ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 233, 2016-05-25 09:30

איתן כבל: בוקר טוב, אדוני השר, גברתי מנהלת הוועדה, מנכ"ל המשרד, רשם, דובר.

איתן כבל: קודם כול, האמת שהתחלנו באיחור, המתנו.

איתן כבל: רצתי מהר, אמרתי לעצמי: השר בא, לא נעים שאגיע לפניו.

יואב גלנט: יחסית לוועדה הקודמת שבה המתנתי לך חצי שעה זה לא נורא.

יואב גלנט: בוא נתיישר עם הדברים.

יואב גלנט: את הטענות שלך כלפי אחרים – תסדר אותם איתם.

איתן כבל: היתרון שלי שאני לא זוכר, אבל באת חם וזה טוב.

איתן כבל: נעשה מאמץ להצטנן.

יואב גלנט: מאה אחוז.

יואב גלנט: משא ומתן זה מישהו אחר - - -

חמד עמאר: בוקר טוב.

איתן כבל: בוקר טוב.

איתן כבל: הטונאז' אני מניח עכשיו ישתנה.

איילת נחמיאס ורבין: חמד מצנן את הנוכחים והנוכחות.

איתן כבל: עכשיו הכול יהיה בסדר, לא?

חמד עמאר: מי אמר לך?

יעקב פרי: הרוב.

איתן כבל: בוקר טוב לכם.

איתן כבל: אני קצת צרוד מהצרחות של אתמול, לצערי אכלתי אותה.

<לאה ורון: עזר לך?

איתן כבל: לא עזר לי.

איילת נחמיאס ורבין: אל תבקש ממנו כלום היום, השר.

איתן כבל: היה אתמול גמר גביע.

איילת נחמיאס ורבין: כחלון ניצח ואיתן הפסיד.

איילת נחמיאס ורבין: מכחלון, לעומת זאת, הייתי ממליצה מכולם לבקש היום מה שהם רוצים.

איתן כבל: היום אנחנו מארחים את כבוד שר הבינוי והשיכון - השם חזר, נכון?

איתן כבל: הבינוי והשיכון אם אני לא טועה.

יואב גלנט: אתה חייב להיות מעודכן בדברים שקרו לפני שנה

איתן כבל: נהייתה לי סחרחורת מההחלפות של השמות.

איתן כבל: אז אני באמת שמח לארח את השר.

איתן כבל: אני, ברשותכם, רק רוצה להזכיר את הדיון הקודם שהיה לנו, בעיקר על הדיור הציבורי, והגשנו גם סדרה ארוכה של שאלות.

איתן כבל: אני רוצה להודות לשר אישית על העובדה שקיבלנו באופן מאוד מעמיק ומאוד רציני תשובות על כל השאלות שביקשנו, נעשה לזה שאלות המשך, כדי לראות שאכן הדברים מתקדמים.

יואב גלנט: אמשיך לתת לך תשובות מדויקות, כי מה שהופץ לתקשורת היה תואם לחלוטין את מה ששלחתי.

איתן כבל: אני יודע.

איתן כבל: עכשיו, אני ברשותך רוצה לפתוח את הדיון.

איתן כבל: אם אדוני יוכל באמת לומר לי מה זה משרד הבינוי והשיכון היום, ואני אומר את זה באמת לא מתוך – אחרי כל השינויים הגדולים שנעשו בסמכויות, דברים שנלקחו מן המשרד, כדי שזאת תהיה נקודת הפתיחה שלנו ואז נוכל להמשיך.

איתן כבל: בבקשה, אדוני.

איתן כבל: תודה.

יואב גלנט: בוקר טוב לכולם.

יואב גלנט: שלום, אדוני יושב-ראש הוועדה, חברי הכנסת ואנשי המשרד והאורחים.

יואב גלנט: ראשית, אענה לשאלתו של היושב-ראש.

יואב גלנט: כאשר שר האוצר ואנוכי בחנו, לפני למעלה משנה, את האופן שבו צריך לטפל בסוגיית הדיור בכלל על כל היבטיה, במיוחד בדיור החדש, הגענו למסקנה שאחת המכשלות העיקריות שעומדת בפני המערכת הממשלתית היא המערכת הממשלתית עצמה.

יואב גלנט: זאת אומרת שעל מנת לצלוח את הסבך הבירוקרטי המורכב של מדינת ישראל, שהיא עצמה יצרה אותו, צריך לארגן כלי תחבורה בתוך המערכת הזאת שייראה אחרת.

יואב גלנט: ולכן החלטנו למעשה בהסכמה על חלוקה של סמכויות באופן הבא: כל מה שקשור למשאבים נמצא בידיו של שר האוצר, הווי אומר כסף, קרקע ותכנון.

יואב גלנט: אלה חומרי הגלם שאיתם אני מתחיל לעבוד.

יואב גלנט: כלומר, הוא אחראי להביא אותם ממקום אחד אלינו.

יואב גלנט: מאותו רגע אנחנו פועלים בעניין.

יואב גלנט: הווי אומר כל הקשר של מה שנקרא "השטח" – קבלנים, עובדים, מכרזים, משתכנים, ראשי ערים – זה אנחנו.

יואב גלנט: אבל אנחנו לא יכולים לעשות את זה מבלי שאנחנו מקבלים את המשאבים העיקריים.

יואב גלנט: אני מוצא מהתנסות של השנה האחרונה, שבסך הכול המערכת הזאת עובדת היטב, כלומר מטה הדיור מתפקד היטב, המנכ"ל ביחד עם יושב-ראש מטה הדיור - - -

איתן כבל: שהוא ת"פ שר האוצר, נכון?

יואב גלנט: מטה הדיור מרכז את שלוש הסמכויות שדיברנו עליהן.

יואב גלנט: מצד אחד הוא מקבל משאבים מסוימים של כסף, שהם מה שאגף התקציבים, החשב הכללי, מצליחים להעמיד לרשותו.

יואב גלנט: מצד שני, כל מה שקשור למינהל מצד אחד ולמינהל התכנון מצד שני נמצא בכפיפה אחת.

יואב גלנט: ואז במעשה שמסתכל על תמונה הוא משחק עם המשאבים האלה.

יואב גלנט: אבל ברגע שהוא צריך לעשות performance עם העניין הזה ולהביא אותו לידי ביטוי הוא צריך לבוא אלינו, ותיכף נראה את התוצאות.

יואב גלנט: אז בסך הכול שלא יהיה אי הבנות, הרי בסופו של דבר מטה הדיור זה גוף של מספר מצומצם של אנשים, מאות האנשים שעובדים נמצאים כאן.

יואב גלנט: עכשיו, כמו שקורה, דרך אגב, בכל אופרציה – אני פחות בקיא באופרציות של הליכים אזרחיים אבל בהליכים צבאיים למשל, כאשר מתחילה אופרציה, אז ההחלטה הבסיסית, החשובה, המרכזית נמצאת למעלה במטה הכללי או בפיקוד.

יואב גלנט: כשהעסק מתחיל להתגלגל, מי שקובע זה מפקדי השטח, בסופו של עניין מח"ט גולני מנהל את הקרב של חטיבת גולני.

יואב גלנט: ולכן כשזה יורד למחוז במשרד הבינוי והשיכון הוא מנהל את הדברים.

יואב גלנט: העובדים אצלו, התהליכים אצלו.

איתן כבל: זאת אומרת, למשל מטה הדיור החליט על בנייה במקום איקס, הוא סיים את ההליך שהוא היה אמור, אתם מוציאים את המכרזים ובאים במשא ומתן עם השטח לגבי למשל כל נושא התשתיות, לגבי כל נושא מבני הציבור.

איתן כבל: כן, אתם מטפלים בזה?

יואב גלנט: התהליך הבסיסי זה שאנחנו עושים את זה.

יואב גלנט: יחד עם זה, יש עדיין חלוקה בין משרד הבינוי והשיכון לבין רמ"י, ותיכף נציג את התהליך הזה, כי לא הכול אנחנו עושים.

יואב גלנט: יש פה גם אנומליות על התהליך שציינתי הבוקר.

יואב גלנט: אני מציע, אם - - -

איתן כבל: לא, אבל זה פשוט חשוב לי, עוד שאלה אחת ואז נוכל להיכנס לתוך התהליך.

יואב גלנט: בבקשה.

איתן כבל: האם אדוני השר יודע להגיד אחרי שנה, שמנקודת המבט שלכם, של המשרד, שלך, שהתהליך הזה מבחינתך הוא תהליך נכון ונותן את התוצאות?

יואב גלנט: אני חושב שההאחדה של מטה הדיור, ויצירת גוף שהוא גוף אחוד ששולט על המשאבים הוא תהליך נכון.

יואב גלנט: במצב שבו מערכת היחסים מתקיימת בהדדיות בין משרד הבינוי והשיכון למשרד האוצר, זה גם נוח שזה באוצר.

יואב גלנט: האם זה יכול להיות גם במשרד אחר?

יואב גלנט: גם זו תשובה, אבל זו פונקציה של דברים אחרים.

איתן כבל: אוקיי.

יואב גלנט: בסך הכול אני חושב שההסתכלות הזאת במערכת שלנו היא הסתכלות נכונה.

יואב גלנט: ואני חושב, עוד הפעם, שהתוצאות גם יעידו על כך.

יואב גלנט: באופן טבעי התהליכים האלה הם תהליכים ממושכים.

איתן כבל: אוקיי.

יואב גלנט: אני מבקש לגעת בקצרה, לפני שנעביר את זכות הדיבור למנכ"ל ולאנשי המשרד, אני מבקש לגעת במה אנחנו עושים.

יואב גלנט: ככלל, שמנו לנגד עינינו חמישה תחומי עיסוק.

יואב גלנט: הראשון זה בנייה חדשה; השני זה סיוע בכל תחום הדיור הציבורי; הנושא השלישי הוא ההתחדשות העירונית; הנושא הרביעי הוא ההתיישבות באשר היא, עם ההקשר שלה למגורים ולבנייה, כי בסופו של דבר זו פונקציה מרכזית; והנושא האחרון זה עיסוק בתהליכים ובפישוט הבירוקרטיה ובמיתון עודף הרגולציה על מנת לעשות דברים יותר פשוטים, אפשר לדבר גם על החקיקה שעסקנו בנושא הזה.

יואב גלנט: הנושא הראשון שהוא הבנייה החדשה, נגעתי ב"קומפוננטה" אחת שלו וזה מבנה, כלומר איך פועלים יותר נכון.

יואב גלנט: שני דברים נוספים: "מחיר למשתכן" – מהי התוכנית?

יואב גלנט: למעשה החלטנו לטפל בסגמנט מרכזי אחד בצורה מרוכזת, וזה כל מי שאין לו דירה, ובדרך כלל באופן טבעי זה זוג נשוי, זאת אומרת עד למעלה מ-70% הם אנשים שהם עד גיל 40, אולי מעבר לזה.

יואב גלנט: דרך אגב, מדובר על כל סוגי האוכלוסיות: יהודים, ערבים, וכמובן בתוך האוכלוסייה היהודית כל מי שזה יהיה.

יואב גלנט: לראיה, אתמול עשיתי סיור, הייתי גם בהתיישבות העובדת בעמק הירדן בעיסוק סביב העניין הזה, גם בעיר טבריה בעיסוק סביב העניין הזה, וגם בעיר נצרת הערבית עם מכרז ראשון לאוכלוסייה הערבית ב"מחיר למשתכן", שבו שיווקנו או פתחנו את הדלת לשיווקם של 500 יחידות דיור.

יואב גלנט: כלומר, זה נוגע בכל הדברים.

יואב גלנט: עד כה שווקו לקבלנים כ-30,000 יחידות דיור.

יואב גלנט: עשרות אלפים דירות למכרזים, יש להם כבר זוכים.

יואב גלנט: ול-700 אנשים יש כבר מצ'ינג בין הזוג לבין הקבלן.

יעקב פרי: אתה מוכן רק להסביר לי, יואב, מה ההבדל בין ה-10,000 ל-700?

יעקב פרי: זה לא הבנתי.

יואב גלנט: אסביר.

יואב גלנט: אנחנו יוצאים במכרז, המכרז הולך אל הקבלן.

יואב גלנט: הקבלן למעשה במסגרת "מחיר למשתכן" אומרים לו: תקבל את הקרקע בהנחה שהיא בדרך כלל בין 50% ל-75%.

יואב גלנט: ואנחנו גם ניתן לך רשימת אנשים שיבואו, אתה לא צריך לעסוק לא בפרסום, לא בשיווק, לא בדברים אחרים, כי הרשימה מחכה, ותגיש.

יואב גלנט: ברגע שהקבלן אומר: זה המחיר שאני מציע, והוא זוכה על פני קבלנים אחרים באותו מכרז, הוא לוקח את זה.

יואב גלנט: מאותו רגע יש הליך בירוקרטי שאורכו בדרך כלל, כמו שראינו עד עכשיו, בין ארבעה לשמונה חודשים, שבו הוא צריך לגמור את היתרי הבנייה, בהנחה שראש העיר והוועדה המקומית לא עושים בעיות.

יואב גלנט: ולאחר מכן אנחנו עושים את תהליך ההגרלה, האנשים מוכנים.

יואב גלנט: התהליך בין הזכייה לבין ההגרלה אורך חודשים.

יואב גלנט: ולכן יש רק 700 שזכו, אבל מתוך ה-10,000, נגיד ביום ראשון או שני, עוד 1,000 ייכנסו להגרלות.

איתן כבל: זה בתוך תהליך.

יעקב פרי: כן כן, הבנתי.

יואב גלנט: זה בתוך התהליך.

יואב גלנט: ההערכה שלנו זה שנהיה באמצע שנת 2,017 עם עשרות אלפי אנשים שזכו בדירות.

יואב גלנט: זאת אומרת, יש מצ'ינג בין האנשים - - -

יעקב פרי: כלומר ה-700 יעלו לעשרות אלפים.

יואב גלנט: ה-700 יעלו להערכתנו ל-20,000 לפחות של אנשים.

יואב גלנט: זאת אומרת, אלה 20,000 משפחות ומי שקשור אליהם, שיצאו מתוך המעגל הזה שקוראים לו מחפשי דירות.

יואב גלנט: זה זרם מים קרים בתוך מערכת חמה.

יואב גלנט: מה תהיה השפעתו?

יואב גלנט: קשה לי להגיד.

איילת נחמיאס ורבין: שתוך כמה זמן - - -

איתן כבל: עד אמצע 2017.

יואב גלנט: אני חושב שבאמצע 2017 - -

איילת נחמיאס ורבין: 20,000.

יואב גלנט: - - נגיע לסדרי גודל של 20,000.

יואב גלנט: וכמובן שהתהליך הוא - - -

איילת נחמיאס ורבין: כן, כי עד שמסירת הדירות - - -

יואב גלנט: מאחר שאם אינני טועה, יש עוד שלוש שנים וארבעה חודשים לקיום הקואליציה הזאת, אז יש לנו עוד הרבה זמן להמשיך - - -

איילת נחמיאס ורבין: גלנט, אמרתי לך, הוא לא בא במצב רוח טוב.

<רן מלמד: למה יש אפליה אבל בקריטריונים בין זכאי - - -

איתן כבל: תיכף, תרשום לפניך.

<רן מלמד: זה רשום.

יואב גלנט: עכשיו, עוד נושא אחד לבנייה החדשה ואני עובר לתחומים האחרים, כי אני רוצה להותיר זמן.

יואב גלנט: נושא נוסף, אני רוצה לספר לכם על החוויה שלי מהביקור הראשון לפני למעלה משנה בראש-העין.

יואב גלנט: המנכ"ל היה שם יום אחד לפני ואני באתי אחרי כן, כי היה משבר.

יואב גלנט: המשבר הזה הגיע דרך ראש העיר, דרך האזרחים, דרך התקשורת.

יואב גלנט: הלכנו למקום.

יואב גלנט: עכשיו, מה אתה רואה?

יואב גלנט: אתה רואה מקום שבו יש כ-8,000 יחידות דיור בשלבי בנייה שונים.

יואב גלנט: עלות 8,000 יחידות דיור בכספי האזרח היא סדר גודל של 10 מיליארד שקל פחות או יותר, מעל 1,000,000 שקל לדירה.

יואב גלנט: עכשיו, כשיש לך 10 מיליארד שקל סכום, למעשה המדינה, ובוודאי במקום מרכזי, אוהבת לגמור את העניין הזה באפס, מבלי להשקיע כסף.

יואב גלנט: המשמעות היא שהקרקע, הפיתוח שלה, התשתיות, בתי-הספר, הכבישים וכן הלאה, נניח עלו 2 מיליארד שקל.

יואב גלנט: עוד 8 מיליארד שקל עלו הדירות, כולל הרווח הקבלני והמע"מ.

יואב גלנט: זה פחות או יותר נגיד המאפיינים, זה יכול להיות אחוזים שונים, אבל זה בערך סדרי הגודל.

יואב גלנט: עכשיו, איך השיטה קורית?

יואב גלנט: השיטה היא שהמדינה יוצאת, נותנת קדם מימון למשרד הבינוי והשיכון.

יואב גלנט: משרד הבינוי והשיכון בקדם מימון הזה מפתח את השטח, ואז הוא יוצא למכרזים לקבלנים.

יואב גלנט: עכשיו, קבלן אחד מתחיל מוקדם, קבלן אחד מתחיל מאוחר; קבלן אחד בונה בשיטה מסוימת – שיטה אחרת; תאגיד המים מסיבות שונות לא נותן מים, אז במשך שנתיים בונים דירות עם משאבות של משאיות.

יואב גלנט: אחרי כן נכנס משרד החינוך והתרבות, הוא צריך לבנות בתי-ספר.

יואב גלנט: הוא נכנס בלוח זמנים אחר.

יואב גלנט: ואז כשאתה מגיע לפרויקט אתה רואה ככה: גן ילדים שכבר עובד, משרד הכלכלה בנה אותו; במרחק 500 מ' בניינים שמאוכלסים, אבל ביניהם יש ערמת עפר בגובה של 30 מ' עם עשרות טונות, וקבלנים שעובדים על דבר אחר.

יואב גלנט: וכל התהליך הזה לוקח – רק בבנייה, אני לא מדבר על תהליך האישור – שבע-שמונה שנים.

יואב גלנט: שאלתי אותם: למה זה כך?

יואב גלנט: אמרו לי: ככה זה מ-48' מה שנקרא.

יואב גלנט: אמרנו: בוא נעשה פה שינוי תפיסתי, נלך לדבר שנקרא "תכנן ובנה".

יואב גלנט: מה המשמעות של "תכנן ובנה"?

יואב גלנט: אנחנו באים לקבלן ואנחנו אומרים לו: תשמע, יש פה 1,000 יחידות דיור ומעלה, קח את כל הדבר הזה עליך, כלומר פיתוח הקרקע, בניית בתי-הספר, המדרכות, הכבישים, הדשא והבתים.

יואב גלנט: ולמעשה נגיד בקווים כלליים סוג המכרז שנצא אתו בפעם הראשונה בחודש אוגוסט או ספטמבר יהיה הדבר הבא.

יואב גלנט: נגיד נניח לקבלן: קבל קרקע באפס, תחזיר אותה עם כבישים, בתי-ספר, גני-ילדים וכל מה שצריך, ותמורת זה תקבל - - -

איילת נחמיאס ורבין: את כל התשתיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תבנה שכונה.

יואב גלנט: תבנה שכונה, ותמורת זה תקבל את הזכות למכור יחידות דיור, תתחרה על מחיר הדירה.

יואב גלנט: זה פחות או יותר, וכל אחד יתחרה עם השני.

יואב גלנט: ההערכה שלנו, קודם כול, שזה יוזיל את המחיר.

יואב גלנט: דבר שני, הקצב יהיה קצר פי שניים, גם נקבע את זה במכרז.

יואב גלנט: ואנחנו חושבים שניתן יהיה לעשות את זה באיכות דומה.

יואב גלנט: אני רוצה לתת לכם מה פגשתי בסין לפני חודש.

איילת נחמיאס ורבין: הלכת להביא את העובדים בעצמך?

יואב גלנט: לא, לא דיברתי על העובדים, אני מסתכל על השיטה.

יואב גלנט: כל חברה שהציגה לי, כשראיתי שכונה, שאלתי אותם: כמה זמן לקח לבנות את השכונה הזאת שאתם מתגאים בה?

יואב גלנט: ויש הרבה מאוד כאלה.

יואב גלנט: התשובה היא: בבנייה סטנדרטית שנתיים, בבנייה מהירה שנה וחצי.

יואב גלנט: זה התהליך מתחילת בנייה.

יואב גלנט: באמריקה זה שלוש שנים, באירופה זה שלוש-ארבע שנים, אני מדבר מ-scratch.

יואב גלנט: בארץ הסטארט-אפים – שמונה שנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה אם מתחילים לספור אחרי שקיבלו את ההיתר או מרגע התכנון?

יואב גלנט: לא, אני מדבר מהרגע שהטרקטור עולה על השטח.

איילת נחמיאס ורבין: כן, נכון, כי אחרת זה 12.

יואב גלנט: יש שמונה שנים לפני זה של היתרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זהו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו אחת הבעיות שלנו.

יואב גלנט: התהליך אצלנו אורך 15 שנה.

יואב גלנט: רבותי, נצא במכרז הראשון של "תכנן ובנה" השנה, ובשנה הבאה יהיו עוד.

יואב גלנט: הכנסנו לעניין הזה אלמנט נוסף.

איתן כבל: אני רק רוצה להזהיר את השר, ואני מקווה באמת שתצליח ואני לא ציני, כשהייתי במשרד הבינוי והשיכון עוזי וקסלר, שהיה אז מנהל המינהל, אמר ממקום אחר בעקבות המשבר, שהמדינה לא יודעת לתכנן, קרקע בלתי מתוכננת קראו לזה, אני מדבר עם אדוני על שנת 93'-94'.

איתן כבל: ראש-העין, שהייתה אחד הפרויקטים המרכזיים של קרקע בלתי מתוכננת, אני רוצה להזכיר לאדוני, התחילו את הבנייה שלה לפני שנתיים וחצי.

איתן כבל: אני אומר את זה לא ב – אלא מתוך תשומת לב.

איתן כבל: אני מקווה שתצליחו, אני אומר את זה לא ממקום - - -

יואב גלנט: בוא נאמר, יש 120 חברי כנסת שמייצגים את הציבור בישראל, שרוצים לפתור את בעיית הדיור.

יואב גלנט: אני חושב שבעניין הזה כולנו מאוחדים ואין פה בעיה.

יואב גלנט: אנחנו מנסים ללמוד מהניסיון בהקשר הזה.

יואב גלנט: ראשית, אנחנו מוציאים אל האנשים תב"ע בתוקף, ישנו תב"ע בתוקף.

יואב גלנט: כשאני אומר "תכנן ובנה", בתב"ע לא חייב להופיע שיפוע הכביש.

יואב גלנט: אבל אם הוא מגיע מנקודה שהיא בגובה אפס לנקודה שהיא בגובה 10 מ' מעל פני הים, אז השיפוע יכול לקבוע אותו המתכנן שעושה את המקום, כשהוא יודע מה התוואי ומה התהליך.

יואב גלנט: אם אתה נכנס לשיפוע הזה, שמשרד הבינוי והשיכון יעשה אותו, זה לוקח את הזמן שזה לוקח.

יואב גלנט: ולכן "תכנן ובנה" זה קבל תב"ע בתוקף, עם הקונטור של הבניינים, עם הצורה, עם הדברים האחרים, תחזיר שכונה עובדת.

יואב גלנט: אני חושב שהדבר הזה יכול להשפיע.

יואב גלנט: הכנסנו פה אלמנט נוסף.

יואב גלנט: נחייב במכרז שכל חברה שזוכה, שיש לה את ה-capacity המתאים מבחינת ניסיון ו-backup כספי, תהיה מחויבת להכניס שותף זר ב-50%, שיהיה אחראי להביא את העובדים.

יואב גלנט: כלומר, האנשים, כאשר פרויקט מתחיל, התשלום הראשון שיקבל הקבלן, לצורך העניין, יהיה מותנה בזה שכל העובדים מתייצבים מחו"ל.

יואב גלנט: התשלום האחרון – שכל העובדים עוזבים.

יואב גלנט: והסיבה לעניין הזה זה שאם מישהו זוכה ויש חוסר של עובדים במשק, מתחילה "קניבליזציה" של עובדים מפרויקט לפרויקט וכל הדברים נתקעים.

יואב גלנט: ולמעשה לקחנו את המנגנון שהומצא על-ידי משרד התחבורה בראשותו של ישראל כץ במנהרות הכרמל ובמקומות אחרים, שהעובדים באים לפרויקט, מבצעים והולכים, ואמרנו: בפרויקטים שהם פרויקטי דגל – מעל 1,000 יחידות דיור – בכל מקום כזה, כל חברה ישראלית תוכל להביא חברה זרה.

יוסי יונה: נניח אם הם הגיעו וסיימו פרויקט, הם לא יכולים לעבור לפרויקט אחר?

יואב גלנט: שנייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד השר, שמעתי שני דברים.

יואב גלנט: שנייה אחת, אני מסביר עוד הפעם.

יואב גלנט: באים עובדים זרים, עושים את העבודה, הולכים, לצורך העניין התשלום האחרון זה ויזת יציאה.

יואב גלנט: האם יהיה מנגנון של העברה?

יואב גלנט: אנחנו עוד לא גמרנו את המכרז ולא החלטנו, יש בזה יתרון מסוים.

יואב גלנט: יחד עם זה, תזכרו שיש פה יתרון נוסף.

יואב גלנט: חברת הבנייה הישראלית שעושה שותפות עם חברה זרה לא תיקח חברה לא טובה.

יואב גלנט: זו חברה פרטית.

יואב גלנט: הוא עושה את הבחינה, הוא עושה את התהליך, הוא מחליט מי זה השותף שלו.

יואב גלנט: וזו חייבת להיות חברת בנייה עם יכולות שאנחנו מגדירים אותן.

יואב גלנט: ולכן אנחנו מעריכים שהסיכוי שתהיה פה נפילה הוא יותר קטן מאשר - - -

יוסי יונה: רק שאלה.

יוסי יונה: זאת אומרת, ההתקשרות היא התקשרות ישירה בינו לבין איזושהי – לא איזשהו קבלן משנה כזה שמביא את העובדים.

יואב גלנט: הוא חייב לעשות שותפות עם חברה שהיא לא חברת עובדים, היא חברת בנייה.

יואב גלנט: החברה הקבלנית יכולה להביא שיטות בנייה ועובדים המתאימים לשיטת הבנייה שהיא מביאה, כי זה יכול להיות במתכת, זה יכול להיות בשיטה אחרת.

יואב גלנט: החיבור הזה, אנחנו מאמינים, יבוא, ייתן מענה לפרויקט.

יואב גלנט: פרויקט של 1,000 דירות ב-1,000,000 שקל זה מיליארד שקל, אבל בטח יהיו פרויקטים יותר גדולים בחלקם.

יואב גלנט: יש פה חברות רבות – 10, 20, 30, שמסוגלות מבחינת היכולת הישראלית.

יואב גלנט: אנחנו חושבים שהם ייקחו סגמנט צר מהשוק בהתחלה.

יואב גלנט: לא מדובר פה על רוב השוק, מדובר פה על 10% מהשוק בשלב ראשון, אם נהיה חיוביים ואופטימיים.

איילת נחמיאס ורבין: 10% משולב עם חברות בנייה מחו"ל?

יואב גלנט: ביחד עם חברה.

יואב גלנט: ואנחנו מתייחסים לקונסורציום הזה של שתי החברות או לשותפות כגוף אחד.

יואב גלנט: סיימתי עם הבנייה - - -

איתן כבל: מילה לפני כן, אדוני.

יואב גלנט: בבקשה.

איתן כבל: אני כבר נותן לך, מיקי.

איתן כבל: תשמע, מהניסיון של כולנו, לפחות שלי כמי שעוסק בעניין, וגם גר בראש-העין, ונדמה לי גם יש כאן נציגים שהגיעו וביקשו ממני לדבר, אני רוצה לומר לך את הדבר הבא: אוקיי, יש שני שלבים.

איתן כבל: שקודם כול תהיה דירה, שזה היום השלב היותר מורכב, כדי להוריד את מחירי הדירות עבור האזרחים.

איתן כבל: אבל יש שלב שני, שלפעמים אתה כבר לא יודע מה יותר בעייתי ממה, זה השלב שבו התאכלסת, כמו שאדוני תאר את המצב המטורף הזה.

איתן כבל: אני כבר רואה את ראש-העין, אני כבר רואה את החיבור לכבישים, אני כבר רואה את הצרה הצרורה הזו, שלפעמים אנשים נכנסים לפרויקט, אחר כך מקללים את הרגע הזה שהם נכנסו לתוך פרויקט.

איתן כבל: ואני אומר את זה לך, זה לא מתוך - - -

יעקב פרי: דיירים או - - -

איתן כבל: דיירים.

איתן כבל: תשמע, זה הולך ככה: זה גם הדיירים וגם הוותיקים, כי למשל היום עוד לא התחלנו בראש-העין כלום.

איתן כבל: זאת אומרת, גם ככה היום אתה לא יכול לצאת עם ראש-העין, זו עיר בלי חומה אבל אתה לא יכול לצאת ממנה, כי חומת הפקקים מסביב היא מטורפת.

איתן כבל: התחילו להגיע דיירים חדשים, בדיוק בתיאור שתיארת, בראש-העין חלק מהמקומות כבר עובדים, אתה לא יכול לצאת.

איתן כבל: פשוט בבוקר אתה רואה יישוב שלם עומד.

איתן כבל: ומה באמת אתם עושים כדי – אין לי, לא שיש לי עכשיו איזו תשובה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש המשך למה שאמרת כי זה - - -

איילת נחמיאס ורבין: בפתח-תקווה הולכות להיבנות 18,000 דירות.

איתן כבל: בבקשה, מיקי.

מיקי לוי: אדוני השר, תודה רבה.

מיקי לוי: אני מדבר ספציפית, כי אני קצת מעורה בראש-העין והסתובבתי שם לא אחת.

איתן כבל: וגם שלחו לך מיילים.

מיקי לוי: ושלחו לי גם מיילים.

מיקי לוי: והנושא של המַחלף שמוביל ל - - -

איתן כבל: כבר מנוקד מֶ, בגללי זה מנוקד בסגול.

יואב גלנט: מֶחלף הוא התכוון להגיד.

מיקי לוי: אוקיי, הושלם, הצפוני.

מיקי לוי: וזה מטיל עומס בלתי רגיל.

מיקי לוי: הרחבת 444 עדיין לא יצאה אל הדרך.

מיקי לוי: ובמילים אחרות, הם מרגישים כמו מלכודת עכברים, בבוקר לוקח, כמו שיושב-ראש הוועדה אמר, איזה שעה וחצי כדי לצאת מראש-העין.

מיקי לוי: אם תהיה אפשרות ואם תטיל את כל כובד משקלך בתוך הממשלה, יחד עם שר התחבורה, להוסיף את הנתיבים לכביש 5 ו-444, זה יקל על החיים בבוקר, על היציאה מראש-העין.

מיקי לוי: יתירה מכך, באמת כל הכבוד שהדירות לדיירים מושלמות חדשות לבקרים, אבל אין תשתיות, אין סופרים, אין קופת-חולים, חלק מהגנים אינם, והשכונות הוותיקות בראש-העין קורסות תחת העומס.

מיקי לוי: מגיעים לדואר, מחכים שעה וחצי כדי לקבל מכתב רשום.

מיקי לוי: מגיעים לסופר, מחכים שעה וחצי בקופה, וכן הלאה וכן הלאה.

עיסאווי פריג': כפר-קאסם נותנת חלק מהפתרון.

מיקי לוי: כפר-קאסם, אטפל בה גם כן, חכה שנייה.

עיסאווי פריג': אבל לא במובן - - -

איתן כבל: מיקי, קצר.

מיקי לוי: אני מבקש ממך להטיל את כל כובד משקלך, אלה דבר מאוד מאוד קשים בנושא - - -

דב חנין: באותו עניין, כמה משפטים בקיצור.

איתן כבל: שני משפטים.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש, ממש קצר.

דב חנין: אדוני השר, אני מאוד מעריך את העבודה שאתה עושה והמשרד שלך עושה, אבל כשאני מסתכל, זו לא רק הדוגמה של ראש-העין, ראש-העין היא דוגמה חזקה אבל היא לא דוגמה יחידה.

דב חנין: היום יש פרויקטים של בנייה בהיקפים עצומים, שהם יובילו למשבר אדיר בתחום התחבורתי.

דב חנין: וכל הפתרונות של להרחיב פה כביש ולהרחיב שם כביש לא יועילו.

דב חנין: אם לא נייצר באופן מיידי פתרונות תחבורה ציבורית טובה לכל המקומות החדשים האלה, אנחנו בבעיה מאוד גדולה.

דב חנין: התחושה שלי היא שהבנייה מתקדמת, פתרונות התחבורה הציבורית מדשדשים, ואין שום חשיבה חדשה בעניין.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה, אדוני, סליחה.

יואב גלנט: ראשית, מאחר שכל הדברים נאמרו באותו נושא, תרשו לי לומר לכם מה דעתי.

יואב גלנט: יש שתי המצאות שמתחרות זו בזו, לראשונה קוראים כביש ולשנייה קוראים מכונית.

יואב גלנט: המושג כביש מונע על-ידי הסקטור הציבורי, עם המורכבות שלו, עם הבירוקרטיה שלו, ועם המגבלות הפיזיות שיש לו.

יואב גלנט: המושג מכונית מונע על-ידי אנשים שהם מונעי רווח.

יואב גלנט: התוצאה היא שהכבישים לא מצליחים, ולא יצליחו לעולם, להתחרות בכמות המכוניות.

יואב גלנט: וכמו שהתבשרנו, נדמה לי, לפני כחמש שנים, בלונדון הצליחו סוף-סוף להגיע למהירות הממוצעת של הכרכרות בשנת 1900.

יואב גלנט: איך עשו את זה?

יואב גלנט: ומלמטה, כלומר מ-10 קמ"ש עלו ל-12 קמ"ש.

יואב גלנט: למה?

יואב גלנט: כי יש הרבה מכוניות ומעט כבישים, ובסוף יש בניינים ויש חסמים.

יואב גלנט: לכן מה שאומר ידידי חבר הכנסת דב חנין הוא האמת לאמיתה.

יואב גלנט: ואני חושב שבסך הכול עובדים על פתרונות תחבורה ציבורית.

יואב גלנט: אני חושב שאתם רואים מה קורה בתחום הרכבת הקלה, עם כל הקיטורים שיש על העניין הזה בתל-אביב סוף-סוף זה החל.

יואב גלנט: אני עוקב אחרי מה קורה ברחבי הארץ.

יואב גלנט: רבותי, הרכבת מתקדמת לכרמיאל, הרכבת אוטוטו תגיע לבית-שאן ולעפולה.

יואב גלנט: אנחנו כבר חושבים על חיבור של רכבת העמק לכיוון מישור החוף.

יואב גלנט: יש כבר מחשבות של איך להמשיך את זה הלאה, כולל להגיע עד טבריה.

יואב גלנט: אני לא אומר שזה מושלם, אבל מי שמסתכל על מה עושה משרד התחבורה, ואני אומר את זה כאחד שצופה בזה רוב הזמן מהצד, בשנה האחרונה מקרוב, צריך להוריד את הכובע.

יואב גלנט: אני לא אומר שהכול מושלם אבל יש דברים שנעשים.

יואב גלנט: עכשיו, למשל פתח-תקווה.

יואב גלנט: מה שאת מציינת הוא מאוד נכון, פתח-תקווה תחומה בין ארבעה כבישים: כביש 4 , כביש 6, 471 וכביש 5.

יואב גלנט: כשאתה מסתכל על הדבר הזה ואתה שואל את עצמך, אם תוסיף לשם את כל המתחם שצה"ל מפנה ביחידות דיור ולא תדאג להרחבה, אז התמונה ברורה.

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק, בסירקין.

יואב גלנט: יתירה מזאת, שבן-אדם מרחבי הארץ צריך להגיע לתל-אביב ממזרח, בין אם זה מראש-העין לפעמים, ולפעמים מאיו"ש או ממקומות אחרים, והוא לוחץ ב-Waze, זה מכניס אותו לכבישים משניים בתוך פתח-תקווה.

יואב גלנט: זאת אומרת, שמגיעים למצב שהתנועה הזאת חונקת את פתח-תקווה בלי קשר לכלום.

יואב גלנט: ולכן במקביל לדעתי לכבישים הקיימים יצטרכו להיות גם הרחבות וגם כבישים פנימיים נוספים.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

יואב גלנט: אני לא מומחה לתחבורה, אבל זה מההסתכלות שלי וממפגש שלי עם ראשי ערים בכל המקומות.

יואב גלנט: כל מה שאתם אומרים הוא נכון: טירת-הכרמל – שכונת החותרים חסומה, כל עוד לא תהיה לנו גישה.

יואב גלנט: חריש – אנחנו עמלים על מחלף על כביש 65 ועל חיבור לכביש 6.

יואב גלנט: אני יכול לתת לכם דוגמאות.

יואב גלנט: אשקלון, עיר היין, תחובר עם מחלף לכביש 4 לכיוון צפון.

יואב גלנט: כל המקומות האלה – אני מכיר אותם היטב, יש מצוקה תחבורתית קשה של החיבור, אבל בסוף הפקק מגיע מצומת גהה לצומת תל-השומר, זה לא משנה יותר מדי לממוצע.

יואב גלנט: התחבורה הציבורית זה דבר קריטי, ואני מסכים לחלוטין.

יואב גלנט: אני רוצה לדבר על תחום שקרוב לליבי מאוד, ולא רק לליבי, כל הנושא של הדיור הציבורי והסיוע לשכבות החלשות.

יואב גלנט: במדינת ישראל רכשנו בשנת 2014, טרם כניסתנו לממשלה, שש דירות לדיור הציבורי – שש.

אורלי לוי אבקסיס: וכמה נמכרו גם?

אורלי לוי אבקסיס: צריך להגיד.

יואב גלנט: בשנת 2015 ועד עכשיו, שזה פחות או יותר שנה, נרכשו 631 דירות.

יואב גלנט: הכסף היה אז, הכסף נמצא היום.

יואב גלנט: יתירה מזאת, אז היה יותר כסף.

יואב גלנט: מדינת ישראל מכרה דירות והכניסה לקופתה 3.3 מיליארד שקל, שלפי חוק היו חייבים להיכנס על מנת לרכוש דירות ציבוריות.

יואב גלנט: כשהגעתי לתפקיד נותר בבנק הזה 800,000,000.

יואב גלנט: לאן הלכו 2.6? זה אתם יודעים, אלה שהיו פה לפני, אני לא יודע, אבל זה לא הלך לרכש דירות לדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: 2.75 מיליארד שקל, שכולו היה הכנסה מהמכירה של דיור ציבורי, אבל הלך להרבה דברים אחרים.

יואב גלנט: אינני יודע לאן.

אורלי לוי אבקסיס: סלילת כביש למעלה-אדומים, שמירה במזרח ירושלים, שיפוץ מבני ציבור.

אורלי לוי אבקסיס: הרבה דברים אחרים, רק לא לדיור הציבורי.

דב חנין: סוכנות יהודית מיליארד שקל.

דב חנין: מיליארד.

אורלי לוי אבקסיס: לכיסוי חובות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים לגמרי.

איתן כבל: אורלי, בגלל מעמדך החדש נתתי לך קרדיט.

איתן כבל: באהבה.

אורלי לוי אבקסיס: אז יש benefit.

יוסי יונה: יש גם upgrade.

איתן כבל: כן, אמרתי.

יואב גלנט: רבותי, אז ראשית, רכשנו דירות.

יואב גלנט: שנית, ברחבי מדינת ישראל עמדו 561 או 562 דירות ריקות.

יואב גלנט: הדירות האלה לא עמדו חודש ולא חודשיים – 5 שנים, 10 שנים, 20 שנה.

יואב גלנט: והסיבה הייתה שהקריטריונים אינם מתאימים.

יואב גלנט: כלומר, היו 130 דירות ריקות בדימונה, היו 70 או 80 דירות ריקות בבית-שאן.

יואב גלנט: כשאתה שואל: למה?

יואב גלנט: אז אומרים: אם אדם לא מרוויח שכר מינימום ויש לו שלושה ילדים לפחות, אז הוא לא יכול להיכנס לדירות.

יואב גלנט: אמרתי: אז אם הוא מרוויח 1,000 שקל מעל שכר המינימום, למה הוא לא יכול להיכנס?

יואב גלנט: אמרו: כי זה לא בקריטריון.

יואב גלנט: אז ביקשתי לשנות את הקריטריון.

יואב גלנט: לקח קצת זמן להסביר למערכת, שינינו את הקריטריונים בכל הארץ.

יואב גלנט: כל הדירות האלה, למעט איזה עשר דירות במרחב דימונה ועוד חמש במצפה-רמון נדמה לי, כל הדירות האלה מאוכלסות.

יואב גלנט: כל הדירות האלה שופצו על ידינו בסדרי גודל של 50 או 60 או 70 אלף שקל לדירה וכל מה שיש.

יואב גלנט: התוצאה של העניין הזה זה שלא רק 560 משפחות קיבלו דירות, אלא כמעט 1,000, כי חלק גדול מהדירות היו של משפרי דיור בתוך הדיור הציבורי שהלכו לדירות קצת יותר טובות ופינו את הדירות שלהם, שגם אותן שיפצנו.

איתן כבל: כמה ממתינים, אדוני השר, לדיור?

יואב גלנט: זו שאלה אחרת.

יואב גלנט: בוא נאמר את העובדות.

יואב גלנט: העובדות הן שבמדינת ישראל יש 130,000 משפחות, שמקבלות סיוע בשכר דירה.

יואב גלנט: כולן ממתינות לדיור.

יואב גלנט: אבל קבענו קריטריון, שרק אלה שנמצאים במצב הקשה ביותר - -

איתן כבל: עליהם דיברתי.

יואב גלנט: - - ביותר בהן, שזה בערך 2,500 משפחות - -

אורלי לוי אבקסיס: 2,700.

יואב גלנט: - - שזה בערך 2,500 משפחות, אנחנו מכניסים אותן פנימה.

יואב גלנט: אם היינו מחליטים על קריטריון קצת יותר חמור אז זה היה 1,000, ואם הוא היה יותר קל היה 10,000.

יואב גלנט: זה עניין של החלטה.

יואב גלנט: רבותי, יש 130,000 משפחות.

יואב גלנט: עכשיו, אני רוצה לומר לכם, אם כבר מדברים - - -

<רן מלמד: למה להפלות אותם מול זכאים ל"מחיר למשתכן", אדוני?

<רן מלמד: ואתם דוגמה, סליחה שאני מתפרץ.

<רן מלמד: כי חשוב שהשר ישמע את הדברים.

איתן כבל: רן, אתן לך.

איתן כבל: רן, אתה רשום פה.

<רן מלמד: לא, רק חשוב שהוא ישמע את הדברים.

איתן כבל: רן, אתה רשום.

<לאה ורון: ראשון.

יואב גלנט: אני רוצה להסביר לפורום, בניגוד למה שניסו להגיד פה כל מיני אנשים על כל מיני דברים, על הפרטות ועל דברים אחרים, איך אפשר לפתור את הבעיה הזאת.

יואב גלנט: ובאנו עם תוכנית ואנחנו עובדים עליה עם אגף התקציבים.

יואב גלנט: נניח שאדם, ואני נותן את זה כדוגמה, מקבל סיוע בשכר דירה 2,000 שקל לחודש – יש סקטור מסוים, מקבלים זה מ-700 עד 3,000, נניח שהוא מקבל 2,000 שקל לחודש – הוא גם לוקח 2,000 שקל מהכנסתו על מנת שיהיה לו 4,000 שקל לשכן את המשפחה שלו.

יואב גלנט: זאת אומרת, כל חודש המשכיר מקבל 4,000 שקל.

יואב גלנט: כפול 12 חודש – 48, נניח 50 אלף שקל.

יואב גלנט: כפול 20 שנה – 1,000,000 שקל.

יואב גלנט: ב-1,000,000 שקל ב-20 שנה אפשר לקנות דירה.

יואב גלנט: כלומר, אם אבוא לחברת ביטוח או לחברה אחרת, ואומר להם את הדבר הבא: תשמעו, תנו לי 700,000 שקל, כי 1,000,000 שקל מהוון ב-4% זה בערך 700, תנו לי 700,000 שקל, תקבלו ממני כל חודש לא 4,000 אלא 4,100 שקל כי אתם צריכים להרוויח, או 4,050 שקל, אני מבטיח לכם שיהיו כאלה שבמקום להרוויח תשואה של אחוז על הכסף, הם ירוויחו 4% אז הם יעשו.

יואב גלנט: עכשיו, יש התעניינות.

יואב גלנט: אנחנו נמצאים עכשיו בעיצוב של העניין.

יואב גלנט: מדוע?

יואב גלנט: כי החברות רוצות שזה יהיה במקום אחד, ואני לא רוצה להכניס 1,000 אנשים ל-1,000 דירות שכולם הם נזקקים, אני רוצה לפזר אותם.

יואב גלנט: כשאני רוצה לפזר, הם אומרים: זה בלתי אפשרי כי אין לנו חברה שתנהל את זה.

יואב גלנט: אז באנו עם רעיון שאומר בגדול: מכל 1,000 דירות יהיו 250 דירות שנייעד אותן לדיור הציבורי, למשפחות חלשות, ועוד 750 יימכרו בשוק החופשי ויהיה עליהן discount מסוים, כיוון שבאופן טבעי אנשים יקנו את זה קצת יותר בזול.

יואב גלנט: עכשיו, מה תהיה השיטה?

יואב גלנט: אנחנו והאזרח משלמים כל חודש ביחד את אותם נניח 4,000 שקל, אחרי 20 שנה הדירה הופכת להיות שלו.

יואב גלנט: ואז אנחנו מחלצים אותו מתוך מעגל העוני, עם אותו כסף שלמעשה עשינו - -

איילת נחמיאס ורבין: שהוא משלם על השכירות ושאתם מסייעים לו.

יואב גלנט: - - רק במקום שהוא הולך למשכיר הוא הולך לשוכר.

אורלי לוי אבקסיס: ואותו הדין לגבי משכנתא 90% - - -

איתן כבל: אני רק יכול להגיד לאדוני השר - - -

אורלי לוי אבקסיס: רק שבסוף תקופה, במקום שהכסף ילך לרוח תהיה לו דירה ביד.

איתן כבל: אורלי, סליחה.

איתן כבל: אני יכול רק להגיד לאדוני שבתחילת שנות ה-90 היה פרויקט כזה במשרד הבינוי והשיכון, כי התפיסה – אני זוכר, הייתי נלחם על כל אחד ואחד – התפיסה הייתה, חברי הכנסת, אדוני השר, שכל מי שאתה מצליח לחלץ אותו מתוך הדיור הציבורי זה רווח נקי.

איתן כבל: ברגע שיש לאדם את הדיור, זה משנה את התדמית העצמית שלו, את כל מה שהוא בעצם.

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

איתן כבל: והתהליך הזה, הלוואי וזה יחזור.

יואב גלנט: אז זה מה שאנחנו מנסים לעשות.

יואב גלנט: העסק הוא לא פשוט, יש פה גם סבך מסוים בצד המשפטי, אבל אתה מציין תקופה שבה הייתה רגישות חברתית, החל מתקופת השר דוד לוי, והרגישות החברתית הזאת, לפי דעתי, צריכה ללוות אותנו גם היום.

יואב גלנט: ואני מתסכל על התפקיד שלי כשר בינוי ושיכון, שזו אחת הסיבות שהכנסתי את זה, על נושא השיכון, כי אני חושב שזה חלק ממשרד הרווחה, ולא רק חלק ממשרד השיכון, צריך לעזור.

יואב גלנט: אני בא לנושא הבא בתחום הדיור הציבורי.

יואב גלנט: הכרזנו שפרויקט שיקום השכונות חוזר, והתחלנו בביצועו.

יואב גלנט: רבותי, הדברים נמצאים בשלבי ביצוע.

יואב גלנט: עשינו כנסים ראשונים, אנחנו מייעדים לזה השנה כ-300,000,000 שקל, יש לי סיכום עקרוני עם שר האוצר על תקציב 17'-18', שהסכום הזה יגדל בכל שנה.

יואב גלנט: ולמעשה אנחנו לוקחים מתחמים בערים שהוכרזו כבר מראש כערים שהן ערים לדיור הציבורי.

יואב גלנט: חתכנו את זה בינתיים משיקולים של תעדוף על רקע חוסר תקציבי לנגב-גליל, כלומר רק מי שנמצא בפריפריה הצפונית והדרומית.

יואב גלנט: דרך אגב, ערים יהודיות וערביות, מועצות אזוריות וכמובן ערים מרכזיות – כל מי שנמצא מתחת צריך להיות מתחת לסוציו-אקונומי - - -

עיסאווי פריג': מה דוגמת הערים הערביות שבתוך זה?

יואב גלנט: נצרת ורהט נכנסו בשלב הראשון, וייכנסו עוד שש ערים בשלב השני, ביחד עם היהודיות.

יואב גלנט: נכנסו בסך הכול עד עכשיו 15 ערים במועצות, ונגיע ללמעלה מ-30, נדמה לי 38 בשלב הראשון, כל עוד זה בכפוף להחלטת הממשלה הקיימת.

יואב גלנט: את החלטות הממשלה אפשר לשנות במעלה הדרך, יש הרבה מה לעשות.

יואב גלנט: עכשיו, כשאתה משפץ, אתה משפץ את הבניין מבחוץ ומבפנים, תשתיות, את המתחם שבין הבניינים.

יואב גלנט: כבר ראיתי פרויקטים ראשונים שהתחלנו איתם לפני למעלה משנה בטבריה, ראיתי בעפולה.

יואב גלנט: רבותי, בקרוב נשלח לכם תמונות.

יואב גלנט: אני לא אומר שזה פוטר את הכול, אבל אתה למעשה לוקח מאות משפחות שגרות בכמה קומפלקסים, ופתאום בבת אחת הבניינים נראים אחרת, יש דשא, יש מגרש משחקים, איפה שהיה פח אשפה וערימות אשפה יש מקום למבוגרים או לצעירים לשחק או לשבת.

יואב גלנט: ברכה מאוד גדולה, השקעה בסך הכול, לדעתי, מאוד סבירה.

יואב גלנט: ואגיד לכם יותר מזה: יש בזה צדק מאוד גדול, כי בערים האלה נבנות שכונות חדשות, והמקימים שבאו במקור, כמו בראש-העין, נמצאים במצב מאוד מאוד קשה, ולעומתם אנשים עם כסף חדש מגיעים.

יואב גלנט: ואתה שואל את עצמך: איפה הצדק ואיפה ההיגיון?

יואב גלנט: הם קבעו את התשתית, הם נשאו בנטל, והם בסוף חיים בתנאים מאוד קשים.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה רגע, אבל, השר, זה נכון גם במידה מסוימת לפרויקטים של פינוי-בינוי, שיחס הדירות שנותנים ליזם הוא מאוד מאוד גבוה.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, אתה רוצה הרי שזה יהיה כדאי ליזם, הבינוי-פינוי – עדיף בינוי-פינוי מאשר פינוי-בינוי – אתה רוצה שזה יהיה לו כדאי, ומצד שני כשאתה מסתכל באופן השוואתי לעולם, היחס בארץ הוא מאוד מאוד גבוה, ויכול לייצר – אתה מדבר על הכסף החדש שבא לבתים החדשים, אני מדברת על בתים שנבנים לאוכלוסייה המוחלשת.

איילת נחמיאס ורבין: ואז אתה יכול באופן פוטנציאלי לייצר slums חדש.

איילת נחמיאס ורבין: אני רואה את זה בכמה מקומות.

יואב גלנט: אני רוצה לומר לכם משהו.

יואב גלנט: תראו, כל הנושא של שיקום שכונות הוא נושא שאנחנו מרכזים בו מאמץ גדול.

יואב גלנט: וכל הסיוע לאוכלוסיות החלשות, הייתי אומר: לא רק שהקמנו את משרד השיכון בתוך משרד הבינוי, אלא גם שמנו עליו בן-אדם שאחראי עליו, שהוא סגן השר ז'קי לוי.

יואב גלנט: הוא עוסק בזה מהתחלה עד הסוף, מאל"ף עד תי"ו.

יואב גלנט: יש לי say ברמה העקרונית, אבל אני נותן לתחום הזה לנוע ואני חושב שזה עובד מצוין.

יואב גלנט: זה מתאפשר לי גם להתעסק בבנייה החדשה וגם לפנות תשומת לב למה שאת אומרת, שזה ההתחדשות העירונית.

יואב גלנט: אגיד את ההתחדשות העירונית ולא נמשיך הלאה, כי בסך הכול אנשים באים לדבר הרי לא רק לשמוע.

יוסי יונה: היינו רוצים שתהיה אפילו ישיבת המשך.

איילת נחמיאס ורבין: כן, דווקא מקשיבים לך בתשומת לב.

יוסי יונה: לא, יואיל השר - - -

איתן כבל: חבר'ה, תיכף תיכף.

יוסי יונה: לא לא, אני מתכוון, הרי תראו, יש עוד איזה 40 דקות.

יוסי יונה: יש פה כל כך הרבה אנשים שביקשו רשות דיבור ומן הסתם אתה רוצה לכבד אותם.

יוסי יונה: השאלה אם אפשר לעשות אפילו ישיבת המשך.

יואב גלנט: תראו, לא אדבר על ההתיישבות ולא אדבר על נושא הרגולציה, למרות שיש לי המון דברים להגיד עליהם, בגלל קוצר הזמן.

יואב גלנט: אגיד עוד מילה לשאלתה של חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יואב גלנט: אני רוצה לומר מה קורה.

יואב גלנט: תראו, השטחים היקרים ביותר, ומצד שני, בהרבה מאוד מקומות, המוזנחים ביותר נמצאים במרכזי הערים.

יואב גלנט: אם אתה לוקח לדוגמה את שכונת יד-אליהו בתל-אביב, יש שמה אלפי יחידות דיור, הן נמצאות על דרך איילון במרכז תל-אביב.

יואב גלנט: אתה יכול לבנות שם עשרות אלפי יחידות דיור.

יואב גלנט: אם תבנה שם עשרות אלפי יחידות דיור על אותה עקבה, אותו footprint של הבניין, אתה יכול להרים בניין שהוא פי עשר יותר גבוה, לשמור על שטחים פתוחים, על גני-ילדים, על חניות תת-קרקעיות.

יואב גלנט: כל זה הכסף של הקרקע יודע לתת כי היא מאוד מאוד יקרה שם.

יואב גלנט: אתה מסוגל לעשות דברים גדולים.

יואב גלנט: יתירה מזאת, זה האזורים הכי מבוקשים, ואם אתה עושה את התהליכים תחת ההגדרה של עירוניות מתאימה: אתה דואג גם שיהיו מקומות עבודה וגם חנויות וגם דברים אחרים, ושומר את המתחמים, אפשר לעשות פה דברים מאוד מאוד - - -

איילת נחמיאס ורבין: ושהתושבים אבל יוכלו להמשיך לחיות שם, זאת אומרת אנשי המקום.

יואב גלנט: בוודאי, זה הדבר הראשון שעומד לנגד עינינו.

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק.

איילת נחמיאס ורבין: אוקיי.

יואב גלנט: אז אני נותן את זה כדוגמה.

יואב גלנט: אנחנו מובילים את החוק להתחדשות עירונית, שיגיע לקריאה שנייה ושלישית בקרוב, אני מקווה, עוד במושב הזה.

יואב גלנט: אני רוצה לומר לכם, היו בחוק הזה לטעמי הרבה מאוד בעיות בקריאה הראשונה באופן שבו הוא עבר, ולכן התעקשנו על שינויים.

יואב גלנט: הבעיות העיקריות היו שהוא לא מייצר מנגנון שאפשר לעבוד אתו, אלא מייצר איזושהי מליאה מאוד רחבה עם סמכויות מאוד אמורפיות.

יואב גלנט: סידרנו את נושא הסמכויות, סידרנו את נושא הצוות המנהל, ואני מאמין שאפשר יהיה לעשות דברים מאוד יפים בנושא ההתחדשות העירונית על כל המשתמע.

יואב גלנט: לא אאריך יותר.

יואב גלנט: בבקשה.

איתן כבל: תודה.

עיסאווי פריג': איתן, לפני שאתה מתחיל, אני מבקש מכבוד השר, המגזר הערבי הוא הרי קיים.

עיסאווי פריג': מה עשיתם?

עיסאווי פריג': אני רוצה לשמוע, לא שמעתי.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לשמוע על המגזר החרדי.

עיסאווי פריג': שנה בתפקיד, מה כבוד עשה ומה התוכניות, בהתייחס לתוכנית ביבי לגבי - - - מה נהיה?

עיסאווי פריג': אף מילה, לא התייחס במילה למגזר הערבי.

איתן כבל: אוקיי.

<אשל ארמוני: אני יכול להתייחס לזה?

איתן כבל: שנייה, אתן, שנייה.

איתן כבל: חברים, שני דברים: יכול להיות, ואני אומר את זה גם למנהלת הוועדה, שלוח הזמנים שניתן הוא - -

יעקב פרי: צריך, כן.

איתן כבל: שנייה.

איתן כבל: - - שצריך להאריך אותו.

איתן כבל: ונעשה, אדוני השר, כדי שגם יתאפשר להרחיב לחברי הכנסת ולמוזמנים להביע בצורה הרבה יותר רחבה את הדברים שלהם.

איתן כבל: זאת נקודה ראשונה.

איתן כבל: נקודה שנייה, אתן למנכ"ל חמישה שקפים, כפי שביקשתי.

איתן כבל: פה אין שקפים.

יעקב פרי: זו אפליה לטובה.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: בדרך כלל זה שלושה.

איתן כבל: אני יודע.

איתן כבל: זה היחס שלי בעיקר לשר.

איתן כבל: אז חמישה שקפים, ברשותך.

איתן כבל: בבקשה, ממש בקצרה.

<אשל ארמוני: (הצגת מצגת) טוב, אחרי ההצגה של השר, אז באמת לא צריך להרחיב.

<אשל ארמוני: עיקר העבודה שלנו, ואתן לכם טיפה את הפרספקטיבה שלי בתור המנכ"ל, זה בתחום של הגדלת היצע הדירות.

<אשל ארמוני: זה הסיפור.

<אשל ארמוני: יש פער גדול של בין 100 ל-125 אלף דירות במשק, שצריך לצמצם את זה.

<אשל ארמוני: והגדלת ההיצע זה בעצם טיפול בכל שרשרת הייצור, ודיברתם על זה: גם הרשאות, גם תכנון, גם שיווק וגם פיתוח.

<אשל ארמוני: יש לנו בסך הכול יותר מ-1,000 פרויקטים, זה אפרופו השאלה שלך, של מטה הדיור והמשרד – מה אתם עושים?

<אשל ארמוני: אז רק בתחום של הבינוי, אני לא מדבר על התחום של השיכון, יש יותר מ-1,000 פרויקטים, כל פרויקט כזה יש בו מאות שלבים.

<אשל ארמוני: בהנחיה של השר גם הקמנו מרכז שליטה, דרך מרכז השליטה הזה אנחנו מנהלים את הפרויקטים.

<אשל ארמוני: כל שלב, יש לו SLA.

<אשל ארמוני: אנחנו בודקים את עצמנו, אנחנו רואים איפה אנחנו.

<אשל ארמוני: יש לנו יכולת להסתכל על כמה פרויקטים נמצאים בעיכוב לעומת התאריך בחוזה של השלב הזה, וזה על מנת שלא נהיה במצב של ראש-העין, שתיארת אותו ושהשר הציג, שהגענו למקום ולא היו תשתיות ולא היה חיבור לחשמל ולא היו גני-ילדים.

<אשל ארמוני: אז האופרציה הזאת היא אופרציה שאנחנו עובדים עליה גם בטווח הקצר וגם בבינוני והארוך.

<אשל ארמוני: "מחיר למשתכן" – כפי שהשר אמר, 30,000 פורסמו לשיווק, עוד 30,000 בדרך.

<אשל ארמוני: 10,000 כבר זכו, כל המכרזים האחרים - - - יש כאלה שצריך לעשות אותם פעמיים.

<אשל ארמוני: והאנשים, לאחר שהקבלנים מקבלים היתרים, הם נרשמים למערכת, שתיכף אציג אותה, באחד מארבעת השקפים הבאים.

<אשל ארמוני: ושם אנחנו מבצעים, זו אופרציה מאוד מורכבת, גם לתת לאנשים זכאות וגם לבצע את ההגרלות.

<אשל ארמוני: וכל האירוע הזה בעצם מנוהל על ידינו.

<אשל ארמוני: נושא הדיור הציבורי – תיכף אכנס אליו יותר.

<אשל ארמוני: התחדשות עירונית – נושא מאוד חשוב.

<אשל ארמוני: הוא נושא חשוב פעמיים: אל"ף, מכיוון שאנחנו רואים ערים שלא בוצעה בהן התחדשות עירונית, אנחנו רואים ערים שמתרחבות בשוליים שלהן, והמע"ר, המרכז קורס.

<אשל ארמוני: ואלו שכונות, בעיקר במקומות שאין ערך קרקע, אלו שכונות שאין להן תקווה.

<אשל ארמוני: ומי שנכנס אליהן רואה: אין מעליות ואין מקלטים.

<אשל ארמוני: ולכן הנושא של התחדשות עירונית הוא קריטי.

<אשל ארמוני: הוא לא יזוז אם לא יהיו הסכמי גג, אם לא תהיה יכולת לייצר את השילוב הזה של בין העיר, העירייה, היזם, הציבור וממשלה, כי צריך, כפי שאמרה חברת הכנסת פה, לייצר - - -

יצחק וקנין: הייתי הופך את הסדר – ממשלה בהתחלה.

<אשל ארמוני: אתה יודע מה?

<אשל ארמוני: יכול להיות.

יצחק וקנין: זו הבריחה שלנו.

יצחק וקנין: אחת התוצאות שלנו - - -

<אשל ארמוני: אתה יודע מה?

<אשל ארמוני: אני מסכים אתך.

<אשל ארמוני: הממשלה בראשונה, אבל בסך הכול מדובר בסקטור פרטי שמחולל את זה.

<אשל ארמוני: זה לא מצליח כי העיריות לא מוכנות לתת היתרים, מכיוון שזה מטיל עליהן עול, וצריך לעזור להן.

<אשל ארמוני: והממשלה צריכה להיכנס, ואנחנו ניכנס בערים.

<אשל ארמוני: עד סוף השנה, גם עוד לפני שתהיה הרשות, גם בהנחיית השר, על מנת שנייצר איזשהו צדק חברתי גם - - -

איילת נחמיאס ורבין: זה לא דרך הסכמי הגג אבל.

<אשל ארמוני: הסכמי גג נפרדים.

איילת נחמיאס ורבין: ספציפיים לעניין הזה.

<אשל ארמוני: ספציפית לעניין הזה.

<אשל ארמוני: נושא של האפקטיביות.

<אשל ארמוני: השר דיבר על אורך הזמן שלוקח לפרויקט לצאת לדרך: 12 שנה, 14 שנה.

<אשל ארמוני: אנחנו עושים drill down לתוך כל אחד מהשלבים האלה, לראות מה מיותר, מה לוקח זמן.

<אשל ארמוני: כל שלב בעצם מוגדר מבחינתי כשלב שיש מאן דהוא שצריך לחתום.

<אשל ארמוני: אם הוא צריך לחתום זה שלב.

<אשל ארמוני: ויש כאלה מאות, שצריכים לחתום על המון המון דברים.

יואב גלנט: 340 שלבים בכל פרויקט.

יואב גלנט: אנחנו מנהלים 1,000 פרויקטים.

יעקב פרי: תבטלו את החתימות.

יואב גלנט: עד שלא למדנו את זה עכשיו אף אחד לא ידע איזה פרויקט נמצא באיזה שלב, באיזה מקום, באיזה תהליך.

יואב גלנט: היום במשרד הבינוי והשיכון על 50% מהפרויקטים, ו-70%-60% מהדירות כבר יש לנו תמונה ואפשר להציג אותה.

יואב גלנט: כשראש עיר מגיע אלינו, קודם כול אנחנו אומרים לו: אוקיי, זה הפרויקט שלך, בוא תבין איפה אתה נמצא.

יואב גלנט: זה המצב, זה השלב, זו הסטייה, זה תקוע כאן.

יואב גלנט: רק התמונה הזאת – דבר לא פשוט.

<אשל ארמוני: הכנסת שיטות תיעוש – הנושא של "תכנן ובנה" זו פריצת פרדיגמה, זו הסתכלות על שטח שיש בו יזם אחד ולא עשרה יזמים.

<אשל ארמוני: התיישבות, שיקום שכונות, והנושא של המיעוטים שטיפה ארחיב.

<אשל ארמוני: כבוד חבר הכנסת שהעלה את הסוגיה, קודם כול אתה צודק.

<אשל ארמוני: במשך שנים, אני חושב, שנוצרו פערים מאוד גדולים.

<אשל ארמוני: אבל יש אור בקצה המנהרה, החלטה 922 שהתקבלה על-ידי הממשלה, שבעצם מעבירה 1.4 מיליארד שקל אל המגזר בתוכנית חומש.

<אשל ארמוני: יש צוות היגוי שאני עומד בראשו.

<אשל ארמוני: עיקר הכסף הולך לתכנון, חלקו לתכנון והסדרת תכנון – גם של סקטור פרטי, דרך אגב, גם של קרקעות פרטיות – וחלק ניכר ממנו הולך לפיתוח, לתשתיות - - - למבני ציבור.

<אשל ארמוני: החלוקה תיעשה, הכסף יתחיל לזרום אל הרשויות כבר החל מהחודשים הקרובים.

<אשל ארמוני: הוא מותנה בתכנון ובאישורים לתכנון, בדגש על בנייה רוויה.

יעקב פרי: שזה עקב אכילס של בפרויקטים האלה.

יעקב פרי: הכסף זרם והכסף לא טופל, ואני עושה את זה בעדינות רבה, כפי שהוא צריך, בגלל חוסר יכולת לנהל פרויקטים.

יעקב פרי: איך אומרים, אני עדין מאוד.

<אשל ארמוני: בסדר.

<אשל ארמוני: אז תשמע, קודם כול אני - - -

עיסאווי פריג': כבוד המנכ"ל, הקשבתי לך בקשב.

<אשל ארמוני: רק שנייה, אני חייב להשיב.

<אשל ארמוני: אני חייב להגיד לך, ואנחנו מסתובבים בהרבה רשויות של המגזר.

<אשל ארמוני: בחלק מהן יש ראשי ערים מצוינים, מנכ"לים מצוינים, הם בדרך לבנות חברות כלכליות.

<אשל ארמוני: ככל שנפתח את הרשויות גם ביכולת הביצוע העצמאית שלהן, אז נראה ביצועים.

יעקב פרי: אין לי ספק.

<אשל ארמוני: סח'נין, נצרת – פשוט תענוג להגיע למקומות האלה.

<אשל ארמוני: ואתמול היינו עם השר בהשקה של "מחיר למשתכן" בנצרת – 437 יחידות דיור בבנייה רוויה.

<אשל ארמוני: ואני חושב שזה בסך הכול בשורה למגזר.

<אשל ארמוני: אני באמת רוצה, אחזור לנושא הזה, אני רק רוצה להראות כמה מספרים: אחד, יכולת ביצוע של המשרד.

עיסאווי פריג': אדוני, תישאר במגזר.

עיסאווי פריג': מגיע לנו מהשעה וחצי האלו לפחות רבע שעה התייחסות.

עיסאווי פריג': התחלת - - - יש סוגיות שאני צריך לשאול.

<אשל ארמוני: אגיע ואענה לך על כל השאלות, בסדר?

<אשל ארמוני: אני רק רוצה, בכל זאת, להראות טיפה מספרים, כי דיברנו ברמה הכללית, ובתור מנכ"ל אני בדרך כלל מסתכל על הביצועים דרך הפריזמה גם של המספרים.

<אשל ארמוני: אז קודם כול, לא בהכרח כשאתה מוציא כסף זה אומר שאתה עושה משהו.

<אשל ארמוני: יחד עם זה, מה שאני רוצה להראות, נכנסנו לעבודה במחצית השנייה של 2015.

<אשל ארמוני: עד אמצע השנה הוציאו חצי מיליארד, זה הקטע האפור הקטן.

<אשל ארמוני: במהלך חצי שנה למעשה נכנסנו לעבודה מבחינת פיתוח שהוא יותר גדול מכל תקציב שהיה במשרד עד היום, והשנה התקציב הזה עוד יעלה.

<אשל ארמוני: וחלק מיכולת הביצוע היותר גבוהה זה גם כתוצאה מניהול יותר צמוד של המחוזות, אבל גם כתוצאה מזה שאנחנו פשוט עושים יותר.

איילת נחמיאס ורבין: מה זאת אומרת תוספת צפויה?

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, הסכום הוא 6.8 ו-7.

<אשל ארמוני: כן, כי האוצר בדרך כלל משחרר לך ואומר: על-פי מה שביצעתם תקבלו עוד.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל, חמש דקות, כדי שאוכל שיהיה משוב.

איתן כבל: נעשה דיון נוסף.

<אשל ארמוני: יש פה שקף שעשו לי כדי להראות לכם, באמת הרבה פעמים לא מבינים למה זה לוקח כל כך הרבה זמם.

<אשל ארמוני: אז נכון שאפשר לקצר, אבל תראו בשקף 5 את מספר השחקנים ששותפים בעצם.

<אשל ארמוני: אלה חלק מהאנשים שצריכים לחתום כדי ששיווק ייצא לדרך, כדי שתכנון ייצא לדרך.

<אשל ארמוני: אבל אנחנו מנהלים את הדברים האלה היום באופן פרואקטיבי, שאנחנו לא מחכים שהדברים יקרו מעצמם.

<אשל ארמוני: ולמעשה גם הדברים שקשורים לתחבורה ולתשתיות, למים, לביטחון – את כל סיפור הזה של חריש לקחנו על עצמנו, ובחריש זה כמעט אחד המקומות היחידים בארץ, שאתה יכול לראות שם מבני ציבור וסופרים לפני שהאנשים הגיעו.

<אשל ארמוני: וזה כתוצאה מתכנון נכון.

<אשל ארמוני: ואני באמת מקווה שחריש זו דוגמה לתפיסה.

<אשל ארמוני: זה תכנון בשקף 6.

<אשל ארמוני: אתם יכולים לראות את העלייה מבחינת שרשרת הייצור ומהשנים הקודמות.

<אשל ארמוני: זה הבסיס לכול.

<אשל ארמוני: אתם יכולים לראות את הנתח שלנו ב-2015, הקטע מתוך העוגה, הקטע הכחול הגדול, זה הקטע שלנו לעומת השיווקים של רמ"י.

<אשל ארמוני: בשקף 8 זאת המערכת שדיברתי עליה מקודם, שהיא למעשה מאפשרת לנו לקבל חיווי יום יומי על מספר האנשים שניגשו להגרלות ושקיבלו זכאות ב"מחיר למשתכן".

<אשל ארמוני: אנחנו מדברים על 30,000 משקי בית, זה כמעט 60,000 אנשים שכבר קיבלו הרשאות ושניגשים להגרלות.

<אשל ארמוני: ומהשבוע הבא כמעט כל יום יש הגרלה של "מחיר למשתכן".

מנחם אליעזר מוזס: כמה זמן מהזכייה עד שאפשר לקבל את המפתח?

יואב גלנט: זה תלוי מהקבלן.

מנחם אליעזר מוזס: מה הסדר גודל?

יואב גלנט: במדינת ישראל זה לוקח שלוש שנים בדרך כלל.

מנחם אליעזר מוזס: שלוש שנים מההגרלה?

יואב גלנט: עד שנתחיל לעשות את זה אחרת, כמו שהסברתי טרם כניסתך למקום.

מנחם אליעזר מוזס: שמעתי את זה בהרצאה הקודמת ממך.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל.

<אשל ארמוני: השאיפה היא לקצר את זה ולהגיע לפחות משנתיים.

<אשל ארמוני: אבל אנחנו עובדים על זה, זה לא יקרה ביום.

<אשל ארמוני: הנושא הזה של הסכמי גג הוא נושא מהותי, לא אכנס אליו, אבל אגיד כך: אנחנו בעצם מסדירים באמצעות הסכמי הגג פערים של הרבה מאוד שנים ברשויות, בכל הרשויות.

<אשל ארמוני: גם ברשויות החזקות, גם בחלשות, אבל בעיקר בדגש על הפריפריה, וגם במגזר הערבי, שאשיב לשאלות בסופו של דבר.

<אשל ארמוני: ואני חושב שאנחנו עושים מעשה לא פחות חשוב מ"מחיר למשתכן".

<אשל ארמוני: זאת בעצם התוכנית.

<אשל ארמוני: כשאנחנו נכנסים לעיר ויוצרים תוכנית לחמש-עשר שנים, אז באר-שבע וראשון וראש-העין וערים נוספות, יש להן למעשה תוכנית שהממשלה מחויבת אליה.

איתן כבל: אוקיי.

<אשל ארמוני: עוד שקף אחד אחרון זה שקף 11, שבו בעצם הגרף של שינוי המגמה שדיבר עליו השר של רכש הדירות בדיור הציבורי, מהשש דירות שהיו ב-2014 למצב שאנחנו רוכשים מדי חודש כ-80 דירות.

<אשל ארמוני: ואני חושב שבסופו של דבר גם האירוע הזה מראה על יכולת ביצוע, וצריך להמשיך בזה גם ב-16', גם ב-17', וכנראה שגם ב-18'.

<אשל ארמוני: וזה בנוסף לפרויקטים אחרים שאנחנו עושים עם הסוכנות ועם "עמידר", על מנת להגדיל את ההיצע של הדיור הציבורי.

<אשל ארמוני: וגם משכי הזמן שאנשים ממתינים מתקצרים, והדבר הזה, אני חושב, מנוהל יותר טוב.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה.

עיסאווי פריג': איתן, עם כל הכבוד, המנכ"ל והשר - - - דנו בשאלתנו.

עיסאווי פריג': אני שואל שתי שאלות פשוטות.

איתן כבל: אתן לך, אדוני.

איתן כבל: אני מבין.

עיסאווי פריג': וניסיון הבריחה וההתעלמות והעמימות, ושמאלה וימינה, לא יעזור.

<אשל ארמוני: איזה עמימות?

עיסאווי פריג': אגיד לך איזה עמימות.

עיסאווי פריג': התחלת לדבר על תוכנית החומש, אמרת: בחודשים הקרובים נתחיל בהזרמת הכסף, אבל זה מותנה.

עיסאווי פריג': התחלת עם אווירה של לא יודעים איפה הדברים נמצאים.

עיסאווי פריג': אני רוצה תשובה מדויקת.

עיסאווי פריג': שתיים.

יואב גלנט: אנחנו - - -

עיסאווי פריג': שנייה, כבוד השר, שאלה, תן לי להשלים, אשמע אותך.

יואב גלנט: אם יש לך בעיה – דבר איתי.

יואב גלנט: כל מה שיש לך להגיד, אענה לך.

עיסאווי פריג': בסדר, קיבלתי.

יואב גלנט: אני - - - את השאלות, זה בסדר.

יואב גלנט: תקבל תשובות.

יואב גלנט: תאמין לי, תקבל תשובות.

עיסאווי פריג': לא, תשמע אותי, גם אשמע אותך.

עיסאווי פריג': ציינת 1,000 פרויקטים במשרד השיכון.

עיסאווי פריג': כמה מתוך 1,000 הפרויקטים קיימים במגזר הערבי?

עיסאווי פריג': שאלה שלישית.

עיסאווי פריג': תכתוב ותענה לי, מה הבעיה?

עיסאווי פריג': ציינת 130,000 איש שמקבלים תמיכה בשכר דירה.

עיסאווי פריג': כמה מתוכם במגזר הערבי?

<דוד קשני: אף אחד.

עיסאווי פריג': תענה.

עיסאווי פריג': אל תתחילו עם מריחות.

עיסאווי פריג': אבדוק את הכול.

עיסאווי פריג': אל תתחילו.

איתן כבל: אוקיי, עיסאווי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חברים, חוזר אלי.

איתן כבל: בוא נרגיע.

איתן כבל: קודם כול, תודה לשר ותודה למנכ"ל.

איתן כבל: היום הזה הוא קודם כול, חברים יקרים, על פי החוק והכללים.

<לאה ורון: על-פי התקנון.

איתן כבל: על-פי התקנון, סליחה.

איתן כבל: השר אמור להציג קודם כול.

איתן כבל: לא כתוב שם: ואחר כך יישאלו שאלות.

איתן כבל: התקנון הוא קודם כול הצגת תוכנית העבודה על-ידי השר.

איתן כבל: אם אני אוהב, לא אוהב, זה דיון אחר.

איתן כבל: אבל קודם כול מבחינת השר הוא מבצע את הפעולה המתחייבת מהתקנון, ועל זה צריך להגיד קודם כול תודה.

איתן כבל: וזו לא פעם ראשונה שהשר בשנה האחרונה נמצא כאן.

איתן כבל: נקודה ראשונה.

איתן כבל: עכשיו, נקודה שנייה.

איתן כבל: עקב לוח הזמנים, בסוף בסוף לא באנו לעשות פה שיח של חרשים, במובן הזה שהגיע, אמר, הלך.

איתן כבל: בשביל זה יכולנו לקבל גם את המצגת, אדוני המנכ"ל, וזה בסדר גמור.

איתן כבל: אנחנו מנסים לייצר סוג של אינטרקציה ולהעלות נושאים.

איתן כבל: אני כן יכול לומר, ופתחתי עם זה, שבפעם הקודמת מה שלא הספקנו לשאול או מה שנשאל הועבר למשרד, וקיבלנו תשובות מאוד מאוד מפורטות, ואני אומר זאת בלי טיפה של ציניות, הלוואי שכל המשרדים היו נוהגים באופן הזה, וזה הועבר לכל חברי הכנסת.

איתן כבל: עכשיו, אני רוצה שהדיון יהיה ממוקד.

איתן כבל: אני כבר מודיע: יהיה דיון המשך, כי בדברים שהשר אמר, כמעט כל פרויקט שהוא נגע בו זה עולם ומלואו.

איתן כבל: דרך אגב, אדוני השר, הייתי במשרד הבינוי והשיכון בשנים 92'-95' – יש לי דז'ה וו.

איתן כבל: זאת אומרת, אם הייתי סוגר ולא אומר איזו שנה אנחנו נמצאים, זה ממש הניסיונות - - -

איילת נחמיאס ורבין: היו 1,000,000 עולים לשקם.

איתן כבל: ואני אומר את זה לא ממקום – אלא מהמקום הכי טוב והכי נכון.

איתן כבל: כי השאלות עומדות, שאגע בהן בקצרה, כי אני רוצה לתת לחברים המכובדים כאן לדבר.

איתן כבל: יש למשל שאלה של הפינוי-בינוי, שאני מניח שבשנים הקרובות זה יהיה אחד הדברים המסיביים, כי זו הדרך היחידה, אדוני המנכ"ל, לטפל במע"ר, זאת אומרת כל העניינים של פינויים-בינויים - - -

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איתן כבל: רק מה הבעיה בהרמת בניינים לגובה, כשאתה מייצר תמהיל?

איתן כבל: האחזקה עולה - - -

איילת נחמיאס ורבין: - - - מגדל של ארבעה חדרים.

איתן כבל: איילת, אני מדבר שוטף, נשמה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא הפסדתי אתמול.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר, יש כאן שאלות כבדות משקל.

איתן כבל: כפי שהשר אמר, הפער הוא של 130,000 במחסור בדירות.

איתן כבל: כשאתה מסתכל פנימה אתה אומר: גם ה-30 בסוף בסוף, סוג של אקמול גם אם הוא פורטה אתה נותן אותו, כי בסוף כל הזמן נכנסים לתוך המעגל הזה.

איתן כבל: ואתה מוצא את עצמך שאתה לא מצליח להדביק את - - -

יואב גלנט: היו לנו 11% מהדירות בבעלות המדינה בשנת 80'.

יואב גלנט: היום האחוז הוא 2%.

יואב גלנט: זה נבע מהחוק שהתקבל פה בכנסת, לא אני קיבלתי אותו.

אורלי לוי אבקסיס: ומאי יישום הסעיף השני של החוק.

אורלי לוי אבקסיס: כי אם היה מיושם הסעיף השני של צביעת הכספים כתנאי נוסף, אז לא היינו נמצאים - - -

איתן כבל: אורלי, זה כמו שיטת הבחירה הישירה.

איתן כבל: אילו היו עושים את כל התהליך הזה, היא הייתה כנראה נשארת.

איילת נחמיאס ורבין: אורלי, שלא לדבר על שיפוץ.

איתן כבל: אוקיי, אפתח את הדיון, כי יש פה שאלות של רכישת הדירות וחברת "מטרופוליס", ומה רכש ומה רכשו.

איתן כבל: גם אעביר את זה בצורה מאוד מאוד מסודרת אליכם, כדי לקבל את כל התשובות גם לקראת - - -

יואב גלנט: אם "מטרופוליס" לא הייתה נכנסת לא הייתה תחרות, ו"עמידר" לא היו מגיעים – רק שתדעו, כל העלייה הזאת - -

<קריאה: בגלל "מטרופוליס".

יואב גלנט: - - היא כתוצאה מכניסה של מתחרה.

יואב גלנט: אין מתחרה, לא משנה מה אתה אומר.

יואב גלנט: נכנס מתחרה, התחילו לעבוד.

איתן כבל: אדוני השר, אמרתי זאת לא רק ממקום של - - -

יואב גלנט: לא, אני שומע אנשים אחרים מדברים על העניין הזה – רוממות - - -

איתן כבל: בסדר, לא משנה.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: נתחיל את הדיון, כי באמת יש לי כאן סדרה ארוכה של שאלות – לי, אבל אני באמת לא רוצה לקחת לעצמי את הסמכות כיושב-ראש אלא לאפשר.

מנחם אליעזר מוזס: לא רוצה להיות קופץ בראש.

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: עכשיו, אני מאוד מבקש, גם אם אפשר יהיה לבקש אורכה, אם היושב-ראש יאשר לנו, אודה לכם מאוד.

איתן כבל: אבל נעשה דיון נוסף בקרוב מאוד מאוד, ואני מקווה שהלשכה שלך תוכל לתאם לנו את זה בלוח זמנים קצר.

עיסאווי פריג': אני רשום, איתן?

יוסי יונה: אתה כבר שאלת.

עיסאווי פריג': לא, עוד לא דיברתי.

איתן כבל: חברים.

איתן כבל: ראשונת הדוברים היא חברת הכנסת איילת נחמיאס.

איתן כבל: ונעשה ריץ' רץ' בין האורחים לבין חברי הכנסת.

מנחם אליעזר מוזס: - - -

איתן כבל: אתה רשום, כן.

מנחם אליעזר מוזס: צריך עוד להגיע למירון היום.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: חברת הכנסת איילת נחמיאס, והראשון רן מלמד אחרי זה.

איתן כבל: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: השר והמנכ"ל, אשתדל להיות תמציתית, כי גם על חלק מהשאלות עניתם תוך כדי.

איילת נחמיאס ורבין: אשתדל באמת להיות תמציתית, על חלק מהשאלות התייחסת אליהן.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא יודעת להגיד, עדיין לא ענית, אבל אני יכולה להגיד שמי שמסתכל עליך, לפחות בשנה שאתה בתפקיד, נראה ש"התלבשת עליו", כמו שאומרים בעברית עממית.

יעקב פרי: היה לך כדאי לבוא, יואב, אתה רואה?

איילת נחמיאס ורבין: לא, אני אומרת את מה שאני חושבת.

איתן כבל: הוא יכול לצאת מפה עם מחשבות לא טובות.

איילת נחמיאס ורבין: שלושה דברים מהותיים.

יואב גלנט: כבר למדתי שמהאופוזיציה זה קל לקבל שבחים.

איילת נחמיאס ורבין: חכה.

איילת נחמיאס ורבין: יש כמה בקשות ששוכבות אצל אבישג.

איילת נחמיאס ורבין: שלושה דברים קצרים.

איילת נחמיאס ורבין: אני בכל זאת רוצה לחזור לעניין הפיקוח על יחס היזם פר יחידות קרקע.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזה מתחבר גם למה שהמנכ"ל דיבר עליו, על נושא מרכזי הערים.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שמאוד מאוד חשוב לראות שאנחנו לא מייצרים באמת את ה-slums הבאים, תוך כדי תהליך שבו אנחנו רצים, ובצדק רצים, לנושא ההתחדשות העירונית.

איילת נחמיאס ורבין: אני, אגב, באופן אישי חושבת ששם מאוד מאוד קריטי לפתוח את כל הפלונטרים שאפשר ברשויות המקומיות.

איילת נחמיאס ורבין: ואגב, אנחנו יודעים שדוח המבקר מתייחס לזה, אומנם לתקופה טרם כניסתכם לתפקיד, אבל הוא מתייחס לנושא הפלונטרים הקשים בהתחדשות העירונית.

איילת נחמיאס ורבין: צריך לומר באמת: 2,500 יחידות דיור, אנחנו מכירים בעיקר את הפרויקט מקרית-אונו, שאני חושבת שהוא הצלחה גדולה, וכרגע עומדים על הפרק עוד כמה פרויקטים.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני באמת מוטרדת: יד-אליהו, השר, נתת דוגמה מעולה, למקום שאותי באופן אישי מאוד מאוד מדאיג בנושא הזה.

איילת נחמיאס ורבין: הדבר הנוסף, דיור להשכרה ארוכת טווח.

איילת נחמיאס ורבין: זה נכון שזה יותר בעולם מטה הדיור מאשר באופן קלאסי במשרד, אבל אני חושבת שזאת שאלה שצריכה באמת להטריד, כי לדעתי גם דיור להשכרה ארוכת טווח לא נוגע רק לגדרה-חדרה.

איילת נחמיאס ורבין: לצורך העניין, גם לגדרה-חדרה, אבל הוא יכול להיות רלוונטי לעוד מקומות, ויכול להיות אגב שאפשר לשלב את זה עם פתרונות באזורים שחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס מדברת עליהם.

איילת נחמיאס ורבין: בעיני זה באמת אחד הדברים הקריטיים.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, שוב, נוגע יותר למשרד האוצר, אבל יכול להיות שבגלל הדירות להשקעה שנרכשו פה לאורך השנים האחרונות, דווקא הנושא של מיסוי, שהמדינה, בינינו, בנושא של מיסוי על שכירות, שאלתי את משרד האוצר כבר כמה פעמים, כמה כסף מקבלים בעניין הזה, זה נאמד ב-200,000,000 שקל.

איתן כבל: משפט אחרון.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, שלא תבין אותי לא נכון, אני לא מזלזלת ב-200,000,000 שקל, אבל אני אומרת שיכול להיות שמהיפוך הדברים, יכול להיות שאפשר לקבל דיבידנד יותר גבוה.

איתן כבל: אוקיי.

איילת נחמיאס ורבין: ושאלה אחרונה שהיא יותר קשה והיא נוגעת למשהו שהוא באמת בליבת העשייה שלכם: אני לא לגמרי משוכנעת שעד היום הבנתי למה העדפתם את הקמת שני היישובים החדשים בנגב על פני חיזוק המרכזים העירוניים הקיימים.

איתן כבל: את פותחת פה דיון עכשיו.

<קריאה: חמישה.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, חמישה.

יואב גלנט: אל"ף, חמישה.

יואב גלנט: ובי"ת, אני מציע לך לקרוא את כתבי בן גוריון, להסתכל על כיבוש הנגב על-ידי יגאל אלון.

יואב גלנט: וגם על מפעל המים של אשכול, לא מהמפעלים שלי.

איתן כבל: לא, אל תענה, עשה לי טובה.

איילת נחמיאס ורבין: השר - - -

איתן כבל: איילת, סליחה שאני מתפרץ.

איילת נחמיאס ורבין: לא, זה נושא מאוד כבד.

איתן כבל: סליחה, אין לי בעיה.

איילת נחמיאס ורבין: ואגב, קראתי מספיק את בן גוריון.

איתן כבל: איילת, זה לוקח זמן מאחרים.

איתן כבל: את מעלה פה באמת שאלה.

איתן כבל: אני, דרך אגב, בצד שלך בעניין הזה.

יוסי יונה: זה חלק מהתוכניות.

איתן כבל: אבל שנייה.

איתן כבל: בדיון הבא מראש אבקש להקדיש, כי זה גם דיון עקרוני.

איילת נחמיאס ורבין: מקובל עלי.

עיסאווי פריג': יש לך הרבה נושאים להקדיש, אני רואה.

מנחם אליעזר מוזס: אתם חושבים להחזיר את זה גם למישהו?

מנחם אליעזר מוזס: את הנגב?

איתן כבל: איילת, תודה.

איתן כבל: רן מלמד, בבקשה.

<רן מלמד: תודה.

<רן מלמד: רן מלמד, סמנכ"ל עמותת "ידיד".

<רן מלמד: אני קודם כול באמת רוצה לברך את השר ואת המנכ"ל, ובאמת רואים, אני לפחות רואה מהעבודה שלנו בעמותת "ידיד" שיפור מאוד משמעותי בכל מה שקורה לתחום הדיור בנושאים שאנחנו עוסקים בהם.

<רן מלמד: יש לנו המון שאלות וקושיות, אני כן רוצה להתייחס לשני דברים שלדעתי הם עקרוניים.

<רן מלמד: הראשון נוגע לכך שבעצם הסיוע הממשלתי בדיור בכלל ניתן היום למי שמוגדר כחסר בית, בין אם זה ב"דיור למשתכן" ובין אם זה אנשים שמבקשים לקבל זכאות לדיור ציבורי.

<רן מלמד: אבל יש הבדל תהומי בין ההגדרה של חסר בית ב"דיור למשתכן" לבין חסר בית בזכאות לדיור ציבורי.

<רן מלמד: אתן דוגמה אחת, ומכתב בנושא הזה נמצא על שולחנך, אדוני השר, כבר תקופה.

<רן מלמד: לצורך קבלת זכאות יכול אדם שהייתה בבעלותו דירה שש שנים שקדמו להגשת הבקשה, בכל מה שקשור ל"דיור למשתכן".

<רן מלמד: בדיור ציבורי לעומת זה זה עשר שנים.

<רן מלמד: אם כבר, זה היה צריך להיות בדיוק הפוך, כי דווקא האוכלוסייה היותר חלשה היא זו שמגיע לה סיכוי יותר גבוה.

<רן מלמד: בדקנו נהלים נוספים שקשורים להגדרות של חסר דיור, כמו האפשרות שתהיה בבעלותך חלקיות בנכס, אפילו כנכס רעיוני, אז בדיור ציבורי בכלל אסור שתהיה בזכאות, ב"דיור למשתכן" מדובר על שליש נכס בעלות מסוימת או בגובה מסוים.

איתן כבל: דרך אגב, בעבר גם לא יכולת להיכנס ולקבל את המשכנתא.

איתן כבל: זו כבר התקדמות.

<רן מלמד: נכון.

<רן מלמד: אבל מדובר פה באפליה קשה, שאני חושב שצריך לתת לה - - -

איתן כבל: כן כן, בסדר.

איתן כבל: מקבל.

<רן מלמד: הנושא השני - -

איתן כבל: והאחרון.

<רן מלמד: - - והאחרון הוא הנושא של הדיור הציבורי במגזר הערבי.

עיסאווי פריג': יש דיור ציבורי במגזר הערבי?

<רן מלמד: לא, זה מה שאני רוצה להגיד.

<רן מלמד: במשך שנים שלא בנו דיור ציבורי, אז היו גם תירוצים טובים למה לא לבנות דיור ציבורי במגזר הערבי.

<רן מלמד: אבל עכשיו כשקונים דירות, אז למה לא לקנות דירות ולתת אותן לזכאים או לעודד זכאות למי שמגיע לו בדיור הציבורי?

<רן מלמד: על-פי התשובות שקיבלת אתה, אדוני היושב-ראש, לפני שבועיים, אז בנצרת רכשו 11 דירות.

<רן מלמד: אנחנו יודעים שמספר האנשים שזכאים שם לדיור ציבורי, או יכולים להיות זכאים לדיור ציבורי, הרבה יותר גבוה.

<רן מלמד: במעלות-תרשיחא – דירה אחת כמדומני, וביישובים אחרים שום דבר.

<רן מלמד: אני חושב שגם זאת נקודה שצריך לתת עליה את הדעת.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה.

עיסאווי פריג': כבוד המנכ"ל אמר: 437.

<רן מלמד: זה ב"דיור למשתכן", זה לא קשור.

איתן כבל: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, ואחריה – דני גיגי.

איתן כבל: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת רוצה להודות לשר, ובאמת לשינוי התפיסתי שהמשרד שלו עובר.

אורלי לוי אבקסיס: ולא בכדי הוסף בחזרה מה שהורד אך לפני קצת יותר משנה, הנושא של השיכון.

אורלי לוי אבקסיס: זה משרד הבינוי והשיכון.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו צריכים לזכור שהמדינה לא בונה, אז לכן גם לא היה בעיני צורך להשאיר בכלל את הבינוי כאשר הורידו את השיכון.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זו באמת איזה סמנטיקה קטנה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, בכל מה שקשור לדיור ציבורי, אין ספק, ישנה רוח חדשה וכוונות טובות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל עדיין חלק מהדרישות, ביניהן גם הדרישה של מפלגתך בהסכם הקואליציוני הייתה על 5% בפרויקטים חדשים, שייועדו לדיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: דרשתם – אנחנו גם דרשנו, אז, לא עכשיו – וזה נכנס לסעיף הקואליציוני.

אורלי לוי אבקסיס: גם ש"ס וגם המפלגות האחרות דרשו.

אורלי לוי אבקסיס: רק מה, נראה שלאף אחד לא בוער ליישם את זה, גם אף אחד לא רוצה ליישם את זה.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא כזו: אם אנחנו מדברים על כך שאנחנו לא רוצים שייהפכו להיות "סלאמסים" במדינת ישראל של דיור ציבורי, זו בדיוק ההזדמנות לחלק את זה באופן נכון, שכלתני, ובאיזשהו תמהיל אורבני כזה או אחר.

אורלי לוי אבקסיס: 5% עונה על כל הבעייתיות שעכשיו הצגת.

אורלי לוי אבקסיס: לכן זה פתרון נהדר.

אורלי לוי אבקסיס: דבר שני שאני רוצה לדבר עליו.

אורלי לוי אבקסיס: עלה לוועדת שרים לחקיקה הצעת חוק שיצאה מפה, הצעת חוק שלי שקידמתי בכנסת הקודמת, שעברה קריאה ראשונה בכנסת הקודמת וביקשנו דין רציפות.

אורלי לוי אבקסיס: לא עבר בממשלה כי מישהו כנראה רוצה להעניש אותי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל ועדת הכלכלה בראשות חבר הכנסת איתן כבל אולי תזכה לקצת יותר אהדה בקואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: אותם אנשים שנמצאים היום, ודיברת על כך, שהם נאלצים להשלים – ואני לא מדברת על זכאים לשכר דירה, אלא על זכאים לדיור ציבורי, אותם אנשים שמחזיקים את התעודה ביד ולא יכולים לממש אותה, אותם אנשים מקבלים שכר דירה שהוא אפילו לא 50% מהעלות הריאלית האמיתית.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן הם נדרשים להביא יש מאין, מהאוכל של הילדים שלהם, מהלימודים של הילדים שלהם או מכל דבר אחר, כדי להביא לכך שישלימו את הפער בין שכר הדירה הריאלי בשוק לבין מה שהמשרד נותן.

אורלי לוי אבקסיס: מה גם שהמשרד נותן באיחור, רק אחרי באמת בירור קיום החוזה.

אורלי לוי אבקסיס: זה מה קדם למה, הביצה או התרנגולת.

אורלי לוי אבקסיס: מי ירצה להשכיר להם אם משרד הבינוי והשיכון בכלל לא נמצא בתמונה?

אורלי לוי אבקסיס: מאיפה הם יביאו?

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, זו שאלה אחת שבאמת ראוי לשאול.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, המחיר, העלות של אותה הצעת חוק היא לא בשמיים, בעיקר לא אם מדובר על הזכאים של משרד הבינוי והשיכון, שם מדובר באמת על סביבות ה-30,000,000 שקל, שכבר הגענו להסכמה ואיכשהו נעלמו.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לשמוע מה עמדתך בשני הנושאים.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, לנושא שהוא בעיני - -

איתן כבל: אחרון.

אורלי לוי אבקסיס: האחרון.

אורלי לוי אבקסיס: למרות שיש נושאים מאוד גדולים, אבל האחרון, בעיני, שהוא אחד הנושאים החשובים ביותר לצעירים במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: אתם בשם האקט החברתי שאני כל כך רוצה לחבק, כי זה באמת קידום פרי יוזמה שלי – משכנתא 90% - יוצרים עוולה חברתית בלתי נתפסת.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אתם הופכים את זה רק למי שזוכה בפרויקטים של ה"מחיר למשתכן", אתם הופכים את האוכלוסייה הזאת לאוכלוסייה שלעולם לא תוכל להגיע לכך.

אורלי לוי אבקסיס: כי אם לדוגמה, בוא ניקח באמת את הדוגמה הכי טריוויאלית: בעפולה יש "מחיר למשתכן", בבית-שאן לא.

אורלי לוי אבקסיס: תגיד לי למה זוג צעיר יישאר בבית-שאן.

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא יכול ליהנות פעמיים: לא ממחיר דירה זולה יותר, כי גם אפילו את מענקי המקום הורדתם.

אורלי לוי אבקסיס: לא יקבל מחיר דירה זולה יותר, וגם לא ייהנה מסבסוד או מערבות למשכנתא.

אורלי לוי אבקסיס: מה שאומר שאתם גוזרים במו ידיכם על הצעירים בעיירות הפיתוח או בעיירות הפיתוח לשעבר לעזוב לראש-העין, למודיעין, להרצליה – שם יש פרויקטים "מחיר למשתכן".

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, זה נראה לכם הגיוני?

אורלי לוי אבקסיס: זה נראה בר ביצוע?

אורלי לוי אבקסיס: ומדוע אותם זוגות צעירים, שאנחנו יודעים שב"מחיר למשתכן", גם אם יהיה בפריסה ארצית, והוא לא בפריסה ארצית, לא יכול להביא אפילו לא 10% מהדרישה.

איתן כבל: תודה, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: מדוע לא תקבעו אפילו רף עד כמה משכנתא 90%, ותעשו את זה בפריסה?

אורלי לוי אבקסיס: כי זה לא יעמוד במבחן בג"ץ.

איתן כבל: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם אנחנו רוצים לדאוג לכלל הצעירים או אנחנו רוצים לדאוג רק לאלו שבחר שר האוצר להקים שמה את הפרויקט עם "מחיר למשתכן".

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני לפחות הרווחתי ממך דבר אחד טוב, שראש-העין כבר נחשבת מוקד עלייה, ומה ניתן לראש-העין.

אורלי לוי אבקסיס: לא, ראש-העין עיר חזקה, בוא נודה.

אורלי לוי אבקסיס: הכול יחסי בחיים.

איתן כבל: לא, אני אומר, היום ראש-העין זה עולם אחר.

אורלי לוי אבקסיס: הלוואי שנגיע לשם, איתן.

איתן כבל: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

איתן כבל: עוז ליס, ולאחר מכן חבר הכנסת מוזס.

עיסאווי פריג': אקצר.

עיסאווי פריג': תודה לך, אדוני יושב-ראש הוועדה, על קיום הדיון, ותודה לשר שבא ומציג.

עיסאווי פריג': ואני פונה לשר, כל ההערות שלי וכל השאלות שאני שואל, כבוד השר, אין בזה שום טעם אישי.

עיסאווי פריג': אני שואל מדם ליבי, שואל כי כואב לי לאור מה שאני רואה.

עיסאווי פריג': כל מה שאני רואה בזמן היותי בכנסת, בשלוש השנים שאני מתעסק בחלק מזמני בסוגיה הזו, רק מריחות ועוד מריחות ועוד מריחות ועוד מריחות.

עיסאווי פריג': לפני כמה חודשים הייתה הללויה, ומה לא כתבו.

עיסאווי פריג': 15, 13 מיליארד שקל הולכים למגזר הערבי – הערבים, הערבים.

עיסאווי פריג': צחקתי כמו כולם, כי ידעתי שהיישוב הערבי לא יהפוך להיות סביון.

עיסאווי פריג': חיכיתי, אמרתי: אעשה מעקב.

עיסאווי פריג': ועכשיו המנכ"ל אומר: 1.4 מיליארד שקל מיועד לשיכון.

עיסאווי פריג': והוא ממשיך: רוב הכסף מיועד לתכנון, בחודשים הקרובים נתחיל להזרים כסף לעיריות.

עיסאווי פריג': וממשיך: וזה מותנה בבנייה רוויה ו - - -

<אשל ארמוני: לא אמרתי את זה.

עיסאווי פריג': מותנה.

עיסאווי פריג': אמרת, אדוני.

<אשל ארמוני: לא נתת לי לסיים את המשפט - - -

איתן כבל: עזוב, לא ויכוח, אדוני המנכ"ל.

<אשל ארמוני: לא, אבל חבל - - -

איתן כבל: הוא לא בא אתך בהתנגשות, עזוב.

עיסאווי פריג': אני לא אתך בהתנגשות.

עיסאווי פריג': לא חולק עליך.

<אשל ארמוני: לא, בוא נתקן את הנתונים: העברת הכסף של מבני הציבור איננה מותנית בבנייה חדשה.

<אשל ארמוני: היא הולכת לבנייה הישנה, היא הולכת לצמצום פערים.

<אשל ארמוני: אז רק - - -

עיסאווי פריג': זה אין בעיה.

עיסאווי פריג': אז אני שואל כמה שאלות, אדוני השר.

עיסאווי פריג': מצוקת הדיור בחברה הערבית, כמו כל החברה במדינת ישראל, זועקת לשמיים.

עיסאווי פריג': אני רוצה להתמקד רק בסוגיה אחת של מכרזי הקרקעות במגזר הערבי, המכרזים שעדיין תלויים תחת הכותרת המרבה במחיר.

עיסאווי פריג': איך אני במכרזים האלו אתן לעני ובעל המצוקה והמוחלש להגיע ולקחת "פייט" ברכישת דירה במרבה למחיר.

עיסאווי פריג': ימשיך לזכות בה עיסאווי וכל החברים שמסודרים.

עיסאווי פריג': איך נדאג לו?

עיסאווי פריג': אחת.

עיסאווי פריג': שתיים, אני מרגיש התנגשות, בחלקה התנגשות תרבותית, בין המשרד לבין החברה הערבית.

עיסאווי פריג': בשנה האחרונה, כשאתה בתפקיד, אדוני השר, כמה מכרזים יצאו ליישובים הערבים?

יואב גלנט: הרבה יותר מכל השנים שאתם פעילים בכנסת ומנסים לעשות את זה.

יואב גלנט: הראשונים שמרימים את המקל הזה אחרי כל כך הרבה שנים זה אנחנו.

יואב גלנט: עכשיו, תסתכלו אחורה על מה עשיתם, על זה שלא שיתפתם פעולה, על זה שלא עבדתם ביחד עם המגזר הערבי והמגזר היהודי, ותראה מה התוצאה.

יואב גלנט: אנחנו נמצאים במצב שאנחנו מניעים עיר חדשה בג'דיידה-מכר, אנחנו משווקים בעראבה, אנחנו משווקים בסח'נין, אנחנו משווקים בנצרת, אנחנו משווקים בטמרה.

יואב גלנט: כל הדברים האלה על השולחן, אתה יודע אותם, אנשים יודעים אותם, רק נוח לא להגיד.

עיסאווי פריג': למה הזעקה ממשיכה לבוא מהשטח?

יואב גלנט: כי אתם - - -

עיסאווי פריג': עזוב אתם, דבר אלי, שמי עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': אל תגיד לי אתם.

יואב גלנט: עיסאווי פריג', תשמע, אני שר הבינוי והשיכון של מדינת ישראל, של המגזר היהודי ושל המגזר הערבי.

יואב גלנט: תלך בכל הכפרים הערביים, ואני מכיר אותם לא רע, ותשאל אותם מי מהשרים ביקר אותם בשנים האחרונות ודאג להם.

יואב גלנט: תלך לסח'נין, לעראבה, לדיר-חנא, לעיילבון, לנצרת, ליפיע, אני יכול ללכת אתך לכל המקומות שהייתי בשנה האחרונה.

יואב גלנט: איזה שר היה - - -

עיסאווי פריג': אני עוקב אחריך ורואה, אבל ברמת המעשים והפתרון בשטח, מה אני יכול להגיד לתושב?

איתן כבל: אוקיי, שאלת.

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': אעביר את כל השאלות בכתב לשר, אין לי בעיה.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: קודם כול, אני מבקש שתכין רשימת שאלות, כמו שעשינו גם פעם קודמת, ונעביר את זה בצורה מסודרת, כפי שעשינו אז גם.

איתן כבל: בבקשה, עוז ליס.

<עוז ליס: כן, אני כאן.

איתן כבל: כן, קצר מאוד.

איתן כבל: ברשותך, שם ותפקיד לפרוטוקול גם.

<עוז ליס: שלום, אני עוז ממגמה ירוקה מבאר-שבע.

<עוז ליס: אני תושב הדרום כל החיים שלי, ואני פה כי אני מודאג.

<עוז ליס: אני פה כי אני מודאג, כי אני מרגיש – ואני מנסה להביא את הקול של תושבי הדרום, של הצעירים בדרום – אני מרגיש שלא מתייחסים אלינו.

<עוז ליס: אני מרגיש שאתם מדברים פה הרבה מאוד על תשתיות ועל הרבה דברים, אבל בתכלס, בתכלס, כדי להשאיר את החברים שלי בבאר-שבע, כדאי שאשאר בבאר-שבע אנחנו צריכים הרבה יותר מסתם בניין, אנחנו צריכים הרבה יותר משכונות יפות שנראות טוב עם הרבה עצים.

<עוז ליס: אנחנו צריכים תשתיות.

<עוז ליס: אמרת, כבוד השר, שהכבישים עוקפים את הרכב הפרטי, אז אנחנו צריכים שהכבישים ייבנו ככה שהתחבורה הציבורית תהיה אטרקטיבית יותר מרכב פרטי, כי רכב פרטי זה יקר, אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו את זה.

<עוז ליס: עכשיו, אני רוצה לדבר על משהו שגלש לנו ככה מתחת לרדאר פה, וזה כן התוכנית של חמישה יישובים חדשים בדרום.

<עוז ליס: נכון, אמרת שהתוכנית ממקום ערכי, אבל התוכנית גם ממקום מאוד לא נכון כלכלית.

<עוז ליס: כי התוכנית הזאת עולה לנו הרבה מאוד כסף – לנו, למשלמי המיסים, לחבר'ה שאמורים לקבל את זה.

<עוז ליס: ולמי היא מוצעת?

<עוז ליס: היא מועצת לחבר'ה עשירים.

<עוז ליס: היא לא מוצעת לחבר'ה הצעירים בדרום, היא לא מוצעת לאנשים שאמורים להישאר בדרום.

<עוז ליס: היא מוצעת לחבר'ה שיכולים כבר להרשות לעצמם את הבתים ביישובים האלה.

<עוז ליס: עכשיו, זה חטא כפול, היישובים האלה.

<עוז ליס: לא רק שזה עולה המון, זה גם מושך לנו אנשים חזקים מאותן ערים ומאותם היישובים.

<עוז ליס: אנחנו לא יכול להתעלם מזה.

<עוז ליס: והנתונים שאני מביא לא סתם אני ממציא אותם, זה נתונים שהכנסת בדקה, זה נתונים ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, זה נתונים ממכון המחקר והמידע של בנק ישראל.

<עוז ליס: זה לא דברים שאנחנו סתם חושבים עליהם.

<עוז ליס: אלה נתונים שאנחנו מרגישים שאף אחד לא מתייחס אליהם.

<עוז ליס: ואנחנו מנסים, ואנחנו אומרים, ואנחנו פונים לתקשורת, ועושה רושם שאומרים: לא, זה בסדר, אנחנו נשארים במנטרה הזאת של מנסים להביא אוכלוסייה חזקה לנגב – לא.

<עוז ליס: אתם רוצים להביא אוכלוסייה לנגב?

<עוז ליס: תהפכו את אוכלוסיית הנגב לחזקה.

<עוז ליס: תיקחו את החבר'ה שגרים עכשיו בנגב, תספקו להם תשתית אמיתית לעבודה עתירת הכנסה, תספרו להם תשתית אמיתית לחינוך איכותי, לבריאות.

<עוז ליס: כל הדברים שצעירים צריכים, הם כרגע לא מקבלים בערים.

<עוז ליס: עכשיו, אני רואה את כל מי שיושב פה, ולכל מי שיושב פה יש יד בדבר.

איתן כבל: משפט אחרון.

<עוז ליס: מילים לסיום.

<עוז ליס: אני באמת מעריך את כל הדברים שעושים, אני פשוט חושב, ואני מייצג פה את הצעירים בדרום שחושבים כמוני, אחרת הם היו נשארים יחד אתי בבאר-שבע, שיש חשיבות גדולה מאוד להסתכלות לעתיד, ואנחנו חייבים למנוע, כמו שאמרנו, גם את ה-slums.

איתן כבל: תודה.

<עוז ליס: אבל אנחנו חייבים למנוע את ההיווצרות של משברים בעתיד ביישובים בדרום.

<עוז ליס: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת מוזס.

<קריאה: ביבי התעורר ספרדי, לך תדע מה יהיה.

אורלי לוי אבקסיס: מעניין אם הוא אוהב את עצמו אחרי שהוא גילה.

איתן כבל: חברים, חבר הכנסת מוזס מדבר.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה לך על עצם הדיון כאן, תודה לשר.

מנחם אליעזר מוזס: אני מברך את השר וצוותו, אני יודע שהם עושים עבודת קודש, עבודה טובה.

מנחם אליעזר מוזס: רק אתמול ראיתי שאתם כבר דנתם על תוספת של עוד 25,000 יחידות דיור, מעבר ל-156,000 שנמצאים בצנרת, וברכותיי על זה.

מנחם אליעזר מוזס: אבל מצד שני, עיני יוצאות מקנאה, בגלל שאני רואה את התוכניות של גורדי השחקים האלה, 11, 15 קומות ומעלה, ואני רואה אותן ללא סוכות, אז אני כבר מבין שהדירות האלה לא מיועדות לציבור שלי, שאני מייצג.

יצחק וקנין: איך הגעת לסוכה?

מנחם אליעזר מוזס: וצר לי מאוד על זה.

מנחם אליעזר מוזס: כי הייתי רוצה לומר לכם, ומזמין אתכם פעם לסיור 300 מ' מכאן, ולראות איך שגרים כבר במינוס 4 – מינוס 1, מינוס 2, מינוס 3, מינוס 4.

מנחם אליעזר מוזס: וגן ילדים במינוס 2.

יצחק וקנין: וסוכה במינוס 5.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, אני רוצה שתבוא ונעשה סיור.

מנחם אליעזר מוזס: הקמתי כאן את שדולת הדיור לפני שבע שנים, והיו חברים מהשמאל שבשמאל ומהימין שבימין, באנו לסיור המחריד הזה, לראות איך שגרים ללא אור, ללא אווירה, אלא רק את האוויר של ה"אגזוזטר" של מי שמשכיר את הדירה, ולראות איזו מצוקה.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אלו גם לוקים כפליים, כי הם לא מקבלים השתתפות בשכר דירה.

מנחם אליעזר מוזס: בשביל השתתפות בשכר דירה זו צריכה להיות דירה, ולא מי שגר במחסן, לא מי שגר בחניון, ולא מי שגר כשהחדר השני שלו היה פעם חדר האשפה, תסלחו לי, שהוא צרף את זה לבית – כן כן, אראה לכם את זה.

מנחם אליעזר מוזס: תבואו ותראו באיזו מצוקה גרים.

מנחם אליעזר מוזס: ולא גרים בכפרים – בירושלים.

מנחם אליעזר מוזס: אני קורא לזה "ירושלים של מטה".

מנחם אליעזר מוזס: יש ירושלים של מעלה ויש ירושלים של מטה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה אומר: זה באמת ירושלים של מטה.

מנחם אליעזר מוזס: זה באמת ירושלים של מטה.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה שבאמת השר יבוא, שהציבור יתרשם, שהיושב-ראש יעשה כזה סיור, תראה באיזו מצוקה.

מנחם אליעזר מוזס: והדבר השני שרציתי לשאול, ובזה אני מסיים, יש לי הרבה מה לומר.

מנחם אליעזר מוזס: הוא אמר בדם ליבי, אני כל הזמן מדבר על זה, פשוט זה נושא מקצועי, שהשר יסביר לי מדוע ל-4,000 יחידות הדיור בבית-שמש שיצאו לאור עכשיו למכרזים, אז אף קבלן כמעט – רק 20% רצו על המכרזים, וזה לא עניין את הקבלנים.

מנחם אליעזר מוזס: האם בגלל יוקר הקרקע, או ה"מחיר למשתכן"?

מנחם אליעזר מוזס: שאני יודע שהורדתם את זה ל-280,000 שקל, אבל זה עדיין כנראה לא מספיק.

מנחם אליעזר מוזס: זה לא עניין את אף אחד מהקבלנים לבוא, ומה המשמעות של זה.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: חברים, תשמעו, אני מצטער, לא ידעתי את זה, השר תורן מליאה, והוא צריך לצאת.

איתן כבל: אני רוצה לעשות את זה כך.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לתקן: מחיר הפיתוח.

<קריאה: אני יכולה רשות דיבור בבקשה?

איתן כבל: שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: היושב-ראש, יש פה תיקון, שאולי כדאי שייכנס גם לפרוטוקול.

אורלי לוי אבקסיס: הוא התכוון לפיתוח ולא למחיר הדירה.

מנחם אליעזר מוזס: לא מחיר הדירה.

מנחם אליעזר מוזס: זה היה 350, הורדת - -

איתן כבל: בסדר גמור.

מנחם אליעזר מוזס: - - 240 נדמה לי.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: האמת, אנחנו כבר אחרי הלו"ז שלנו.

איתן כבל: השר חייב לעלות למליאה, כי הדיון עצמו הסתיים ב-11:00 אבל משכתי אותו עד 11:10.

איתן כבל: אני מודיע שתי הודעות בעניין הזה, אדוני.

איתן כבל: אל"ף, כבר השאלות שנשאלו, נרכז אותן ונעביר בצורה מסודרת.

איתן כבל: בי"ת, אנחנו, אני מבקש, שנעשה כל מאמץ שבשבועיים הקרובים נקיים דיון המשך, כי ממש לא הספקנו קודם כול לאפשר לאורחים שלנו לומר את הדברים שלהם, וחשוב לי שהדברים שלהם יישמעו.

איתן כבל: הגיעה הגברת מראש-העין – הוא התייחס, דרך אגב – וממקומות אחרים, ברשותכם.

יואב גלנט: אני יכול להגיד משפט?

איתן כבל: כן, בבקשה.

איתן כבל: ואם תוכל רק להתייחס לעובדה אחת, שעכשיו התפרסם שבהסכם הקואליציוני של ליברמן הוא יקבל 150,000,000 שקל לדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: תראה מה זה, איתן.

אורלי לוי אבקסיס: אמרו לי: אל תפרשי, לא תצליחי להשיג הישגים.

אורלי לוי אבקסיס: בפרישה שלי השגתי הישגים חברתיים הרבה יותר מאשר הייתי נשארת.

איילת נחמיאס ורבין: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אז רק בשביל זה היה שווה.

איתן כבל: זכות לעולם הבא.

אורלי לוי אבקסיס: רק בשביל זה היה שווה.

אורלי לוי אבקסיס: אני את שכרי קיבלתי.

עיסאווי פריג': אתה מבקש עכשיו לאשר את זה?

יוסי יונה: בוא נאמר, אדוני היושב-ראש, זה מה שנקרא מעז יצא מתוק.

איתן כבל: השאלה שאני רוצה לחבר אותה: אל"ף, האם אדוני יודע מזה?

איתן כבל: בי"ת, האם זה אמור להיות סכום נוסף?

איתן כבל: ואם זה סכום נוסף, האם זה רק סקטוריאלי למגזר מסוים או שזה לכלל לאוכלוסייה?

איתן כבל: האם אדוני יודע לתת לי בכלל מענה על זה?

יואב גלנט: ברשותך, שתי מילים על מה שרציתי לומר, ואענה על השאלה.

יואב גלנט: שלא כנהוג, אתייחס לכל דבר ששואלים אותי מכל התחומים, רק תנו לי זמן.

יואב גלנט: אין לי בעיה, על כל דבר אני מוכן לענות, בתנאי שאני יודע.

יואב גלנט: אני רוצה שיהיה ברור, וכמו שדיברתי עם עיסאווי פריג' ואמרתי לו שאני מבקר ופועל, גם אם התהליכים לוקחים זמן, במגזר הערבי, ככה אני עושה גם במגזר החרדי.

יואב גלנט: פגשתי את כל ראשי הערים של המגזר החרדי בערים שלהם.

יואב גלנט: זאת אומרת, הייתי במודיעין-עילית ובביתר-עילית ובבית-שמש, ואני יכול להמשיך.

מנחם אליעזר מוזס: אפילו בחצור.

יואב גלנט: פתרתי את הבעיות של הכבישים באלעד, שעומדים שם שנים.

יואב גלנט: והייתי ברכסים, אספר לך, רק שתבינו איפה מדינת ישראל נמצאת, ברכסים יש תוכנית שנמצאת באישור הוועדות – כמה שנים?

יואב גלנט: 26 שנים.

יואב גלנט: והיישוב גר בקומה מינוס 8, לא מינוס 1, כולם אחד בתוך השני.

יואב גלנט: יש שם 1,700 יחידות דיור, וכל פעם מסיטים במ"מ את הקו של שמורת הטבע.

יואב גלנט: הבאתי את כל האנשים עלי, הסתכלתי על הדבר הזה, הסבירו לי על התנועה של הצבאים, רק הם שכחו שהם מדברים עם מישהו שיודע מה קורה בשטח, והלכתי שם ברגל יותר מאלה שהסבירו לי.

יואב גלנט: אז כל הוואדיות שהצבאים נעים בהם זה ואדיות שהולכים לתוך היישוב, אף צבי לא עובר שם, תאמין יש.

יואב גלנט: יש מעברים אחרים, יש תהליכים אחרים.

יואב גלנט: העברנו את זה בתיקון תמ"א 1 ותמ"א 35 לפני שבוע, כל שכונת הפרסה הזאת עם 1,700 יחידות דיור תתחיל להיבנות, אחרי שהיא מעוכבת כל כך הרבה שנים, על בסיס התוכנית המקורית.

יואב גלנט: הייתי במקום, הלכתי ברגל עם האנשים, כולל עם ראש העיר, עלינו לשלוחה בשביל לראות שזה לא פוגע בטבע.

יואב גלנט: אז תבין שאני מתעסק גם במגזר החרדי, ואני יכול לתת דוגמאות נוספות.

מנחם אליעזר מוזס: אני יודע.

יואב גלנט: אז אני כאן, רבותי, בשביל לעסוק בכל המגזרים, ואני פתוח לעשרה דיונים, כמה שאתם רוצים.

יואב גלנט: תקראו לי לעוד דיון – אבוא.

יואב גלנט: מתי שרוצים.

יואב גלנט: לגבי השאלה, אני נוהג לחוות את דעתי לגבי דברים שאני מכיר אותם.

עיסאווי פריג': שאתה - - -

איילת נחמיאס ורבין: מכיר אותם.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שהוא לא יודע על ה-150,000,000 לדיור ציבורי?

איילת נחמיאס ורבין: זה מה שהוא אמר, לדעתי.

איתן כבל: נכון לרגע זה זה מה - - -

יואב גלנט: לא קראתי את ההסכם, אני לא מכיר את כל הפרטים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה על ההגינות ועל היושר שלך.

יואב גלנט: יש דברים שאני מכיר אותם בחלקם, יש דברים שאני לא מכיר אותם.

יואב גלנט: תנו לי לראות את הדברים.

<קריאה: וזה שמשפחות נזרקות לרחוב, אתם מכירים את זה?

<קריאה: אבל מה עם החוק של 5%?

איתן כבל: אני מבטיח לכם - - -

<קריאה: יש כאן נשים עם ילדים שנזרקות לאוהל בסוף החודש.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: לא, שנייה.

<קריאה: אנחנו זכאי דיור ציבורי מחכים - - -

<קריאה: כבוד השר, 18 שנה אני ממתינה.

איתן כבל: שנייה, תנו לי.

<קריאה: היא הולכת לרחוב.

איתן כבל: שנייה, אני רוצה לעזור.

<קריאה: מה זה הדבר הזה?

איתן כבל: ברשותך, לא לא.

איתן כבל: אני לא רוצה – סליחה.

<קריאה: היא מחכה 18 שנה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: הישיבה נעולה.