יכול עכשיו להגיד - - -

<ארבל אסטרחן: אתם רוצים לחזור לפיצול משרות?

<קסם רוזנבלט: לא.

<קסם רוזנבלט: לא, לא.

<אסף גולדפרב: לא פיצול משרות, אבל צריך לחשוב על איזו דרך.

<אסף גולדפרב: זה לא חוקי.

יואל חסון: תגיד, חברות הכנסת – אין להן פתרון לעניין הזה של - - - או חברי כנסת שהם אבות לילדים קטנים.

יואב בן צור: זה משהו.

יואב בן צור: נו, הגזמתם.

יואב בן צור: הגזמתם - - -

מרב מיכאלי: זה לא אותו דבר, יואל.

יואל חסון: זה כן.

יואל חסון: זה תלוי בחבר הכנסת, מרב.

יואל חסון: זה תלוי בחבר הכנסת.

<קסם רוזנבלט: אני אשמח לדייק.

<קסם רוזנבלט: אנחנו מציפים פה כל מיני בעיות וסוגיות, שלאו דווקא נקבל עליהן פתרון מיידי.

<קסם רוזנבלט: אנחנו מציפים אותן גם בשביל פתרון ארוך טווח, שאולי מישהו יהיה לו איזה רעיון גאוני עוד חמש-שש שנים, וזה ישפיע עלינו.

<קסם רוזנבלט: מאוד קשה לתכנן משפחה ולהיות אימא צעירה בכנסת במשרת אמון בתנאים הללו.

<קסם רוזנבלט: ואנחנו לא חברי כנסת, עם כל הכבוד.

<קסם רוזנבלט: אנחנו לא נבחרנו.

<קסם רוזנבלט: אנחנו נבחרנו לתפקיד הזה על יד חבר הכנסת, אבל אנחנו לא.

<קסם רוזנבלט: ההשוואה של היועצים לחברי כנסת או לבני זוגם של חברי הכנסת היא השוואה מאוד בעייתית.

<קסם רוזנבלט: אנחנו עובדים.

<קסם רוזנבלט: אנחנו מקבלים - - -

מרב מיכאלי: לא, לא, לא.

מרב מיכאלי: אין מקום להשוואה, חד משמעית.

מרב מיכאלי: אין שום מקום להשוואה.

מרב מיכאלי: בטח לא לחברי הכנסת.

מרב מיכאלי: ודאי לא לבני ובנות זוגם.

<קסם רוזנבלט: בואו נגיד שאנחנו לא יכולים להתקזז מהצבעות גורליות.

<חיים אבידור: אבל אני חושב שעכשיו, כשלחבר הכנסת יש שלושה יועצים פרלמנטריים, הוא יכול לגלות יותר גמישות בנושא.

<קריאה: נכון.

<קסם רוזנבלט: זה משהו שרק התחיל.

<קסם רוזנבלט: אז בואו ננסה.

יואל חסון: זה עניין של חבר הכנסת, חבר'ה.

יואל חסון: זה לא קשור.

<אסף גולדפרב: אני אומר שזה בסוף משהו.

<אסף גולדפרב: לא צריך לבטל את זה, כי לא מעט יועצים ויועצות בעיקר פנו אליי.

<אסף גולדפרב: ואני חייב להגיד שזה לא מקרה ספורדי.

<אסף גולדפרב: זה באמת מקרים רבים.

<אסף גולדפרב: בעיקר של אימהות.

<אסף גולדפרב: וכן צריך לחשוב איך אנחנו ככנסת.

<אסף גולדפרב: עוד פעם: זה דבר סבוך.

מרב מיכאלי: אגב, מותר לשכור יועץ או יועצת אחרת לתקופה של חופשת לידה?

<חני אמיניה: כן.

<קסם רוזנבלט: כן.

<חיים אבידור: בטח.

מרב מיכאלי: כמו שסידרנו גם למילואים, בעצם.

<חני אמיניה: נכון.

<חיים אבידור: זה היה עוד לפני כן.

<אסף גולדפרב: לא.

<אסף גולדפרב: זה לא קשור.

<אסף גולדפרב: זה - - -

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: אז אני אומרת: אחר כך היה גם את המילואים.

<חיים אבידור: אני אגיד לך למה: כי בחופשת הלידה הכנסת לא משלמת שכר לעובד.

<חיים אבידור: הוא מקבל מענק לידה מהמוסד לביטוח לאומי.

<חיים אבידור: ואז - - -

<ארבל אסטרחן: זה תשלום כפול.

<ארבל אסטרחן: מילואים זה בעצם תשלום כפול.

<ארבל אסטרחן: גם זה שבמילואים ממשיך לקבל משכורת וגם - - -.

<ארבל אסטרחן: לכן, היה צריך החלטה מיוחדת.

מרב מיכאלי: אז מה שאתם בעצם חשבתם זה סוג של.

מרב מיכאלי: נגיד, אם יש מישהו או מישהי שהיא במשרת הורה, אז שכאילו יהיה תקן מחליף.

<אסף גולדפרב: יהיה תקן מחליף נוסף.

<אסף גולדפרב: לא פיצול משרות.

<אסף גולדפרב: אפילו רבע משרה שיתגבר ואז.

<אסף גולדפרב: או שכן ייתן אפשרות.

<אסף גולדפרב: עוד פעם: אני יודע שזה בעייתי.

<אסף גולדפרב: צריך לחשוב על זה.

<אסף גולדפרב: אין לי פתרון קסם, אבל בסוף אני מציף פה בעיה שעולה באמת בלא מעט מקרים.

<אסף גולדפרב: שבסוף אנחנו מגיעים לשלב תחילת נישואים, ילדים ראשונים - - -

מרב מיכאלי: גיל הפריון, קוראים לזה.

מרב מיכאלי: השם היפה הזה.

<חיים אבידור: אסף, נגזר גורלי שאצלי בלשכה ישנן אך ורק אימהות עובדות.

<חיים אבידור: ובשעה 15:00 הלשכה שלי מתרוקנת.

<חיים אבידור: אלא אם כן, והן עושות את זה – הן עושות תורנות.

<חיים אבידור: וכל אחת מהן ביוזמתה נשארת עד השעה 19:00 על מנת לא לנטוש אותי לבד.

<חיים אבידור: אבל זה רק בגלל שהן מסכימות.

<חיים אבידור: אני לא יכול לבקש את זה מהן.

<חיים אבידור: זה דברים שצריכים להיסגר בין חבר הכנסת לבין היועץ הפרלמנטרי, ואני לא יודע איך הכנסת יכולה לפתור את זה.

<חיים אבידור: כי היא לא פותרת גם לעובדי הכנסת את הבעיה.

<חיים אבידור: אני מציעה לא להיכנס - - -

מרב מיכאלי: לא רק הכנסת – בכלל.

יואב בן צור: באמת, לא כדאי שתיכנסו לזה.

יואב בן צור: בסוף לא ייקחו יועצות יותר.

מרב מיכאלי: לא, לא, לא.

מרב מיכאלי: חבר הכנסת יואב בן צור, חבל להרים להנחתות.

מרב מיכאלי: חבל.

<אסף גולדפרב: כמה הערות של נתנייתים, אני חייב להגיד.

<אסף גולדפרב: בעצם, בהסכם שהיה ביולי 2014 – הייתה בעצם החלטה שמקבלים מלון ללא זקיפת מס ממרחק של 95 קילומטר, כדי שנתניה תוכל "להיכנס".

<אסף גולדפרב: נאמר לי שמתחילים להגיע למצב שלחלק מהיועצים לא נותנים בתוך נתניה – שזאת הייתה ההחלטה, כדי להכניס את נתניה לתוך הסיפור, כי מחשבים את כביש 6.

<אסף גולדפרב: עושים הכול לסיטואציה שכמה שיותר לקצר ולא להכניס - - -

<חיים אבידור: זו השמצה.

<אסף גולדפרב: אז אני אומר עוד פעם: יש לי שלושה יועצים.

<חיים אבידור: בוא, אני אספר לך בדיוק מה קרה: נתניה הייתה בתוך הזה עוד כשהיה גם 100 קילומטר.

<חיים אבידור: למרות שהייתה 99 קילומטר, אני הכנסתי את נתניה לסעיף הזה.

<חיים אבידור: בישיבה המפורסמת שהייתה פה, שבה החליטו – שזו הייתה ישיבה מאוד-מאוד סוערת – הרים איזה חבר כנסת, שלא משנה מיהו, ואמר: אני מבקש 95 קילומטר.

<חיים אבידור: לא יודע למה הוא אמר.

<חיים אבידור: והכניסו את ה-95 קילומטר.

<חיים אבידור: עכשיו, ה-100 קילומטר הוא לא דבר שמישהו פעם אמר:

<חיים אבידור: בוא נעשה 100 קילומטר.

<חיים אבידור: 100 הקילומטר זה כתוב בתקנות מס הכנסה.

<חיים אבידור: תבין.

<חיים אבידור: היום הכנסת עומדת במצב ש-95 קילומטר – סתם מספר שמישהו "זרק" באוויר – אנחנו נמצאים עם הדבר הזה.

<חיים אבידור: ואז אנחנו צריכים להיצמד ל-95 קילומטר.

<חיים אבידור: אין מה לעשות.

<חיים אבידור: אנחנו לא בודקים כביש 6 או לא כביש 6.

<חיים אבידור: אנחנו בודקים את הדרך שצריכה להיות וזה.

<חיים אבידור: ואתה יודע מה?

<חיים אבידור: נוצר עוד אבסורד אחר.

<חיים אבידור: חבר כנסת ויועץ פרלמנטרי – שניהם גרים באותו ישוב.

<חיים אבידור: רק זה 95 קילומטר וזה 100 קילומטר.

<חיים אבידור: זה זכאי למלון וזה לא זכאי למלון.

<חיים אבידור: אתה מבין?

<חיים אבידור: בגלל שזה 100 קילומטר.

<חיים אבידור: כי לחברי הכנסת לא שינו.

<קריאה: זה אבסורד - - -

<חיים אבידור: אז זה היה מחטף.

<חיים אבידור: ואני הייתי מבקש להחזיר בחזרה ל-100 קילומטר, אם אפשר.

<קסם רוזנבלט: אז אני אמשיך את אסף גולדפרב.

<קסם רוזנבלט: שמי קסם רוזנבלט.

<קסם רוזנבלט: אני היועצת הפרלמנטרית של אילן גילאון ופעילה בוועד היועצים הפרלמנטריים.

<קסם רוזנבלט: עוד כמה סוגיות, שלאו דווקא קשורות לחשבות הפעם.

<קסם רוזנבלט: זה העניין של פטור מבידוק.

<קסם רוזנבלט: עובדי הכנסת מקבלים אחרי כשנתיים פטור מבידוק, אחרי שהם עוברים סיווג ביטחוני.

<קסם רוזנבלט: ליועצים הפרלמנטריים אין אופציה כזאת.

<קסם רוזנבלט: ואז גם יועצים שנמצאים פה 10 שנים ו-11 שנים עדיין עוברים מידי בוקר בידוק.

<קסם רוזנבלט: וקיבלנו על זה מספר תלונות ועגמות נפש מהעניין הזה.

<קסם רוזנבלט: יש את הנושא של החזרי הוצאות על חניות בימי א' ו-ה'.

<קסם רוזנבלט: כשאנחנו מתלווים לחברי הכנסת מחוץ למשכן, ואין לנו שום יכולת לקבל הוצאות חנייה על שימוש ברכב הפרטי שלנו, שלעיתים הוא לא עניין של בחירה.

<קסם רוזנבלט: זה עניין של אילוץ.

<קסם רוזנבלט: ואנחנו לא יכולים לקבל על זה שום החזר.

<קסם רוזנבלט: על האוכל במזנונים – אני יודעת שזה אולי נשמע קטן, אבל בשעות הערב המאוחרות, כשאנחנו נשארים פה למליאה להתלוות לחברי הכנסת, המזנון היחיד שנשאר פתוח זה מזנון חברי הכנסת, והעלות שם גבוהה משמעותית מאשר במזנון החלבי.

<קסם רוזנבלט: ואנחנו בעצם צריכים לספוג את העלות היחסית כשאנחנו נשארים עד 19:00, עד 22:00 בלילה, בערבים ארוכים.

<קסם רוזנבלט: למרות שזה משהו שלא המזנון זול יותר.

<קסם רוזנבלט: זה לא עניין של פינוק.

<קסם רוזנבלט: זה פשוט האופציה היחידה שפתוחה בכנסת בשעות הללו.

<קסם רוזנבלט: יש עניין של כל מיני מקצועות שלא נכנסו תחת ההסכם בהכרה בוותק קודם.

<קסם רוזנבלט: הדוגמה הכי משמעותית שהגיעה אלינו זה ותק לעובדי הוראה.

<קסם רוזנבלט: מורים שהיו והוותק שלהם לא נחשב לעניין העבודה.

<ארבל אסטרחן: קבעו כמו המדינה.

<ארבל אסטרחן: לא קבעו מקצועות.

<קסם רוזנבלט: מה?

<ארבל אסטרחן: קבעו שהוותק יהיה כמו מה שהמדינה מכירה.

<ארבל אסטרחן: העתיקו אחד לאחד.

<קסם רוזנבלט: אוקיי.

<אסף גולדפרב: אבל אמרו שדברים מיוחדים – זה כן יאשרו, בהחלטה של אישור של הוועדה הציבורית ובהתייעצות איתנו.

<ארבל אסטרחן: לא הייתה מעולם פנייה בעניין הזה.

<אסף גולדפרב: אני אומר:

<אסף גולדפרב: עוד פעם - - -

<קסם רוזנבלט: אלינו הגיעה.

<קסם רוזנבלט: זו החלטה בצורה מסודרת.

מרב מיכאלי: - - - שלא זה.

מרב מיכאלי: הכול בסדר.

<ארבל אסטרחן: כן.

<ארבל אסטרחן: אוקיי.

<ארבל אסטרחן: אבל לא - - - מקצועות.

<ארבל אסטרחן: אמרו: כמו המדינה.

מרב מיכאלי: כי הם אישרו תקשורת.

<ארבל אסטרחן: אז המדינה לא מכירה בעובדי הוראה.

<ארבל אסטרחן: לחסרי תואר, המדינה לא מכירה בעובדי הוראה.

<חיים אבידור: לחסרי תואר יש רשימה סגורה של מוסדות שקובעה כבר לפני 20 שנה, עוד בתקופה שהייתה כור – אני יודע – או זה.

<חיים אבידור: קובעה רשימה לאלה שאין להם תואר אקדמאי, ואלה המוסדות.

<חיים אבידור: זה בהסכמה עם ההסתדרות.

<חיים אבידור: ואלה המוסדות היחידים למי שאין תואר אקדמאי שבו הם מכירים בוותק.

מרב מיכאלי: בקיצור, תעשו רשימה של כל הפניות.

מרב מיכאלי: אם כבר אתם עושים רשימה, אז תעשו את כל הבקשות.

מרב מיכאלי: לא רק הוראה.

מרב מיכאלי: ונעביר את זה, ונראה איך נתמודד עם זה.

<קסם רוזנבלט: כן, כן.

<קסם רוזנבלט: כן – הוראה, תקשורת, דברים אחרים.

<קסם רוזנבלט: על כרטיסי הביקור שלנו משום מה יש הוראה של הכנסת שלא ניתן לרשום את התואר יועץ פוליטי ולא את התואר עורך דין, לאנשים שהם - - -

מרב מיכאלי: הוראה של מי?

<קסם רוזנבלט: בדפוס לא מסכימים להנפיק לנו כרטיסי ביקור שרשום עליהם עורך דין - - -

<חני אמיניה: תלוי.

<חני אמיניה: יש כאלה שהוציאו.

<אסף גולדפרב: לפעמים מסכימים, לפעמים לא.

<אסף גולדפרב: אנחנו ביקשנו מההנהלה, ואז כל פעם - - -

<חני אמיניה: שרירותי.

<קסם רוזנבלט: אנחנו כל פעם צריכים להתעקש על זה ולריב על זה ולהפעיל מנגנון שלם.

<קסם רוזנבלט: וכנ"ל לגבי התואר יועץ פוליטי, שלחלקנו הוא חלק מהותי במשרה.

<קסם רוזנבלט: אנחנו אנשים פוליטיים.

<קסם רוזנבלט: ביקשנו בעבר – הוועד פנה לחשב ולוועדה הציבורית – שנוכל לשלם את רישיון עריכת הדין, את אגרת הרישוי ללשכת עורכי הדין, מטעם הוצאות קשר לבוחר.

<קסם רוזנבלט: מכיוון שזו החלטה של חבר הכנסת בתור מעסיק – האם הוא דורש עריכת דין בתור אחד המקצועות לעובדים שלו.

מרב מיכאלי: למיטב ידיעתי, אין אף עורכי דין שעובדים כשכירים, שהרישיון שלהם לא ממומן על ידי מקום העבודה שלהם.

<קריאה: נכון.

<קריאה: כולל עובדי הכנסת.

מרב מיכאלי: כן, אבל לא כולל - - -

<ארבל אסטרחן: לא.

<ארבל אסטרחן: רק עובדי הכנסת שעובדים בלשכה המשפטית.

<ארבל אסטרחן: עובדי כנסת שהם עורכי דין, שלא - - -, לא מקבלים.

<קסם רוזנבלט: אבל חבר כנסת שהוא מעסיק ודורש - - -

יואב בן צור: אבל העבודה של - - - היא עבודה משפטית.

יואב בן צור: מה עושה יועץ החקיקה שלי?

יואב בן צור: - - - בנושאים של חוקים.

<חיים אבידור: יועץ פרלמנטרי – חבר כנסת צריך את היועץ הפרלמנטרי עם ההשכלה המשפטית שלו, אבל הוא לא צריך אותו כעורך דין.

<חיים אבידור: כי אסור ליועץ הפרלמנטרי לעסוק בעבודה נוספת שהיא עריכת דין.

<חיים אבידור: ולכן אין טעם לשלם גם את - - -

<קריאה: למה אסור?

<קסם רוזנבלט: למה?

<חני אמיניה: גם אם היועץ המשפטי מסכים.

<חיים אבידור: היועץ המשפטי לא מאשר עבודה בעריכת דין – עבודה נוספת.

<חיים אבידור: היה מקרה יחיד, לדעתי, שהוא אישר למישהו שחתם על איזה תצהירים.

<חיים אבידור: לא זוכר לאיזה זה.

<חיים אבידור: חתם אישור על תצהירים.

<חיים אבידור: זה הדבר היחיד.

<ארבל אסטרחן: לא אישרו לעוזרים פרלמנטריים לעבוד גם במשרד עורכי דין או לעבוד - - -

<חיים אבידור: לא אישרו לעוזרים פרלמנטריים לעסוק בעריכת דין בתור עבודה נוספת.

<חיים אבידור: עכשיו, חברות בלשכת עורכי הדין – ניתן להפסיק אותה ביום שהתחלת להיות יועץ פרלמנטרי.

<חיים אבידור: לא לשלם את דמי החבר.

<חיים אבידור: וביום שאתה פורש מכהונתך כיועץ פרלמנטרי ומתחיל להיות מחדש עורך דין – אתה יכול מאותו רגע לשלם, לחדש את דמי החבר ואת רישיון עורך הדין, כאילו לא קרה כלום.

<חיים אבידור: אז אין שום סיבה שבתקופה הזאת ישלמו את רישיון עריכת הדין, שבמילא הוא לשום מטרה.

<קסם רוזנבלט: מלבד מטרת חברי הכנסת, שהם בוחרים להעסיק אותנו רק בתור - - -.

<קסם רוזנבלט: יש דרישה כזאת.

<אסף גולדפרב: אבל אני חייב להגיד שיש דרישה של חברי הכנסת.

<אסף גולדפרב: אם אני, אחת מדרישות הסף שלי, ואני יכול להראות לך את זה בהרבה פעמים.

<אסף גולדפרב: אפשר לראות את זה בפלוג של טל שניידר או בדרישות של חברי כנסת –להיות עורך דין.

<חיים אבידור: בגין ההשכלה המשפטית שלך.

<חיים אבידור: אתה לא יכול במילא לעסוק בעריכת דין.

<אסף גולדפרב: אבל בסוף אנשים רוצים להמשיך את הרישיון, וזה לא מדויק.

<אסף גולדפרב: כי אחרי תקופה מסוימת אתה צריך כן לעשות את מבחני הלשכה - - -

<חיים אבידור: מה פתאום.

<אסף גולדפרב: זה לא מדויק.

<חיים אבידור: זה לא נכון.

<אסף גולדפרב: תבדוק מה שאני אומר.

<קריאה: לא, לא.

<קריאה: אתה צריך לעשות - - -

יואל חסון: נכון.

יואל חסון: זאת נקודה חשובה.

יואל חסון: רגע, אני אעצור אותך.

יואל חסון: אני לא יודע מה העלית כשאמרת לשכה, משהו כזה.

<קריאה: על תשלום.

יואל חסון: על תשלום.

יואל חסון: על התשלום.

יואב בן צור: על התשלום של הרישיון.

יואב בן צור: כן.

מרב מיכאלי: דיברנו על הבקשה שתשלום רישיון עורך הדין יהיה מתקציב קשר עם הבוחר.

יואל חסון: בשירות המדינה זה קורה.

<ארבל אסטרחן: רק לגבי עורכי דין בלשכה המשפטית.

יואל חסון: בסדר גמור.

יואל חסון: אז בדיוק.

יואל חסון: תודה שאמרת את זה.

<קריאה: יש פה מנהל ועדה שהוא - - -

יואל חסון: אני אומר לכם במובהק: כשאני בוחר יועץ פרלמנטרי, אני תמיד הולך לעורך דין ומשפטן.

<ארבל אסטרחן: אין בעיה - - -

יואל חסון: אני חושב שזה נדרש לתפקיד הזה.

יואל חסון: אני לא אומר כל העוזרים.

יואל חסון: אבל לפחות אחד.

יואל חסון: אצלי תמיד צריך להיות משפטן.

יואל חסון: ואני חושב שברגע שהוא מתפקד אצלי כמשפטן וכעורך דין, אני רוצה וצריך לשלם לו את האגרה הזאת.

יואל חסון: חד משמעית.

<חיים אבידור: חבר הכנסת חסון, עוד פעם אני אחזור: יועץ פרלמנטרי שבא לעבוד אצלך והיה עורך דין, ואתה לוקח אותו בגלל שהוא עורך דין – אסור לו, מהרגע שהוא חתם על הסכם איתך, לעסוק בעריכת דין.

<חיים אבידור: עכשיו, דמי החבר הם על מנת שהוא יוכל לעסוק בעריכת דין.

יואל חסון: ומה קורה בשירות המדינה?

<חיים אבידור: הם עוסקים בעריכת דין.

יואל חסון: אז גם אצלי הוא עוסק בעריכת דין.

<חיים אבידור: לא, לא.

יואב בן צור: רגע, חיים.

יואב בן צור: גם אנשים שלא עוסקים בעריכת דין בשירות המדינה, כן - - -, גם הוא לא עוסק בעבודה משפטית.

יואב בן צור: בשירות המדינה – לא נכון.

יואב בן צור: גם אם הוא סתם עורך דין ונמצא באגף התקציבים –משלמים לו.

יואל חסון: סליחה, זה לא נכון.

יואל חסון: אני לא מסכים.

יואל חסון: אני לא מסכים אתכם.

יואל חסון: סליחה.

יואל חסון: אני גם לא מבין מה הקושי בדבר הזה.

יואל חסון: מה הקושי?

יואל חסון: מירב, זאת - - - מאוד קריטית בנושא הזה.

יואל חסון: מאוד.

יואב בן צור: משלמים לו.

יואב בן צור: בשירות המדינה, גם אם הוא באגף התקציבים, משלמים לו.

יואל חסון: כשיושב יועץ משפטי במשרד כלשהוא וכותב חוות דעת – הוא לא פועל כעורך דין.

יואל חסון: הוא כותב חוות דעת משפטיות.

<חיים אבידור: אז זה - - -

יואל חסון: אז גם אצלי הוא עושה אותו דבר.

<חיים אבידור: לא.

<חיים אבידור: אתה לוקח אותו בגלל ההשכלה המשפטית.

יואל חסון: אז גם אני לוקח אותו בגלל זה.

<חיים אבידור: - - - ללכת ולעסוק בעריכת דין.

<אסף גולדפרב: אבל אם הוא כותב תצהיר לבית המשפט?

<אסף גולדפרב: לבג"ץ?

<אסף גולדפרב: מותר לו להגיש בג"ץ לחבר כנסת?

<אסף גולדפרב: מותר לו להגיש דברים שקשורים לעבודה הפרלמנטרית?

<אסף גולדפרב: משפטית לשלוח דברים בתור, גם אם הוא יועץ?

<אסף גולדפרב: נגיד, חברי כנסת מגישים בג"ץ.

<אסף גולדפרב: אם אני, בתור יועץ – אני יכול להגיש את הבג"ץ בשם חבר הכנסת.

<אסף גולדפרב: כעורך דין זה קרה.

<אסף גולדפרב: בסיטואציות שקרו.

<אסף גולדפרב: ואם אני - - - להביא חוות דעת - - - מהותי.

<קריאה: קורה.

יואל חסון: נכון.

יואל חסון: לא מבין מה ההתעקשות על העניין הזה.

יואל חסון: אגב, זה מהקשר לבוחר.

יואל חסון: זה לא מתקציב - - -

<אסף גולדפרב: אתה לא יכול להשתמש בטייטל עורך דין אם אתה לא משלם ללשכה.

<אסף גולדפרב: מי שיועץ שלא ישלם עכשיו ללשכה, הוא לא יכול.

<אסף גולדפרב: אסור לו.

<אסף גולדפרב: זה נגד החוק.

<אסף גולדפרב: הוא מפר חוק אם הוא כותב עורך דין.

<אסף גולדפרב: חבר הכנסת הרבה פעמים מבקש שיהיה כתוב עורך דין.

<חיים אבידור: אסף, נבקש מהוועדה לשקול את זה מחדש.

מרב מיכאלי: אני הודעתי מלכתחילה, בפתח הישיבה: הישיבה הזאת לא נועדה לקבל החלטות.

מרב מיכאלי: היא נועדה לרכז את הבקשות.

מרב מיכאלי: להבין את הרציונל שלהם.

מרב מיכאלי: איפה שצריך כן דיון – מתקיים דיון.

מרב מיכאלי: אבל מעבר לזה, אנחנו נעביר את כל הפניות האלה, כל אחת, לכתובת המתאימה לה - - -

יואל חסון: שאגב, אני - - - חושב שזה צריך להיות יועץ אחד בכל לשכה.

יואל חסון: אם יש שלושה עורכי דין – בסדר.

יואל חסון: יועץ אחד.

יואל חסון: לא כולם.

יואל חסון: יועץ אחד.

יואל חסון: זו דעתי.

מרב מיכאלי: להגביל את זה ליועץ אחד בלשכה.

<ארבל אסטרחן: זה יהיה בעייתי לחברי הכנסת - - -

מרב מיכאלי: זה יהיה בעייתי לחברי הכנסת, במה?

מרב מיכאלי: להחליט מי מהם?

מרב מיכאלי: אם יש להם יותר משניים?

מרב מיכאלי: אני לא יודעת.

יואל חסון: בסדר.

יואל חסון: שהוועדה תדון.

יואל חסון: זו דעתי.

<קסם רוזנבלט: צריך לשקול את זה.

<קסם רוזנבלט: אבל זו בעיה שהיא סוגיה.

<קסם רוזנבלט: יועצים פרלמנטריים סופגים את העלות הזאת לעצמם כשזה תנאי נדרש לעבודה שלהם.

יואל חסון: אתם צודקים במאה אחוז בעניין הזה.

יואב בן צור: יש עוד נקודה אחת שאתם חייבים לעמוד עליה: הנושא של ותק לשיפוט.

יואב בן צור: כשבאים עכשיו להתמודד על איזה תפקיד שהוא שיפוטי.

יואב בן צור: אתם נמצאים פה.

יואב בן צור: עורכי דין שנמצאים מתוכם.

יואב בן צור: לא סתם יועץ.

יואב בן צור: לא מכירים לו בוותק הזה כוותק לנושא של משרות, שהוא רוצה להתמודד עליהם, כוותק שיפוטי.

יואב בן צור: למה?

יואב בן צור: הוא עושה עבודת חקיקה.

יואב בן צור: הוא עושה עבודת עריכת דין.

יואב בן צור: הוא עושה עבודות כאלה.

יואב בן צור: הוא לא עושה משהו אחר.

יואב בן צור: לא כל היועצים עורכי דין, אבל לפחות אחד מאצלי הוא עורך דין.

<אסף גולדפרב: מסכימים לגמרי.

מרב מיכאלי: בסדר גמור.

מרב מיכאלי: אני חושבת שהנקודה היא ברורה.

מרב מיכאלי: הלאה.

<קסם רוזנבלט: אני רוצה לחדד את מה שנאמר בתחילת הדיון על פני העבודה שלנו מול יועץ שלישי.

<קסם רוזנבלט: אחד מהדברים זו הגבלה על רכישת מחשבים ניידים בלשכה.

<קסם רוזנבלט: אחד מהפתרונות לעמדה קבועה זה שחבר הכנסת ירכוש מחשב נייד נוסף לשימושו, מטעם קשר לבוחר.

<טובי חכימיאן: אבל נתנו לכם מחשב שלישי.

<טובי חכימיאן: עכשיו יש עוזר שלישי.

<טובי חכימיאן: קיבלתם מחשב שלישי.

יואב בן צור: לא קיבלנו.

מרב מיכאלי: לא קיבלנו מחשב שלישי.

יואב בן צור: אף אחד לא קיבל.

<קסם רוזנבלט: אישור רכישת מחשב נייד שלישי - - -

<טובי חכימיאן: אתם מדברים על נייד שהכנסת מעמידה?

<קסם רוזנבלט: כן.

<טובי חכימיאן: בסדר.

<טובי חכימיאן: אני לא יודעת.

מרב מיכאלי: אבל עוד לא קיבלנו - - -

<חיים אבידור: לא.

<חיים אבידור: על נייח.

<קריאה: נייח.

מרב מיכאלי: נייח.

<חיים אבידור: אני רוצה לענות על זה.

<חיים אבידור: ואוסאמה אמר משהו בנושא - - -

מרב מיכאלי: בדיוק.

מרב מיכאלי: אוסאמה אמר את זה בתחילת הדיון, ואולי ניתן עכשיו לחיים רגע להגיד איפה זה עומד.

<ארבל אסטרחן: חיים, נייח או נייד?

<טובי חכימיאן: נייח.

<טובי חכימיאן: נייח.

<טובי חכימיאן: נייח.

<חיים אבידור: נייח.

<ארבל אסטרחן: הנייח מאושר.

מרב מיכאלי: אני אבהיר מה קסם אמרה.

מרב מיכאלי: קסם אמרה: בעיקר בהינתן שאין לנו עדיין, אין לנו מחשב שלישי נייח.

מרב מיכאלי: אז לפחות שיאפשרו מהקשר עם הבוחר לקנות עוד מחשב נייד.

<חיים אבידור: אבל מאפשרים.

<טובי חכימיאן: זה מאפשרים.

<טובי חכימיאן: זה אנחנו מאפשרים.

מרב מיכאלי: אז חיים, תן רגע את תמונת המצב לגבי העמדה.

<חיים אבידור: בסדר.

<חיים אבידור: קודם כל, מהרגע שהוסף יועץ פרלמנטרי נוסף, גדלה מכסת חבר הכנסת למחשבים ניידים.

<חיים אבידור: ובמקום שלושה מחשבים, חבר הכנסת רשאי לקנות ארבעה מחשבים.

<חיים אבידור: זה דבר ראשון.

<חיים אבידור: ואנחנו מילאנו את המחסן במחשבים ניידים, כל פעם, כדי שתבואו ותיקחו.

<קסם רוזנבלט: תודה רבה.

<קסם רוזנבלט: לא ידענו את זה.

<אסף גולדפרב: אפשר לקנות מהכנסת - - -?

<חיים אבידור: רק מהכנסת לוקחים.

<חיים אבידור: ותיכף אני אכנס גם לנושא הזה.

<טובי חכימיאן: מהכנסת.

<טובי חכימיאן: רק מהכנסת לוקחים.

<טובי חכימיאן: בוודאי.

יואל חסון: זו, אגב, החלטה יפה מאוד שלכם.

<חיים אבידור: עכשיו, לגבי המצב בתוך הלשכה.

<חיים אבידור: קודם כל, זה דבר שצריך לשתף בו את מנכ"ל הכנסת.

<חיים אבידור: תבינו, מבחינת הכנסת זה דבר אקוטי.

<חיים אבידור: זה לפתוח את כל התקרות בכל המסדרונות של הלשכות של חברי הכנסת.

<חיים אבידור: להעביר לשם כבילה חדשה לגמרי לכל דבר כזה.

<חיים אבידור: אני התייעצתי פשוט מאוד עם מנהל ה-I.T.

<חיים אבידור: על הנושא הזה.

<חיים אבידור: זה לפתוח את הכול.

<חיים אבידור: זה לחצוב בכל הלשכות על מנת ליצור נקודה נוספת של תקשורת ושל רשת מחשבים.

<חיים אבידור: אז זה דבר שהוא באמת פרויקט שצריך לקחת, לדעתי, אולי אפילו פגרת בחירות על מנת לעשות את הדבר הזה.

<חיים אבידור: זה דבר אחד.

<חיים אבידור: ישנו דבר שני של התאמת הלשכה מבחינת ריהוט.

<חיים אבידור: כן.

<חיים אבידור: ויכול להיות שצריך לעשות את זה.

<חיים אבידור: אני מבקש שעל הנושא הזה ייפנו למנכ"ל הכנסת.

<חיים אבידור: אני חייב לציין שביום שקיבלו את ההחלטה על היועץ השלישי, מנכ"ל הכנסת אמר: לא יהיו התאמות בחדרים.

<חיים אבידור: וחברי הכנסת אמרו: יודעים.

<חיים אבידור: אל תעשו התאמות בחדרים.

<ים בלום: אבל מדובר פה על התאמות שהתבצעו גם לפני זה.

<ים בלום: כלומר, לפני שקיבלו את העוזר השלישי – יש חדרים שעברו התאמות.

<ים בלום: של חברי כנסת מסוימים.

<ים בלום: למשל: החליפו בין החדר הגדול לחדר הקטן.

<ים בלום: למשל: אצל מיכל בירן וגם אצל חברים.

<ים בלום: ביחס לחברי כנסת אחרים.

<ים בלום: אצלי, למשל, יעל רוצה לעשות את זה.

<ים בלום: לא רוצה שולחנות קטנים.

<ים בלום: רוצה שולחן אחד שכולם יישבו עליו, והיא רוצה להיות בחדר הקטן.

<ים בלום: ולא מאשרים את זה.

<חיים אבידור: רבותיי, זה נושא שצריך לשתף בו את מנכ"ל הכנסת.

<ים בלום: - - -

<חיים אבידור: אתם חייבים להבין שחייבת להיות איזו סטנדרטיזציה בלשכות.

<חיים אבידור: כי מחר חברי כנסת עוזבים, באים חברי כנסת חדשים.

<חיים אבידור: עוד פעם - - -

יואל חסון: חבר'ה, זה לא סניף של תנועת נוער פה.

יואל חסון: כל אחד פה עושה לי איזה סניף תנועת נוער.

יואל חסון: עם כל הכבוד.

יואל חסון: כל העניין הזה – הכנסת עשתה טעות בכלל שהסכימה לאפשר לחברי כנסת לעשות את המהפכים בחדרים האלה.

יואל חסון: זה לא צריך להיות.

יואל חסון: מעבר לזה שבעיניי זה לא מכובד ולא נכון.

יואל חסון: אי אפשר שהכנסת – כל פעם יבוא חבר כנסת אחר.

יואל חסון: אז ישנו את החדר מחדש, וכל פעם עלויות מחודשות.

יואל חסון: כל השינויים האלה – אסור היה לאפשר אותם מלכתחילה, ולדעתי אסור להיכנס - - - תודה.

מרב מיכאלי: אני לא בטוחה שאני מסכימה איתך.

מרב מיכאלי: ויש דברים שהעלויות של רמה להחליף סוג שולחן, שהולך למחסן ובא מהמחסן – זה עלויות שוליות מאוד.

יואל חסון: זה לא רק שולחן.

מרב מיכאלי: הרי לא שוברים פה קירות ולא מעצבים מחדש את החדרים.

מרב מיכאלי: אני לא חושבת, יואל, שללכת עם הראש בקיר זה דבר סביר, ולהפגין, אתה יודע, באמת, איזו קיבעונות.

מרב מיכאלי: אבל השאלה מה כן אתם מציעים?

מרב מיכאלי: אם בכלל.

<חיים אבידור: תראו, מנכ"ל הכנסת מגלה פתיחות לנושא הזה.

<חיים אבידור: זה אני יודע.

מרב מיכאלי: תן בשתי מילים מה כוללת הפתיחות.

<חיים אבידור: הפתיחות בזה שהיו בקשות, ומנכ"ל הכנסת עשה את הדברים האלה.

מרב מיכאלי: בסדר.

מרב מיכאלי: אבל לעניין - - - להכיל את היועץ השלישי.

<חיים אבידור: להכיל – הסברתי לכם שזה פרויקט.

<חיים אבידור: זה פרויקט שאתם לא תצליחו לעבוד אם אנחנו נעשה אותו.

<חיים אבידור: אתם לא תצליחו לעבוד.

<חיים אבידור: זה יחבל בעבודה שלכם – ההתאמות האלה.

<חיים אבידור: זה לא פשוט.

<חיים אבידור: זה 120 לשכות.

<חיים אבידור: כי יש גם לחברי הממשלה.

<חיים אבידור: 120 לשכות.

<חיים אבידור: להתאים אותן.

<חיים אבידור: והסברתי לכם מה דורשת ההתאמה.

<חיים אבידור: זה היערכות.

<חיים אבידור: זה לוקח זמן.

<חיים אבידור: אתם מתפקדים גם בפגרות בלשכות שלכם.

יואל חסון: הוא צודק.

יואל חסון: שיהיה מחשב נייד.

יואל חסון: לא מחשב נייח.

<אסף גולדפרב: לא.

<אסף גולדפרב: לא מדויק.

<אסף גולדפרב: מדברים גם על מקום.

<ים בלום: אין בעיה.

<ים בלום: אז שיהיה שולחן.

<ים בלום: אצלנו - - -

יואל חסון: שולחן זה משהו אחר.

<ים בלום: סתם שולחן - - -

מרב מיכאלי: פיזית, מקום לשבת – זאת בעיה אמיתית.

מרב מיכאלי: אפשר לדבר על זה.

מרב מיכאלי: בסדר.

מרב מיכאלי: אז זה רשמנו.

יואל חסון: על פיזית אפשר לדבר.

מרב מיכאלי: כן.

מרב מיכאלי: צריך לראות איפה זה יושב.

יואל חסון: באמת, על כל החיווטים וזה – לא להיכנס לזה.

מרב מיכאלי: אבל מקום לשבת, יואל.

מרב מיכאלי: זה דבר נדרש.

יואל חסון: נכון.

יואל חסון: זה כן.

יואל חסון: זה כן.

יואל חסון: שולחנון קטן או משהו.

<חיים אבידור: - - - צריך לשבת על זה עם מנכ"ל הכנסת ולראות אם לעשות את הדבר הזה.

מרב מיכאלי: בסדר גמור.

מרב מיכאלי: Next.

<קסם רוזנבלט: יש איזה משהו שאני רוצה להעלות בקצרה ממש.

<קסם רוזנבלט: אני לא רוצה להיכנס לדיון הזה בכוונה, אבל יש עניין של יחס ליועצים פרלמנטריים בכנסת על ידי משמר הכנסת.

<קסם רוזנבלט: לפעמים כשאנחנו מנסים להיכנס לוועדות או לדיונים, להביא חומרים לחברי הכנסת, לבקשתם או כדי להיות שם, לצלם בדיון – נוזפים בנו.

<קסם רוזנבלט: מוציאים אותנו מהחדר.

<קסם רוזנבלט: לא יכול להיות שניכנס רק על בסיס מקום פנוי, ומכניסים לוביסטים לפנינו ואנשים אחרים.

<קסם רוזנבלט: אנחנו מבינים שהחדרים פה קטנים ומצומצמים, ויש דיונים מאוד-מאוד ציבוריים וסוערים, שיש בעיית מקום.

<קסם רוזנבלט: אנחנו מודעים לזה.

<קסם רוזנבלט: אבל יש תחושה בקרב היועצים, שיש יחס פוגעני כלפינו ומזלזל לעיתים.

<קסם רוזנבלט: כאילו הנוכחות שלנו היא לא חיונית.

<קסם רוזנבלט: שאתה, מצד אחד, מקבל דרישות מהמעסיק שלך להיות נוכח, ומצד שני לא מתאפשר לך פיזית להיכנס.

<קסם רוזנבלט: וזה משהו שאני רוצה להציף.

<קסם רוזנבלט: אני לא יודעת אם זה.

<קסם רוזנבלט: עם תחושות גם אי אפשר להתווכח, אבל זו תחושה קשה שהרבה יועצים - - -

יואל חסון: סוגיה חשובה – לתת עדיפות לעוזרים.

מרב מיכאלי: סוגיה מאוד חשובה.

מרב מיכאלי: זה צריך - - -

יואל חסון: סוגיה חשובה מאוד.

מרב מיכאלי: וצריך לדבר עם קצין הכנסת.

מרב מיכאלי: חד משמעית.

<קסם רוזנבלט: ולסיכום, כמה הערות שלא קשורות אלינו בתור ועד היועצים הפרלמנטריים.

<קסם רוזנבלט: זה לא אנשים שהם שותפים לעשייה בכנסת.

<קסם רוזנבלט: שמנו לב אליהם.

<קסם רוזנבלט: אחד זה בעיית המחשוב בכנסת.

<קסם רוזנבלט: המחשוב בכנסת הוא קטסטרופה.

מרב מיכאלי: חיים, זה מאוד חשוב.

<חיים אבידור: מהו?

מרב מיכאלי: זה קטסטרופה.

<קסם רוזנבלט: הוא איטי ברמות בלתי אפשריות.

<קסם רוזנבלט: אי אפשר לעשות עליו עריכת וידאו.

<קסם רוזנבלט: אין עליו תוכנות מאוד בסיסיות.

<קסם רוזנבלט: עד שאני מעלה מסמך p.d.f, אני כבר ראיתי אותו שמונה פעמים בלפטופ שלי.

<קסם רוזנבלט: זה בלתי אפשרי.

<קסם רוזנבלט: זה מאט את עבודת הכנסת.

<קסם רוזנבלט: זה שעות עבודה מבוזבזות לחלוטין.

<קסם רוזנבלט: המחשוב פה הוא בעיה קטסטרופלית.

<אסף גולדפרב: עד שבכלל נדלק המחשב, לפעמים זה עשר דקות.

<קסם רוזנבלט: אני מתקשרת למחשוב מידי יום.

יואל חסון: אני אומר לך: אני חווה את זה.

יואל חסון: אני גם חווה את זה.

יואל חסון: ואני יודע שמושקעים מיליונים במערכות הללו, ואני אומר לך שזה מחשבים איטיים בצורה לא תיאמן.

מרב מיכאלי: בזבוז זמן מטורף.

מרב מיכאלי: מטורף.

<חיים אבידור: המחשבים לא איטיים.

<קסם רוזנבלט: המחשבים איטיים.

יואל חסון: לא המחשב.

יואל חסון: אני מדבר איתך על ההפעלה, תפעול.

יואל חסון: הכול איטי.

<קסם רוזנבלט: אני מתקשרת - - -

<חיים אבידור: המחשבים, גם הנייחים, שאנחנו קונים - - -

יואל חסון: רק הנייחים.

<חיים אבידור: תראה, יש מדיניות החלפת מחשבים – נדמה לי כל שלוש או ארבע שנים.

<חיים אבידור: אני לא יודע.

<חיים אבידור: אני יודע שהמחשבים שאנחנו קונים עכשיו הם מחשבים עם מעבדים מינימום I5, ויש גםI7.

<חיים אבידור: אז אף אחד לא יכול להגיד - - -

יואל חסון: אני אומר לך שהם איטיים.

יואל חסון: בוא, תראה את המחשב שלי.

<קריאה: לא.

<קריאה: האיטיות לא נובעת מהמחשב.

<קריאה: מה זה קשור?

<קריאות: - - -

יואל חסון: לא יודע ממה.

יואל חסון: אולי לא מהחומרה, אלא מהתוכנה.

<חיים אבידור: אם אתה מדבר על הגלישה באינטרנט, אז הנושא של הגלישה באינטרנט עובר דרך תהיל"ה.

<חיים אבידור: אתם יודעים את זה.

<חיים אבידור: ובתהיל"ה ישנה מסננת שמעבירה דרך חורים את הדבר.

<חיים אבידור: זה הכול בגלל אבטחת מידע וההאקרים והסייבר וכל מה שאתם רוצים.

<חיים אבידור: האלטרנטיבה היא שאתם תראו מסך עם דגל פלסטין.

<חיים אבידור: אנחנו לא רוצים את זה.

<קסם רוזנבלט: אני משערת שאם יש חברות גדולות שמתעסקות במידע מסווג הרבה יותר - - -

<אסף גולדפרב: זה לא רק תהיל"ה, וההוכחה גם שפעם זה היה פחות.

<אסף גולדפרב: קודם כל, החריבו חברת אינטרנט.

<אסף גולדפרב: זה גם מה שהמוקד אומר.

<אסף גולדפרב: ההוכחה שמחודש לחודש – אני לא אומר אפילו משנה לשנה – מחודש לחודש זה נהיה איטי יותר ויותר.

<אסף גולדפרב: אי אפשר היום.

<חיים אבידור: אתה מדבר על מה שמחובר לקיר או שאתה מדבר על ה-wi-fi?

<קסם רוזנבלט: אני לא יודעת - - -

<אסף גולדפרב: אני מדבר על הנייח.

<אסף גולדפרב: אני מדבר על הנייח.

<אסף גולדפרב: שבסוף זה המחשוב של הכנסת.

<אסף גולדפרב: לא מדבר על הנייד.

<אסף גולדפרב: הנייד סביר, אבל גם ירד משמעותית.

<אסף גולדפרב: האיכות של האינטרנט והמחשוב, המערכות.

<אסף גולדפרב: אין מה לעשות – פוליטיקאים צריכים מערכות עריכה.

מרב מיכאלי: גם הסנהדרין.

מרב מיכאלי: גם הסנהדרין.

מרב מיכאלי: זה לא האינטרנט.

<חיים אבידור: לא הסנהדרין החדשה.

מרב מיכאלי: הסנהדרין החדשה טובה יותר מהקודמת, אבל עדיין זה דבר לא סביר.

<אסף גולדפרב: היא טובה יותר, אבל עדיין - - -

<חיים אבידור: אני אומר לכם: אני לא מסוגל לענות על הדבר הזה, אבל אני מרגיש מאוד מתוסכל – השקעתי מיליונים.

מרב מיכאלי: אנחנו בטח לא באים בטענות אליך - - -

<חיים אבידור: אנחנו שמענו המון מחמאות על הסנהדרין החדשה - - -

מרב מיכאלי: כי השיפור היחסי היה דרמטי מאוד.

מרב מיכאלי: אבל באופן אובייקטיבי, הזמן שהסנהדרין החדשה עדיין מבזבזת לך – סליחה שאני אומרת – בעלות כלכלית, של עבודה שיכולה להתבצע, היא בלתי מתקבלת על הדעת.

<חיים אבידור: טוב.

<חיים אבידור: אנחנו צריכים לשבת עם מנהל אגף המחשוב, ובישיבה מאוד-מאוד רצינית בנושא הזה.

<אסף גולדפרב: חיים, זה ממש לא סביר.

מרב מיכאלי: אי אפשר להסביר עד כמה.

<חיים אבידור: טוב.

מרב מיכאלי: באמת.

<חיים אבידור: מקבל.

מרב מיכאלי: כל הכנסת, יש גם דיסוננס בין כאילו מה קורה בחיים ומספר הדיונים והדברים וזה, לבין שאתה יושב מול המחשב, וזה המוות.

מרב מיכאלי: כאמור, לא רק אנחנו והיועצים – הנה, גם ארבל ואתי פה מסכימות - - -

<אסף גולדפרב: זה משהו נורא.

<אסף גולדפרב: אתה רוצה לעשות אישור כניסה דחוף.

<אסף גולדפרב: מחכה לך אורח חשוב בחוץ.

<אסף גולדפרב: פחות מעשר דקות זה לא יכול לקרות מהרגע שנכנסת למחשב - - -

<קסם רוזנבלט: רבע שעה.

<קסם רוזנבלט: עזוב, אתה מנסה להדפיס חומר רקע מפורטל הוועדה, חומר רקע לדיון שקורה בעוד חמש דקות.

<קסם רוזנבלט: אם לא התחלת את זה 20 דקות לפני – אתה באיחור.

<קסם רוזנבלט: כאילו, באמת, זה בלתי אפשרי.

<קסם רוזנבלט: המחשוב הוא איטי, ואני לא סתם אומרת את זה.

<קסם רוזנבלט: הטלפון הראשון שלי כל בוקר זה 8555.

<אסף גולדפרב: והמוקד באמת רוצה לתת שירות.

<אסף גולדפרב: והמוקדנים נחמדים.

<אסף גולדפרב: כולם נחמדים.

<חיים אבידור: רבותיי, אני מבטיח לכם להעלות את הנושא הזה בפני רובי סנדמן, מנהל אגף - - -

<קסם רוזנבלט: העלינו ואנחנו העלינו שנית באופן אישי.

<חני אמיניה: אנחנו העלינו בפניו בקורס היועצים - - -

<חיים אבידור: אני אעלה את זה בפורום המחשוב הקרוב שיהיה.

<חיים אבידור: הוא מגיע רק אחרי שמנכ"ל הכנסת יחזור.

<חיים אבידור: אני מבטיח להעלות את הנושא הזה בפורום המחשוב.

<חיים אבידור: יש ועדת מחשוב שבכנסת שמתכנסת.

<קסם רוזנבלט: ושני דברים אחרונים: אחד זה זכויות למתנדבים והמתמחים בכנסת.

<קסם רוזנבלט: דברים כמו החזר נסיעות מקשר לבוחר.

<קסם רוזנבלט: הם אנשים שבאים לפה בהתנדבות.

<קסם רוזנבלט: באים לפה יום בשבוע.

<קסם רוזנבלט: עושים עבודה נהדרת.

<קסם רוזנבלט: הם חלק אינטגראלי לעבודת הלשכה.

<קסם רוזנבלט: ואנחנו לא יכולים אפילו לעזור להם עם 6.90 שקלים לאוטובוס.

<אסף גולדפרב: ואנחנו לא מדברים פה על המצב, אפילו של המתנדבים.

<אסף גולדפרב: המתמחים שבאים ממרכז המחקר והמידע.

<קסם רוזנבלט: פעם יכולנו.

<אסף גולדפרב: הם עושים לנו עבודת קודש.

<אסף גולדפרב: עבודת קודש.

<חני אמיניה: כן.

<חני אמיניה: פעם היה אפשר לקבל - - -

<אסף גולדפרב: בסוף, הם לא יכולים לקבל.

<אסף גולדפרב: אי אפשר להביא להם החזרי נסיעות.

<אסף גולדפרב: מצד אחד רוצים, וזה כן מקובל – הם מקבלים על זה זכאות של נקודות לתואר.

<אסף גולדפרב: אני לא יכול.

<אסף גולדפרב: ובסוף אנחנו לא יכולים לתת להם.

<אסף גולדפרב: לא, אני לא מדבר פה על אוכל.

<אסף גולדפרב: החזר נסיעות.

<אסף גולדפרב: אנשים שמגיעים מתל אביב.

<אסף גולדפרב: שזה "יוצא" כל פעם 30 שקלים.

<אסף גולדפרב: כואב לי הלב שהם עושים לי משהו בהתנדבות, ואני צריך שהם ישלמו כל כך הרבה כספים.

מרב מיכאלי: ארבל תיתן את התשובה הקבועה.

מרב מיכאלי: אבל השאלה אם אפשר שוב לבדוק את זה.

<ארבל אסטרחן: תראו, כל הנושא של המתנדבים הוא נושא סופר בעייתי.

<ארבל אסטרחן: מצד אחד, ברור לנו הצורך של חברי הכנסת לשתף את הציבור והרצון של אנשים מהציבור להיות שותפים בעשייה הפוליטית, האזרחית, של חברי הכנסת.

<ארבל אסטרחן: וגם לא פשוט לשים את הקו איפה זה באמת פעילות שהיא בסדר ואיפה זה כבר נהיה איזשהו יחסים בעייתיים מבחינה משפטית ומבחינות אחרות.

<אסף גולדפרב: ומה עם המתמחים של מרכז המחקר והמידע?

<ארבל אסטרחן: המתמחים של מרכז המחקר והמידע – אין שאלה בכלל.

<ארבל אסטרחן: יש הסכם מסודר עם מוסדות החינוך.

<ארבל אסטרחן: הכנסת לא יכולה להיות שותפה שם מבחינה כספית.

<אסף גולדפרב: ולנסיעות?

<חיים אבידור: כלום.

<אסף גולדפרב: רק לעניין הנסיעות.

<ארבל אסטרחן: לא.

<ארבל אסטרחן: לא.

<חיים אבידור: כלום.

<טובי חכימיאן: כלום.

<ארבל אסטרחן: לא.

<ארבל אסטרחן: ומבחינת המתנדבים האחרים: תראו, הדברים האלה הם, כמו שאמרתי: הם סופר בעייתיים.

<ארבל אסטרחן: אנשים באים בתדירות כזו או אחרת.

<ארבל אסטרחן: יכול להיות יום בשבוע.

<ארבל אסטרחן: לפעמים יש אנשים שיכולים לבוא שנים.

<ארבל אסטרחן: לפעמים יש אנשים שבאים מתוך ציפייה שכאשר יתפנה תפקיד של עוזר פרלמנטרי בשכר, המקום יינתן להם.

<ארבל אסטרחן: והיו כבר מקרים שחבר הכנסת – התפנה אצלו מקום, אבל הוא מאוד נהנה לקבל שירות בחינם, ולקח מישהו אחר בשכר.

<ארבל אסטרחן: ואז פתאום העניינים מתפוצצים.

<ארבל אסטרחן: באים אנשים ואומרים: סליחה, אני שנים עובד פה.

<ארבל אסטרחן: או לא שנים.

<ארבל אסטרחן: איזושהי תקופה ליד העוזרים הפרלמנטריים.

<ארבל אסטרחן: עושה את אותה עבודה.

<ארבל אסטרחן: לא מקבל שכר.

<ארבל אסטרחן: מגיע לי שכר.

<ארבל אסטרחן: הדברים הם בעייתיים, גם מבחינת חברי הכנסת.

<ארבל אסטרחן: הכנסת לא יכולה לתת יד מבחינה כספית לדבר הזה.

<ארבל אסטרחן: לדעתנו, זה דבר שלא ניתן למסד.

<ארבל אסטרחן: אנחנו גם לא אמרנו עד היום שאסור לעשות את זה, כי ברור לנו שהדבר הזה נחוץ ונכון מבחינות מסוימות, אבל - - -

<קסם רוזנבלט: אבל אנחנו בפועל לא יכולים לעשות את זה.

<קסם רוזנבלט: אני לא יכולה - - - החזר נסיעות למתמחים שיושבים באוניברסיטה.

<ארבל אסטרחן: נכון - - -

<ים בלום: כמעט כל ארגון שבו אתה מתנדב נותן לך החזר נסיעות.

<ים בלום: גם אני, כשהתנדבתי בהמון ארגונים, קיבלתי החזרי נסיעות.

<ים בלום: זה לא היה אומר שעבדתי אצלם או שהיו יחסי עובד מעביד.

<ארבל אסטרחן: אז שלמתמחים, שהאוניברסיטה תיתן את הכסף.

<ים בלום: גם של המתנדבים.

<ים בלום: בסדר.

<ים בלום: אין בעיה.

<ארבל אסטרחן: לא מתקצבים את זה.

<קסם רוזנבלט: אני חושבת שיש מקום לשקול להסדיר את נושא ההתנדבות וההתמחות בכנסת.

<קסם רוזנבלט: אם זה בהגבלת מסגרת השעות והימים.

<קסם רוזנבלט: אני יודעת שאצלי בלשכה יש נוהל שמתמחה ומתנדב לא יכול לבוא יותר מפעם בשבוע.

<קסם רוזנבלט: בדיוק מהסיבה הזאת: שלא ייווצר מצב שבו אנחנו מטילים עליו אחריות של היועץ הפרלמנטרי.

<ארבל אסטרחן: אוקיי.

<ארבל אסטרחן: הרי היה ניסיון של יושב ראש ועדת הכנסת להסדיר את זה, שחברי כנסת "הורידו" אותו מזה.

<ארבל אסטרחן: הוא רצה להחמיר עוד יותר.

<ארבל אסטרחן: אז את תבואי ותגידי: אוקיי, בואו נסדיר יום אחד.

<ארבל אסטרחן: ואז יבואו חברי כנסת ויגידו: סליחה, אבל יש אצלנו אנשים שבאים יומיים כבר שנים.

<ארבל אסטרחן: אנחנו חייבים את זה, ואנחנו לא יכולים בלי זה לתפקד.

<קסם רוזנבלט: בסדר.

<קסם רוזנבלט: מציפה בעיה.

<קסם רוזנבלט: אבל המתנדבים והמתמחים פה זה בעיה.

<ארבל אסטרחן: נכון.

<ארבל אסטרחן: אני מסכימה שזה - - -

<קסם רוזנבלט: והדבר האחרון זה נושא המכרז מול Sodexo ועלות הכיבוד במזנון הכנסת.

<קסם רוזנבלט: כשאנחנו מזמינים לאירועים וכנסים, העלות אסטרונומית.

<קסם רוזנבלט: זה עולה – אני לא מגזימה – פי עשרה ממה שאני יכולה לקנות באופן עצמאי.

<אסף גולדפרב: מים בשבעה שקלים – קנקן.

<קסם רוזנבלט: קנקן מים ממי ברז.

<חיים אבידור: זה מלח על הפצעים, אבל זה תנאי המכרז.

<חיים אבידור: אני לא יכול לעשות בזה כלום.

<ים בלום: עשרה שקלים לשתייה חמה.

<קסם רוזנבלט: 6,000 שקל לכיבוד ל-30 איש.

<קסם רוזנבלט: זה לא מטורף?

<חיים אבידור: אלה תנאי המכרז.

<חיים אבידור: אנחנו לא יכולים לסטות מהם כהוא זה.

<חיים אבידור: אנחנו "נעולים" שם.

<חיים אבידור: כואב לי.

מרב מיכאלי: אבל זה לא מכרז שלכם?

<חיים אבידור: מה?

מרב מיכאלי: זה לא מכרז של הכנסת?

<חיים אבידור: כן.

<חיים אבידור: כן.

<חיים אבידור: כן.

<חיים אבידור: אבל זה מכרז - - -

<קריאה: - - -

מרב מיכאלי: עד מתי הוא?

<חיים אבידור: הוא יימשך עוד הרבה זמן.

מרב מיכאלי: כמה זה "הרבה"?

מרב מיכאלי: זה של האגף הזה.

מרב מיכאלי: אוקיי.

<חיים אבידור: לא.

<חיים אבידור: לא.

<חיים אבידור: זה מכרז שונה לחלוטין.

מרב מיכאלי: - - -

<חיים אבידור: מכרז הסעדה.

<חיים אבידור: מכרז הסעדה.

מרב מיכאלי: אז למה הוא יימשך הרבה שנים?

<חיים אבידור: כי קודם כל, מי שיבוא אחריו יהיה באותו דבר.

<חיים אבידור: אני אסביר לכם למה.

<חיים אבידור: הכנסת לא עובדת בקו ישר: יש לה פגרות, יש לה פגרת בחירות, יש לה זה.

<חיים אבידור: עכשיו, אנחנו לא מאפשרים לו לפטר עובדים, לפי דרישת חברי הכנסת.

<חיים אבידור: הוא חייב להמשיך את העובדים גם כשאין לו מה לעשות איתם.

<חיים אבידור: אז זה דבר אחד.

<חיים אבידור: דבר שני: יש פה דרישות כשרות אסטרונומיות.

<חיים אבידור: שהאוכל עולה הרבה יותר יקר.

<חיים אבידור: הוא יכול לקנות אך ורק במקום אחד את הבשר.

<חיים אבידור: והוא לא עובד עם המקום הזה.

<חיים אבידור: אם הוא היה יכול לקנות עם כל הקצבים שהוא עובד איתם בארץ – גם כן, עם כשרות סבירה וכל זה – אז היה.

<חיים אבידור: לא, אבל הוא קונה רק במקום אחד.

<חיים אבידור: זה נותן עלויות.

<חיים אבידור: הכניסה לכנסת היא כניסה עם שיקופים ואבטחות וכל מיני דברים, וספקים לא רוצים לבוא לפה.

<חיים אבידור: אז אם הם באים, אז הם אומרים: אוקיי, זה המחיר שלנו.

<חיים אבידור: כמות העובדים שאנחנו נדרשים לעשות וגם המשמרות ועבודות לתוך הלילה.

<חיים אבידור: אז לכן אני אומר לכם, וזה מניסיון של ספקי הסד"ש שהתחלפו - - -

מרב מיכאלי: בקיצור, יקר להסעיד את הכנסת.

<חיים אבידור: לעבוד בכנסת – זאת אומרת, לתת שירותי הסעדה בכנסת, זה יקר.

<חיים אבידור: ובהתאם לזה גם העלות.

<חיים אבידור: הכנסת, את הדברים שהיא שחושבת שבלעדיהם העובדים לא יכולים להסתדר, היא מסבסדת בהמון כסף.

<חיים אבידור: הארוחה שאוכלים ב-21 שקלים עולה לכנסת 54 שקלים.

<אסף גולדפרב: 54 שקלים - - -?

<ים בלום: - - -

<חיים אבידור: 54 שקלים עולה ארוחה לכנסת.

<חיים אבידור: ההפרש הוא סבסוד.

<חיים אבידור: אז עכשיו אנחנו מסבסדים את הארוחות.

<חיים אבידור: אנחנו מסבסדים, נדמה לי, איזו שתייה קלה.

<חיים אבידור: אבל אנחנו לא מסבסדים במבה וארטיק וסלטים.

<חיים אבידור: סנדוויצ'ים אנחנו מסבסדים.

<חיים אבידור: כל הדברים האלה אנחנו מסבסדים.

<חיים אבידור: וישנו גם סבסוד נוסף, שהוא הסכים לעשות למי שיש לו כרטיס של עובד הכנסת ויועץ פרלמנטרי וכל זה.

<חיים אבידור: גם כן, על הסנדוויצ'ים ועל פיצות או על דברים כאלה שהוא מסבסד.

<חיים אבידור: אז לכן, אני מודע לבעייתיות.

<חיים אבידור: הכנסת עושה כמיטב יכולתה לעשות את הבעיה יותר קטנה.

<אסף גולדפרב: ומה קורה עם מזנון חברי הכנסת בערב?

<חיים אבידור: מזנון חברי הכנסת, זה אותו דבר גם לעובדים.

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: בערב.

<אסף גולדפרב: לא.

<אסף גולדפרב: אני קונה טוסט בצהריים בחלבי – 12 שקלים.

<אסף גולדפרב: בערב – 20 שקלים.

<אסף גולדפרב: אין לי אלטרנטיבה אחרת.

<אסף גולדפרב: גם המחירים עלו - - -

<חיים אבידור: תבינו, כשישנה מליאה עד שעה מאוחרת, אז גם עובדי הכנסת נמצאים במליאה.

<חיים אבידור: לא רק היועצים הפרלמנטריים.

<טובי חכימיאן: וגם הם קונים באותו סכום.

<חיים אבידור: ועובדי הכנסת קונים באותו מחיר.

<קסם רוזנבלט: זה שעוד מישהו - - - את הבעיה לא אומר שהוא - - -

<אסף גולדפרב: זה שגם עובדי הכנסת, זה לא אומר שהבעיה פה לא בעייתית.

<חיים אבידור: נכון.

<אסף גולדפרב: קודם כל, רוב עובדי הכנסת לא נמצאים פה עד סוף המליאה.

<ים בלום: ולהפעיל עוד מזנון - - -

<טובי חכימיאן: בהסכם, לדעתי, גם היה כתוב שהוא מפעיל רק מזנון אחד בערב - - -

<אסף גולדפרב: בסדר.

<אסף גולדפרב: אבל את המזנון הכי יקר הוא מפעיל.

<טובי חכימיאן: בסדר.

<טובי חכימיאן: כי זה מזנון חברי הכנסת.

<טובי חכימיאן: הוא מפעיל אותם לחברי הכנסת.

<טובי חכימיאן: הוא מפעיל אותם ליד המליאה.

<טובי חכימיאן: הוא לא מפעיל אותם למטה.

<אסף גולדפרב: אבל המחירים של מזנון חברי הכנסת עלו רק בשליש, שלא ייכנסו אליו.

<אסף גולדפרב: הרי בהתחלה הוא לא היה כל כך יקר, ואז העלו אותו באמצע הכנסת ה-18, כדי שאנשים לא ייכנסו אליו.

מרב מיכאלי: חיים, נראה לי שזה שווה בדיקה.

מרב מיכאלי: שהיועצים יוכלו לקנות במחיר שהם קונים במזנון החלבי.

<חיים אבידור: כן.

<חיים אבידור: רשמתי.

<חיים אבידור: רשמתי.

<חיים אבידור: בסדר.

<אסף גולדפרב: כי עוד פעם: זה באמת עלות כלכלית לא גדולה.

<אסף גולדפרב: ורק ממש דבר קטן ששכחנו: את העניין שיועצים היום לא יכולים, מה שבעבר היה אפשר – להשתתף, כחלק מהקבוצה של הכנסת, במרוצים.

<אסף גולדפרב: בפעילויות ספורט.

<קסם רוזנבלט: במרתון ירושלים - - -

<אסף גולדפרב: כמו מרתון ירושלים.

<אסף גולדפרב: בעבר היינו יכולים.

<אסף גולדפרב: אחרי ההסכם נהייתה פתאום החמרה.

<אסף גולדפרב: זה נשמע דבר קטן.

<אסף גולדפרב: הרבה יועצים היה להם מאוד-מאוד-מאוד חשוב להיות חלק מזה.

<חיים אבידור: לדעתי, הוציאו גם את חברי הכנסת מהמרוצים האלה.

<אסף גולדפרב: אבל אנחנו לא חברי כנסת.

מרב מיכאלי: לא, לא.

מרב מיכאלי: חברי הכנסת הוזמנו על ידי מוחמד.

<אסף גולדפרב: חברי הכנסת דווקא הוזמנו.

<אסף גולדפרב: לא נעים להגיד.

<קסם רוזנבלט: הוזמנו במיוחד.

מרב מיכאלי: על ידי נאזם.

מרב מיכאלי: נאזם - - -

<אסף גולדפרב: ודבר נוסף, באותו נושא: זה המרפאה.

<אסף גולדפרב: אנחנו בעצם, אחרי עובדי הכנסת, אחרי זה.

<אסף גולדפרב: אנחנו אם, על בסיס מקום פנוי של אחרי.

<אסף גולדפרב: אנחנו בתעדוף אחרי - - -

<ארבל אסטרחן: איפה?

<ארבל אסטרחן: באיזה נושא?

<ארבל אסטרחן: לא שמעתי.

<קסם רוזנבלט: במרפאה.

<קסם רוזנבלט: מרפאת הכנסת.

<אסף גולדפרב: בדברים שיש בדיקות של הכנסת, חיסונים.

<אסף גולדפרב: כל הדברים הנוספים שמרפאת הכנסת מביאה מידי פעם.

<אסף גולדפרב: אנחנו נמצאים פה בדיוק כמו העובדים במספר השעות, נראה לי.

<אסף גולדפרב: שזה חבל לעשות את התעדוף, שנהיה אם יישאר מקום.

<אסף גולדפרב: וזה פשוט משהו שקורה - - -

<קסם רוזנבלט: אנחנו כל הזמן פונים למנכ"ל בצורה נקודתית - - -

<ארבל אסטרחן: במה, למשל?

<ארבל אסטרחן: באיזה - - -?

<אסף גולדפרב: נגיד, את החיסונים.

<חני אמיניה: נגיד, מביאים - - - שד.

<חני אמיניה: לא נותנים לנו להירשם.

<חני אמיניה: רק אם יהיה זמן פנוי, אחרי שכל עובדות הכנסת נרשמו.

<חני אמיניה: וכמובן שאין.

<אסף גולדפרב: והחיסונים.

<קסם רוזנבלט: חיסוני שפעת.

<קסם רוזנבלט: גם אמרו לנו על בסיס מקום פנוי, בסוף.

<אסף גולדפרב: חיסונים לשפעת.

<אסף גולדפרב: כל הבדיקות שהם נותנים.

<אסף גולדפרב: נראה לי בסוף שזה דבר, ערך מוסף מאוד גדול.

<אסף גולדפרב: גם לנו.

<אסף גולדפרב: ובאמת מביאים לפה רופאים טובים.

<קסם רוזנבלט: דאגה לבריאות הציבור בכנסת.

<קסם רוזנבלט: אנחנו חלק מהמשכן הזה.

<אסף גולדפרב: טוב.

<אסף גולדפרב: הבאנו את הדברים העיקריים.

מרב מיכאלי: טליה, בבקשה.

מרב מיכאלי: לפרוטוקול רק.

<טליה אברבוך: שלום.

<טליה אברבוך: טליה אברבוך.

<טליה אברבוך: היום אני עובדת עם חבר הכנסת חמד עמאר.

<טליה אברבוך: טוב.

<טליה אברבוך: אני מותג בכנסת.

<טליה אברבוך: אני עובדת 20 שנה.

<טליה אברבוך: כבר מתבלבלים.

<טליה אברבוך: אולי לי נותנים לעשות את הבדיקות, כי חושבים שאני עובדת כנסת.

<טליה אברבוך: ובכלל אני עובדת איזה 35 שנה בשירות הציבורי.

<טליה אברבוך: הייתי כמה שנים, איזה שבע שנים בשליחות בחוץ לארץ והייתי מורה.

<טליה אברבוך: ריכזתי חטיבה 15 שנה.

<טליה אברבוך: אני לא יודעת אם העניין שאני מציגה נוגע רק לי או נוגע ליועצים פרלמנטריים אחרים בכנסת.

<טליה אברבוך: ברור ששנות הוותק שלי אינן דומות לשנות הוותק שאושרו בהסכם, שזה 15 שנה – כי יש לי פי שניים ויותר.

<טליה אברבוך: אז אני לא יודעת אם זה נקודתית אצלי או שיש יועצים שהם מעבר ל-15 שנה.

<קריאה: יש.

<קריאה: רחלי.

<טליה אברבוך: נכון.

<טליה אברבוך: רחלי.

<טליה אברבוך: נכון.

<טליה אברבוך: שעבדה עם גדען עזרא.

<טליה אברבוך: אז השאלה היא: אם זה מעט מאוד, וזה רק שניים או שלושה, שעבדו כל כך הרבה שנים – יכול להיות שכן אפשר, אולי, לעשות איזושהי גמישות בעניין הזה.

<חיים אבידור: יש תקרה של תוספת שכר של 60% בגין הוותק.

<חיים אבידור: היא רוצה להוריד את התקרה, שיגיעו אולי ל-220%, ל-300%.

<חיים אבידור: אני לא יודע.

<טליה אברבוך: אני לא רוצה כלום.

<טליה אברבוך: אני רק מציפה איזושהי - - -

<נדב כספי: בשירות הציבורי – 40%.

<חיים אבידור: בשירות הציבורי – 40%.

<קריאה: - - -

<נדב כספי: לא.

<נדב כספי: יש 40%.

<חיים אבידור: וזה לא 4% בשנה.

<חיים אבידור: זה אחוז או שניים בשנה.

<חיים אבידור: יש סבירות מסוימת של גובה תוספת השכר שאפשר לתת בגין ותק.

<טליה אברבוך: אני לא יודעת.

<טליה אברבוך: אני פשוט מציפה את זה, כי אני חושבת שזה אני ועוד אחד.

<חיים אבידור: אבל כשאת היית עובדת מדינה קיבלת תוספת ותק של 40%.

<חיים אבידור: נכון?

<טליה אברבוך: אני לא יודעת.

<טליה אברבוך: אז לא הסתכלתי על - - -

<חיים אבידור: באת לפה, קיבלת עוד 20%.

<חיים אבידור: וגם השכר.

<חיים אבידור: היום גם השכר יותר גבוה, לדעתי.

<ארבל אסטרחן: בסך הכול, בתנאים יש דברים מסוימים שהם פחות טובים ודברים מסוימים שהם יותר טובים - - -

<קריאה: נכון - - -

מרב מיכאלי: תודה, טליה.

<קסם רוזנבלט: אז אני באמת רוצה להודות לכם.

<קסם רוזנבלט: זו גם הפעם הראשונה שהוועד מוזמן לכזה דיון מעמיק בתנאי היועצים ועבודת חברי הכנסת, וזה שינוי מאוד מרענן.

<קסם רוזנבלט: זו באמת כנסת שבאה.

<קסם רוזנבלט: מהכנסת ה-19 וגם ה-20 - - -

<חיים אבידור: קסם, היה דיון יותר מעמיק ממה שעשינו במשא ומתן על השכר?

<אסף גולדפרב: לא.

<אסף גולדפרב: אבל לא בוועדת הכנסת.

<קסם רוזנבלט: בסדר.

<קסם רוזנבלט: בוועדת הכנסת זה בכל מקרה.

<קסם רוזנבלט: בוועדת הכנסת זה שונה.

<קסם רוזנבלט: באמת.

<קסם רוזנבלט: גם החשב וגם המנכ"ל – יש שם דלת פתוחה, וזה דבר שאנחנו מאוד מעריכים, וחשוב לי להגיד את זה בסוף הדברים.

<קסם רוזנבלט: תמיד יהיו תלונות ותמיד יהיו בקשות ותמיד יש מה לשפר.

<קסם רוזנבלט: ובאמת, המון תודה – גם על היחס וגם על שיתוף הפעולה.

<קסם רוזנבלט: אני חושבת שזה מאוד חשוב להגיד.

<חיים אבידור: אני שמח.

<אסף גולדפרב: זה לא מובן מאליו.

<קסם רוזנבלט: כן, כן.

<אסף גולדפרב: לא תמיד היה מצב כזה.

<טליה אברבוך: זה לא תמיד היה ככה.

<טליה אברבוך: אני אומרת לכם מניסיון.

<אסף גולדפרב: אנחנו באמת מודים – גם בהתחלה וגם בסוף.

<חיים אבידור: אני רוצה לתת כמה תשובות לדברים שאמרתם.

<חיים אבידור: מקום ליועץ השלישי – דיברנו על הנושא הזה.

<חיים אבידור: בכל אופן, זה צריך, גם כן, עם המנכ"ל לעשות את הדבר הזה, ויש להפנות את זה למנכ"ל.

<חיים אבידור: מתנות ליועצים: בהחלטת שכר חברי הכנסת כתוב שאתם מקבלים 415 שקלים.

<חיים אבידור: עובדי הכנסת, לאחר עדכון, מקבלים 425 שקלים.

<חיים אבידור: התוספת שעובדי הכנסת מקבלים זה בגין – כל עובד כנסת משלם לוועד 50 שקל לחודש דמי ועד; ופשוט מאוד, הוועד לוקח את הכסף הזה ומחזיר להם את זה בתלושי שי בסוף - - -

<קריאה: במתנה.

<חיים אבידור: או מתנה - - -

<אסף גולדפרב: ומה עם המתנות ליום האישה, ט"ו בשבט – כל הדברים האלה?

<טובי חכימיאן: זה ממיסי הוועד שלכם.

<קריאה: - - -

<אסף גולדפרב: זה גם מצ'ינג מהכנסת.

<קריאה: זה ממיסי הוועד שלנו?

<אסף גולדפרב: יש מצ'ינג לכל דבר.

<חני אמיניה: יש מצ'ינג או אין מצ'ינג?

<קסם רוזנבלט: יש מצ'ינג.

<טובי חכימיאן: יש בחלק מהדברים, אבל לא בכולם.

<טובי חכימיאן: חלק זה רק על הוועד - - -

<אסף גולדפרב: אז אם אנחנו נעשה - - - נקבל מצ'ינג?

<אסף גולדפרב: זו השאלה.

<אסף גולדפרב: אנחנו מצטרפים עכשיו לכל מתנות הוועד.

<אסף גולדפרב: אנחנו נצליח לקבל את אותם הדברים, כי הסכום שאנחנו קיבלנו הוא סכום.

<אסף גולדפרב: זו שאלה.

<אסף גולדפרב: עוד פעם, אני מצטער על הקטנוניות, אבל זה בדיוק ההבדל.

<אסף גולדפרב: כי ישבנו עם הוועד וזה סכומים לא קטנים.

<אסף גולדפרב: זה לא ה-600 שקלים שכל עוד משלם.

<אסף גולדפרב: כי מה שהסבירו לנו, שנותנים מצ'ינג לכמעט כל דבר.

<אסף גולדפרב: כולל מסיבת פורים, כולל הקייטנות.

<קסם רוזנבלט: מסיבת חנוכה.

מרב מיכאלי: קייטנות, לא הזכרתם.

מרב מיכאלי: קייטנות.

<אסף גולדפרב: מסיבת חנוכה.

<אסף גולדפרב: נותנים בסוף מצ'ינג מאוד-מאוד גדול לכל דבר.

<קסם רוזנבלט: נכון.

<קסם רוזנבלט: לא הזכרנו קייטנות?

מרב מיכאלי: לא הזכרתם את הקייטנות.

<אסף גולדפרב: סליחה.

<אסף גולדפרב: גם קייטנות.

<קסם רוזנבלט: אז קייטנות זה דבר מאוד חשוב שעובדי הכנסת מקבלים בקיץ, וילדי היועצים מוחרגים מהם.

מרב מיכאלי: נראה לי שזה קצת יותר חשוב ממסיבת פורים.

<אסף גולדפרב: אני מסכים - - - טעות שלי.

<אסף גולדפרב: זה מופיע פה.

<קסם רוזנבלט: כן.

<קסם רוזנבלט: לגמרי.

<קסם רוזנבלט: - - - מה שאמרנו.

<קסם רוזנבלט: זה ברשימה.

<חיים אבידור: תראה, זה דבר שצריך להפנות.

<חיים אבידור: אני לא יודע אם זה מקשר לציבור או מתקציב היועצים – מימון היועצים הפרלמנטריים.

<חיים אבידור: זה דבר שנכון להיום אנחנו לא יכולים לאפשר במצב הקיים, אלא צריך לשנות את החלטת שכר חברי הכנסת בגין הדבר הזה.

מרב מיכאלי: לא הבנתי.

מרב מיכאלי: איך זה קשור - - -?

<חיים אבידור: כל מה שקשור, מיועצים לפרלמנטרים, זה קיים בהחלטת שכר חברי הכנסת.

מרב מיכאלי: אלא אם כן משנים כאמור את מעמדם.

מרב מיכאלי: אבל גם זה - - -

<ארבל אסטרחן: זה חלק.

<ארבל אסטרחן: זה דומה - - -

מרב מיכאלי: בסדר.

מרב מיכאלי: אנחנו לא עכשיו נחליט מה יקרה.

<חיים אבידור: זה נכון.

<חיים אבידור: את חייבת רק לקחת בחשבון, אני מבקש.

<חיים אבידור: יועצים פרלמנטריים זה באמת.

<חיים אבידור: גם אנחנו, הרבה פעמים, נתקלים בבעייתיות בנושא של התייחסות ליועצים הפרלמנטריים בקטע של היחס בין חבר הכנסת ליועצים הפרלמנטריים, ביחס של הכנסת ליועצים הפרלמנטריים.

<חיים אבידור: וזה דבר שנעשה על מנת לאפשר לחבר הכנסת לעבוד בצורה הכי טובה שהוא יכול מבחינת העסקת היועצים הפרלמנטריים.

<חיים אבידור: אני חושב שאם יעשו פה איזשהו שינוי, חברי הכנסת ייתקלו בכל מיני בעיות שאני אפילו לא מסוגל לחשוב עליהן.

<חיים אבידור: אני ניסיתי והעליתי כמה דברים על הנייר.

<חיים אבידור: אבל שפתאום הם ירגישו את עצמם מוגבלים באיזשהו נושא.

<חיים אבידור: ואני חושב שגם היועצים הפרלמנטריים לא רוצים שחברי הכנסת יהיו מוגבלים בפעילות המשותפת שיש להם.

<חיים אבידור: כי להיות עובד מדינה זה להיות מוגבל – אין מה לעשות – בכל מיני דברים שאתם תיתקלו בהם במהלך העבודה.

<חיים אבידור: אז לכן, לפני שעושים את השינוי הזה, צריך להשקיע בזה עבודה ומחשבה – אם עושים אותו.

<חיים אבידור: עבודה ומחשבה מאוד-מאוד-מאוד רצינית ומעמיקה.

<חיים אבידור: כי זה שינוי מאוד-מאוד אקוטי, שלדעתי ייפגע בפעילות שלכם.

<חיים אבידור: וזה לא המטרה.

<ארבל אסטרחן: צריך לחשוב.

<ארבל אסטרחן: משהו קטן.

<ארבל אסטרחן: רק מה שאמרת עכשיו.

<ארבל אסטרחן: למשל: הגבלות על פעילות פוליטית - - -.

<ארבל אסטרחן: הגבלות על פעילות פוליטית, למשל, שהיום קיימות על עובדי מדינה גם במשרות אמון.

<ארבל אסטרחן: למשל: כתיבת - - -

<מיכל גרא: - - - שניים יכולים - - -

<ארבל אסטרחן: הם לא יכולים לכתוב טור בעיתון שמבקר עכשיו את מדיניות הממשלה.

<ארבל אסטרחן: הם לא יכולים.

<ארבל אסטרחן: הם יכולים לסייע לשר בדברים מסוימים שקשורים לפעילות הפוליטית שלו.

<ארבל אסטרחן: למשל: שואלים אותנו מידי פעם עוזרים פרלמנטריים: מותר לי לכתוב טור שמבקר חבר כנסת אחר, שר, את מדיניות הממשלה?

<ארבל אסטרחן: אנחנו אומרים להם: תשמעו, אתם לא עובדי מדינה.

<ארבל אסטרחן: ברגע שיהיו עובדי מדינה, זה בין הדברים שיהיה צריך לבדוק אותם.

<ארבל אסטרחן: דיני משמעת, שהיום לא חלים על העוזרים הפרלמנטריים - - -

<אסף גולדפרב: אני חייב להגיד שדווקא אם היו לנו דיני משמעת.

<אסף גולדפרב: ההסדרה היא לא צריכה להיות רק לטובתנו.

<אסף גולדפרב: זה שמסדירים.

<אסף גולדפרב: אני אחד האנשים - - - בכנסת ה-19 - - -

<חיים אבידור: אני עד שהוא ביקש ממני ביחד להסדיר משהו שהוא לא רצה.

<חיים אבידור: זאת אומרת שמשהו לא היה בסדר בפעילות של היועצים הפרלמנטריים.

<חיים אבידור: הוא פנה אליי – בוא נראה איך להסדיר את זה.

<חיים אבידור: אני עד שאסף וקסם – שניהם - - -

<אסף גולדפרב: אני חושב - - - נכון.

<ארבל אסטרחן: זה ברור.

<אסף גולדפרב: כי אני חושב שבסוף, יועצים פרלמנטריים.

<אסף גולדפרב: אני הייתי הראשון, עוד בכנסת ה-18, שאמר שחייבים את ההגבלה לעבודה נוספת.

<אסף גולדפרב: צריכה להיות מוגבלת.

<אסף גולדפרב: וזה דבר בסדר גמור, ואנחנו כן צריכים.

<אסף גולדפרב: אם יהיו לנו הגבלות ואם יהיו לנו דיני משמעת – אין בזה דבר רע.

<אסף גולדפרב: היום אנחנו נמצאים במצב.

<אסף גולדפרב: דרך אגב, זה לא לטובתנו, כי הרבה פעמים אנחנו לא יכולים להגיד: אוקיי, תקשיבו, אנחנו מוגבלים.

<אסף גולדפרב: אנחנו עובדי מדינה.

<אסף גולדפרב: רוצים להיזהר דווקא.

<אסף גולדפרב: להיות מוגבל זה לא דבר רע דווקא.

<קסם רוזנבלט: אנחנו לא יכולים - - -

<ארבל אסטרחן: אוקיי - - -

<חיים אבידור: כן.

<חיים אבידור: אבל אסף, אנחנו לא רוצים להגביל את עבודת חברי הכנסת, וזה מגביל.

<אסף גולדפרב: זה ברור.

<ארבל אסטרחן: אבל צריך לדעת שזה אומר מכלול שלם שונה.

<ארבל אסטרחן: למשל: עכשיו, כשאנחנו נצא מהישיבה הזאת, אני צריכה להתקשר לעוזר פרלמנטרי, להגיד לו שהוא לא יכול לעסוק בעיסוק נוסף שהוא ביקש לעסוק בו, כי מבחינת השעות זה לא מסתדר.

<ארבל אסטרחן: אתמול, כשדיברתי עם חבר הכנסת, שאלתי אותו: אין לך בעיה שהעוזר יעסוק בכזה עיסוק משמעותי?

<ארבל אסטרחן: הוא אמר לי: אני צריך אותו שני, שלישי, רביעי.

<ארבל אסטרחן: עכשיו, בסדר.

<ארבל אסטרחן: יכול להיות שעוזרים רבים, שאתם תצחקו מדבר כזה.

<ארבל אסטרחן: מה זה, כשאתם עובדים 24/7.

<ארבל אסטרחן: הכול בסדר.

<ארבל אסטרחן: רק צריך לדעת שהיום, הגמישות הזאת – יש רבים מחברי הכנסת והעוזרים שנהנים ממנה.

<ארבל אסטרחן: והעובדה שעובדי המדינה לא נהנים מכזו גמישות, היא יכולה במידה מסוימת להגביל.

מרב מיכאלי: אם אתם תהיו עובדי מדינה, אני לא אוכל להגיד: תעבדו שני, שלישי, רביעי, וראשון וחמישי תעשה מה שאתה רוצה.

<ארבל אסטרחן: נכון.

<קריאות: - - -

<אסף גולדפרב: וזה בסדר גמור.

<אסף גולדפרב: וגם היום עובדים, עוזרי שרים יכולים לעבוד מהבית.

<אסף גולדפרב: לא חייבים לעבוד מהמשרד.

<ארבל אסטרחן: עובדים חמישה ימים.

<אסף גולדפרב: נכון.

<אסף גולדפרב: ואני עובד גם שישה ימים.

<אסף גולדפרב: זה בסדר.

<ארבל אסטרחן: אתה כן.

<ארבל אסטרחן: אחרים לא.

<אסף גולדפרב: אז אני חייב להגיד: זה לא מפחיד אותי.

<אסף גולדפרב: זה שזה אומר שהעבודה תהיה מסודרת – אין בזה דבר רע.

<ארבל אסטרחן: אוקיי.

<ארבל אסטרחן: לך.

<ארבל אסטרחן: רק צריך לדעת שיש כל מיני ענייני גמישות או.

<ארבל אסטרחן: למשל: פנו אלינו, יותר מפעם אחת, מאגף המשמעת בנציבות שירות המדינה, שהתקבלו כל מיני טענות לגבי עוזרים פרלמנטריים.

<ארבל אסטרחן: אמרנו להם: תשמעו, הם לא עובדי מדינה.

<ארבל אסטרחן: זה לא חל עליהם.

<ארבל אסטרחן: אתה, שוב, תגיד לי: מעולה שיחולו דיני משמעת.

<ארבל אסטרחן: בסדר.

<ארבל אסטרחן: אני רק אומרת שיש היום מכלול שלם שלא חל.

<ארבל אסטרחן: צריך לחשוב אם נכון או לא נכון וטוב או לא טוב להחיל אותו.

<ארבל אסטרחן: זה לא רק המצב: אוקיי, אז הם לא ייקראו יותר חלק מתנאי חברי הכנסת, אלא יהיו חלק מהכנסת.

מרב מיכאלי: זה ברור.

מרב מיכאלי: ברור מה שאת אומרת.

<קסם רוזנבלט: ההשלכות ברורות.

<ארבל אסטרחן: אני חייבת לומר שאפילו לי הן לא כולן ברורות, כי זה - - -

מרב מיכאלי: בדיוק.

מרב מיכאלי: לא כל כך.

מרב מיכאלי: הן לא - - -

<קסם רוזנבלט: ארבל, יש לזה השלכות.

<קסם רוזנבלט: הדבר שזה לא פשוט וזה לא עניין של מה בכך – זה ברור לגמרי.

<אסף גולדפרב: ועובדה שעדיין לרוב האנשים שנותנים להם את האפשרות בין להיות יועץ פרלמנטרי או להיות יועץ שר, שהמגבלות עליהם הרבה יותר קשות – בוחרים להיות יועץ שר.

<אסף גולדפרב: כי התנאים בסוף של עובד מדינה הם תנאים - - -

<ארבל אסטרחן: בסדר.

<ארבל אסטרחן: להיות עוזר שר זה גם קידום - - - עד היום חברי הכנסת - - -

<אסף גולדפרב: בסדר.

<אסף גולדפרב: אבל אני אומר:

<אסף גולדפרב: בסוף התנאים הם תנאים - - -

מרב מיכאלי: אסף, מה שחיים וארבל אומרים, מאוד-מאוד ברור: שזה לא רק הבחירה של היועץ הפרלמנטרי, אלא באמת מה יותר נכון.

מרב מיכאלי: מה מתאפשר לי כחברת כנסת לעשות כשאתם במעמד הייחודי החופשי הזה, במירכאות כאלה או אחרות, לבין אם תהיו עובדי מדינה.

מרב מיכאלי: זה מגביל את העבודה שלנו.

מרב מיכאלי: זה לא רק איפה אתם מעדיפים או לא מעדיפים להיות.

מרב מיכאלי: אז צריך לבחון את זה ולראות האם המגבלות האלה מתקבלות על הדעת או שמא הן - - -

<אסף גולדפרב: אני אשמח אם נעשה ישיבה, - -

מרב מיכאלי: אז צריך לעשות איזושהי.

מרב מיכאלי: בדיוק.

<אסף גולדפרב: - - שבה נדע גם באופן לא מעורפל.

<אסף גולדפרב: אלא מה באמת המגבלות ומה היתרונות.

מרב מיכאלי: נכון.

מרב מיכאלי: צריך לנסות להכין נייר על זה.

<ארבל אסטרחן: כמובן.

<ארבל אסטרחן: כמובן.

<ארבל אסטרחן: טוב, זה אירוע שצריך לערב את יושב ראש הכנסת והמנכ"ל.

מרב מיכאלי: זה ברור.

מרב מיכאלי: אבל צריך, קודם כל, את יודעת, שתהיה לנו איזושהי תמונה, ולהתחיל לחשוב בכלל.

מרב מיכאלי: כרגע, זה לגמרי באמת ערטילאי.

<ארבל אסטרחן: כן.

<חיים אבידור: רצף הפיצויים מחבר כנסת לכנסת – זה דבר שאני מוכן ורוצה לבחון אותו.

<חיים אבידור: יש לזה אספקט מיסויי, אספקט משפטי.

<חיים אבידור: אני צריך לבחון את זה משני האספקטים האלה.

<חיים אבידור: וככל שאפשר לעשות משהו אני לא רואה למה לא.

<חיים אבידור: חניות: תראו, חניות אפשר לתת רק למי שמקבל אחזקת רכב.

<חיים אבידור: זה כמו עובדי מדינה.

<חיים אבידור: סליחה.

<חיים אבידור: לא.

<חיים אבידור: עוד פעם: רק למי שיש רכב צמוד, הוא יכול לקבל חניות.

<חיים אבידור: מי שמקבל אחזקת רכב, מקבל את אחזקת הרכב, שהיא כוללת את החניות.

<חיים אבידור: והוא צריך לנסוע בתפקיד – הוא נוסע בתפקיד עם הרכב הפרטי שלו.

<חיים אבידור: משלם את החנייה.

<חיים אבידור: כן?

<חיים אבידור: ולא מבקש החזר.

<חיים אבידור: אני לא יכול לתת סתם חניות למישהו שאין - - -

<קסם רוזנבלט: אין לנו אחזקת רכב.

<חיים אבידור: יש לכם נסיעות.

<קסם רוזנבלט: יש לנו עלות נסיעות.

<חיים אבידור: יש לכם נסיעות, ועם הנסיעות אתם צריכים לממן את כל ההגעה שלכם לכל מקום ומקום.

<אסף גולדפרב: אבל אתם עשיתם תחשיב על תל אביב.

<אסף גולדפרב: אם אני גר בתל אביב או שאני גר בירושלים – עשיתם תחשיב פחות למי שגר בחיפה.

<אסף גולדפרב: ואז מה שקורה, שחברי כנסת, בראשו וחמישי, אני יכול להגיע פתאום לפגישה עם מירב לחיפה, והיא הייתה לפני זה בפגישה אחרת.

<אסף גולדפרב: אז אני צריך לנסוע לבד, והתחשיב פתאום ישתנה, על התחשיב שעשיתם, כאילו אני גר בירושלים.

<אסף גולדפרב: הכסף הוא פחות יותר.

<אסף גולדפרב: ובטח על החנייה, שזה משהו שאני צריך לשלם.

<אסף גולדפרב: ולפעמים זה יכול להיות לצאת עשרות שקלים ביום.

<חיים אבידור: אסף, אנחנו הגדלנו את עלות הנסיעות.

<חיים אבידור: הגדלנו את עלות הנסיעות.

<חיים אבידור: והגדלנו את עלות הנסיעות מתוך מחשבה גם לדברים האלה.

<חיים אבידור: עכשיו, אי אפשר, אחרי שהגדלנו את עלות הנסיעות, להגיד: עכשיו, תן לי גם חניות.

<חיים אבידור: ואחרי שאנחנו ניתן את הנסיעות ואת החניות, תגיד: עכשיו, תן לי אחזקת רכב.

<חיים אבידור: לא לוותר על - - -

<ים בלום: לעובדי מדינה יש גם את ה-1,000 שקל – את החזר הנסיעות הרגיל, הקבוע; גם עד 1,000 שקל, שהם יכולים להגיש קבלות; וגם יכול להיות שיהיה להם רכב צמוד - - -

<טובי חכימיאן: מה פתאום.

<טובי חכימיאן: מה פתאום.

<טובי חכימיאן: מה פתאום.

<טובי חכימיאן: מה פתאום.

<חיים אבידור: מה אתה מדבר?

<חיים אבידור: עובד מדינה שמקבל נסיעות, לא מקבל חניות.

<טובי חכימיאן: נכון.

<טובי חכימיאן: בטח שלא מקבל חניות.

<חיים אבידור: עובד מדינה שמקבל אחזקת רכב, מקבל חניות.

<ים בלום: אבל הוא יכול לקבל את כל השלושה במקביל.

<חיים אבידור: מה, זה ישראבלוף?

<חיים אבידור: מה, זה ישראבלוף?

<ים בלום: אחד לא מבטל את השני.

<אסף גולדפרב: הוא אומר את זה מניסיון של סגן שר.

<חיים אבידור: טוב.

<חיים אבידור: בכנסת זה לא עובד ככה.

<טובי חכימיאן: זה לא נכון.

<חיים אבידור: בכנסת זה לא עובד ככה.

<חיים אבידור: בכנסת זה לא עובד ככה.

<טובי חכימיאן: אולי הייתה לכם איזושהי קופה של 1,000 שקל להחזר חניות.

<טובי חכימיאן: משהו נפרד - - -.

<טובי חכימיאן: אבל זה לא עובד ככה - - -

<ים בלום: לא.

<ים בלום: לא נכון.

<ים בלום: ישירות מהחשבות של - - -

<חיים אבידור: לגבי הוותק: הוותק, דיברנו.

<חיים אבידור: זה בדיוק כמו במדינה, וזה היה בסיכום אתכם.

<חיים אבידור: את נושא הוותק.

<חיים אבידור: הוותק הנצבר מבחוץ.

<חיים אבידור: זה היה בסיכום אתכם.

<חיים אבידור: ואני מבקש: רק לפני שנה סיכמנו את זה.

<חיים אבידור: בואו, אי אפשר לעשות כל הזמן, להזיז את הגבינה.

<אסף גולדפרב: על מה אתה מדבר?

<חיים אבידור: על הוותק הנצבר מבחוץ.

<ארבל אסטרחן: של עובדי ההוראה - - -

<חיים אבידור: על עובדי הוראה ודברים כאלה.

<אסף גולדפרב: מה שאמרו: ועדה ציבורית תקבע באופן מפורש.

<נדב כספי: יש את המנגנון.

<נדב כספי: תפעלו עם המנגנון - - -

<אסף גולדפרב: שהפעלנו את המנגנון - - -

<טובי חכימיאן: אז תפעילו את המנגנון.

<טובי חכימיאן: אז תפעילו את המנגנון.

<טובי חכימיאן: תפעילו אותו.

<חיים אבידור: - - - ככל שימצאו.

<חיים אבידור: כמו שיש מנגנון לעבודה נוספת, יש מנגנון - - -

<טובי חכימיאן: תפעילו אותו.

<אסף גולדפרב: מה שאמרו: המנגנון אמור לפנות לחשבות, ואם לא תהיה הסכמה – החשבות תפנה לזה.

<אסף גולדפרב: זה לא קורה - - -

<ארבל אסטרחן: לא.

<טובי חכימיאן: החשבות לא פונה.

<טובי חכימיאן: העוזר הפרלמנטרי צריך לפנות לוועדה הציבורית.

<ארבל אסטרחן: העוזר הפרלמנטרי פונה לוועדה.

<אסף גולדפרב: בסדר.

<אסף גולדפרב: אז אנחנו לא הבנו.

<אסף גולדפרב: אז המנגנון לא היה ברור.

<אסף גולדפרב: בסדר.

<אסף גולדפרב: אנחנו נעביר את זה.

<ארבל אסטרחן: החשבות בודקת האם הם נכנסים בכללים או לא.

<אסף גולדפרב: בסדר.

<אסף גולדפרב: המטרה זה לא לשנות את - - -, אלא רק להבין - - -.

<אסף גולדפרב: בסדר גמור.

<קסם רוזנבלט: להביא אותו ולהציג דברים שנפלו בין הכיסאות.

<חיים אבידור: רישיון עורך דין – אמרנו מה היה הרציונל מאחורי הסירוב שהיה של הוועדה הציבורית.

<חיים אבידור: אם אתם רוצים, אפשר להפנות את זה שנית לשיקול מחדש לוועדה הציבורית.

מרב מיכאלי: ככה נעשה.

<חיים אבידור: סנהדרין איטי – יועלה מול - - -

<קסם רוזנבלט: לא רק הסנהדרין.

<קסם רוזנבלט: המחשוב בכנסת.

<אסף גולדפרב: כל המחשוב.

<חיים אבידור: תשמעו, אני אומר לכם: המחשוב, האינטרנט, מה שמחובר לקיר – אני לא יודע איך פותרים את זה.

<חיים אבידור: כי זה לא אצלנו.

<חיים אבידור: זה נתון אקסוגני, שקיים לגבי כל קריית הממשלה.

<חיים אבידור: לגבי כל משרדי הממשלה.

<חיים אבידור: לגבי כל.

<קסם רוזנבלט: זה קצב העבודה בכל משרדי הממשלה?

<קריאה: כן.

<חיים אבידור: כן, כן, כן.

<חיים אבידור: הם כולם נכנסים לאותה מסננת.

<חיים אבידור: עכשיו, אני יכול להגיד: מנכ"ל הכנסת העלה את הנושא, שאנחנו נעבור לספק אחר.

<חיים אבידור: ואז בא איש אבטחת המידע והטיל וטו על הנושא הזה, בגלל כל מתקפות הסייבר שהכנסת חווה ועומדת בהם בכבוד, בגלל התהיל"ה הזאת.

<חיים אבידור: וזה נושא סבוך.

<חיים אבידור: איך אומרים – ההאקרים מכתיבים לנו את זה.

<חיים אבידור: אבל בכל אופן, זה יועלה עוד פעם.

<חיים אבידור: יועלה נושא הסנהדרין גם, שאתם מתלוננים, שבשבילי זה חדש.

<חיים אבידור: אבל אני אעלה את זה עוד פעם.

<אסף גולדפרב: הוא הרבה יותר מהיר מפעם.

מרב מיכאלי: הרבה יותר מהיר.

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: שלא תבין לא נכון: היה שיפור ניכר.

<קסם רוזנבלט: שלא תבין שלא היה שיפור.

מרב מיכאלי: שלא יעלם חלילה מדברינו.

מרב מיכאלי: לא נעלם מעינינו השיפור הניכר.

<חיים אבידור: מזנון חברי כנסת בערב: נושא המחירים ידון עוד פעם עם המנכ"ל.

<חיים אבידור: צריך לפנות למנכ"ל הכנסת.

<חיים אבידור: אנחנו צריכים לראות מה לעשות עם הדבר הזה.

<חיים אבידור: מבצעים של המרפאה: מנכ"ל הכנסת יכול להסדיר את זה ברגע, ככל שיימצאו לנכון.

<חיים אבידור: איך שאני מכיר אותו.

<חיים אבידור: יוסדר.

<חיים אבידור: אז אלה הנושאים.

מרב מיכאלי: ובסדר.

מרב מיכאלי: בקיצור, זה היה ברור.

מרב מיכאלי: אני אחזור ואגיד: אנחנו נרכז.

מרב מיכאלי: נעשה.

מרב מיכאלי: מה שהולך לוועדה הציבורית – לוועדה הציבורית.

מרב מיכאלי: מה שאתה כבר רשמת לך לבדוק – אתה רושם לך לבדוק.

מרב מיכאלי: מה שצריך לשבת עם המנכ"ל – נשב עם המנכ"ל.

מרב מיכאלי: מה שצריך ללכת לקצין הכנסת.

מרב מיכאלי: יש פה דברים שצריך להעביר לקצין הכנסת: העניין של ההתייחסות בוועדות וכולי.

<ארבל אסטרחן: את רוצה שאני אמפה את הנושאים – כל - - - למה הוא שייך?

מרב מיכאלי: אנא ממך.

מרב מיכאלי: ונעשה רשימות מסודרות ונעביר אותן, וניקח את זה משם.

<ארבל אסטרחן: בעצם, את לא העלית, יושבת ראש הוועדה, סוגיות מעבר לעניין העקרוני של העוזרים.

מרב מיכאלי: זה נכון.

מרב מיכאלי: אני אגיד ככה: אני התבקשתי על ידי דב חנין להעלות.

מרב מיכאלי: אני אעביר, את יודעת, ונעביר את זה הלאה.

מרב מיכאלי: אבל, למשל, דב חנין ביקש ממני להעלות את סוגיית ההישארות של חברי הכנסת בבית המלון, בלילות שהכנסת נשארת עד הבוקר.

מרב מיכאלי: יש מצב מופרך שאנחנו צריכים לקבל חתימה של המנכ"ל, וחברי הכנסת לא עובדים אצל המנכ"ל, בכל הכבוד הרב מאוד שאנחנו, כולנו, רוחשים למנכ"ל.

מרב מיכאלי: צריך להיות איזשהו מנגנון, שאם הדיונים נמשכים – אני לא יודעת מה – אחרי 20:00 בלילה, אז מי שזכאי - - -

<חיים אבידור: אני חושב שהמנגנון היה - - -

<ארבל אסטרחן: זה רק - - - את תקבולי המס.

<ארבל אסטרחן: הזכאות קיימת.

מרב מיכאלי: כן.

מרב מיכאלי: כן.

מרב מיכאלי: זה אותו דבר.

<ארבל אסטרחן: לא.

<ארבל אסטרחן: הזכאות קיימת לכל חבר כנסת ללון בימים שני ושלישי.

<ארבל אסטרחן: ומי שגר מעל 100 קילומטר – הכנסת מגלמת, ולא צריך אישור של אף אחד.

מרב מיכאלי: אנחנו יודעים.

מרב מיכאלי: אנחנו מדברים על אלה שלא גרות ולא - - -

<ארבל אסטרחן: - - -

<חיים אבידור: אז לא.

<חיים אבידור: הוא יכול ללון, אבל לשלם מס.

מרב מיכאלי: בקיצור, מה שאני אומרת זה להפוך את זה למנגנון אובייקטיבי.

מרב מיכאלי: שאם הדיונים נמשכו אחרי - - -

<ארבל אסטרחן: המלצה - - -

<חיים אבידור: ישנה המלצה של הוועדה, שמונחת אצל היושב-ראש.

<חיים אבידור: היא מדברת על השעה 23:00 בלילה כשעה שלא צריך לבקש אישור.

<ארבל אסטרחן: יש המלצה - - - של יושב ראש ועדת הכנסת.

מרב מיכאלי: מעולה.

מרב מיכאלי: יופי.

מרב מיכאלי: אז אם ככה אנחנו יכולים - - -

<ארבל אסטרחן: יושב ראש ועדת הכנסת רצה 22:00, אבל - - -

מרב מיכאלי: כן.

מרב מיכאלי: 22:00 זו באמת שעה יותר סבירה מ-23:00, אבל אנחנו - - -

<ארבל אסטרחן: בסדר.

<ארבל אסטרחן: זה על שולחנו של יושב ראש ועדת הכנסת ונזכיר לו את זה.

מרב מיכאלי: זה היה דבר אחד.

מרב מיכאלי: שוב, תראו, יש דברים שהועלו מצד היועצים, אבל העניין של מקום העבודה הפיזי ליועץ הנוסף הוא מאוד משמעותי, וזה העובדה שאין להם.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, אצלי בחדר לפחות יש באמת שולחן, אבל הצפיפות היא אינסופית.

מרב מיכאלי: גם בהיותי יושבת ראש סיעה, יש עוד יותר ציבור ועוד יותר עבודה, אבל זה כבר סיכמנו שנשב.

מרב מיכאלי: אז אין לי טעם לחזור על זה.

מרב מיכאלי: אני חושבת שזה בגדול.

מרב מיכאלי: יש עוד משהו שאנחנו לא זוכרות?

מרב מיכאלי: הבידוק הביטחוני נאמר גם.

מרב מיכאלי: לא התרכזת, כנראה.

<קריאה: התרכזתי.

מרב מיכאלי: התרכזת.

מרב מיכאלי: הבידוק הביטחוני - - -

<ארבל אסטרחן: צריך לומר שבשנה וחצי האחרונות, בשנתיים האחרונות, נעשו שינויים מאוד משמעותיים בתנאים: גם של היועצים הפרלמנטריים – אותו משא ומתן שדובר עליו; וגם אצל חברי הכנסת – כל הנושא של קשר עם הציבור, של מספר היועצים.

<אסף גולדפרב: לגמרי.

<אסף גולדפרב: לגמרי.

מרב מיכאלי: נכון.

מרב מיכאלי: אין ספק.

מרב מיכאלי: עוד דבר אני אגיד – חיים או ארבל.

מרב מיכאלי: למשל: העניין של האישור לקחת יועצים איתנו או לחוץ לארץ או גם לכנס בארץ.

מרב מיכאלי: גם לכנס של לשכת עורכי הדין באילת.

מרב מיכאלי: העובדה שאסור לי לקחת איתי יועצת, שנמצאת לדבר מקצועי פרופר.

מרב מיכאלי: לא תמיד כל האינפורמציה אצלי.

<חיים אבידור: אז אנחנו התרנו לקחת יועץ, ובדיעבד התברר לנו שעברנו על הכללים של ועדת האתיקה.

מרב מיכאלי: כן, כן, כן.

מרב מיכאלי: כל העניין שצריך לשנות הם חלק - - -

<ארבל אסטרחן: - - - כי אחד מחברי ועדת האתיקה ביקש לקיים דיון על הנושא הזה, וזה הולך להתקיים בקרוב בוועדה.

מרב מיכאלי: מעולה.

מרב מיכאלי: אז אלה דברים.

מרב מיכאלי: כאמור, הם פשוט הועלו כבר.

מרב מיכאלי: אמנם הם הועלו - - -

<חיים אבידור: ואז - - - אני לא יודע אם את היית.

<חיים אבידור: נדמה לי שהיית פה, בישיבה – שבא אחד וביקש שניים.

מרב מיכאלי: נכון.

מרב מיכאלי: והוא גם ביקש שזה יהיה על חשבון הכנסת.

מרב מיכאלי: ויש גם אבחנה בין מה על חשבון הכנסת ומה על חשבון הגוף שמזמין.

<ארבל אסטרחן: אז ועדת האתיקה הולכת לעסוק בזה.

<ארבל אסטרחן: אם תחשבו שיש מקום לפנות אליה או אם מישהו ירצה להופיע בפניה.

מרב מיכאלי: כן.

מרב מיכאלי: בדיוק.

מרב מיכאלי: אז אנחנו, במסגרת הריכוז שנעשה, נחליט מה צריך.

מרב מיכאלי: ואם צריך להוסיף משהו אצל מישהו.

מרב מיכאלי: אם אצל הוועדה הציבורית ואם בוועדת האתיקה.

מרב מיכאלי: עם המנכ"ל בכל מקרה נשב.

מרב מיכאלי: אז כך נעשה.

<ארבל אסטרחן: בסדר.

<ארבל אסטרחן: אני אמפה מה שייך למי.

מרב מיכאלי: מעולה.

מרב מיכאלי: זהו?

מרב מיכאלי: סיימנו?

מרב מיכאלי: תודה רבה לכולם.

מרב מיכאלי: יום נהדר.