ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 218, 2016-03-22 14:00

אילן גילאון: חברים וחברות, השעה היא בדיוק 14:00 ואנחנו מתחילים את הדיון.

<אייל לב ארי: אני אתחיל עם התיקונים היותר טכניים שמופיעים כאן בעקוב אחרי שינויים.

<אייל לב ארי: בנושא של התאמות, לקביעת התאמות אישיות, הוספנו התאמות נגישות אישיות לאור ההערה שקיבלנו כך שזה יהיה יותר ברור.

<אייל לב ארי: זה יופיע לאורך המסמך מספר פעמים, נושא התאמות נגישות אישיות.

<אייל לב ארי: הוספנו את הנגישות.

<אייל לב ארי: תקנה 12 בעמוד 4 למטה, הורדנו את נושא סוגי המוגבלויות.

<רונן יצחק גיל: הוא מחק שם יותר מדי.

<רונן יצחק גיל: זה צריך להיות תלמיד עם מוגבלות בלי סוג המוגבלויות.

<אייל לב ארי: תלמיד זה אדם עם מוגבלות בהגדרה.

<רונן יצחק גיל: חוץ מזה, הסיפא עכשיו יצאה לא ברורה.

<רונן יצחק גיל: ככל הניתן לאדם עם מוגבלות בניידות, אבל אמרנו לכל אדם.

אילן גילאון: כן.

אילן גילאון: צודק.

אילן גילאון: אני זוכר.

<קריאה: צריך למחוק את הסעיף הזה.

<אייל לב ארי: אפשר להוריד.

<אייל לב ארי: בהמשך, בעמוד 6, תקנה 16, נושא הטופס.

<אייל לב ארי: אנחנו נוריד אותו אבל הטופס שכן נקבע בטפסים שכבר קיימים במוסדות להשכלה גבוהה, יצוין שם שלתלמיד יש זכות לקבל סיוע במילוי הטופס במרכז התמיכה.

<אייל לב ארי: אני רוצה לוודא, זה נושא שבכל זאת עלה והוא לא מקבל בדיוק ביטוי לגבי מועד הספקת ההתאמות.

<אייל לב ארי: אני מדבר כרגע על המצב הרגיל, לא באמצע שנה, תלמיד שהגיש במועדים את הבקשות כולל ערערים, בין אם הוא נדחה ובין אם לא, ולכן התאמת הנגישות האישית שתינתן לו, תינתן לו עד תחילת הלימודים.

<קריאה: רק אם הוא עומד במועדים.

<אייל לב ארי: אני מדבר על העמידה במועדים.

<קריאה: ואם הוא לא יגיש ערעור?

<קריאה: ואם הערעור לא יתקבל?

<אייל לב ארי: אני מדבר על המועדים כולל הערר.

<קריאה: אם יש החלטה לתת לו, שזה לא יחכה.

<אייל לב ארי: אני מדבר כולל על הערר.

<אייל לב ארי: כרגע אני לא עולה מהנוסח.

<אייל לב ארי: הנוסח הוא יותר ברמה הפרוצדורלית.

<אייל לב ארי: הנושא של הסודיות, זה תיקון שהיה בדיון הקודם.

<אייל לב ארי: נושא שמירת ההוראות, גם הוא עלה בדיון הקודם.

<אייל לב ארי: אם כך, את התוספת אנחנו מוחקים.

<אייל לב ארי: נלך עכשיו לנושאים שהם יותר מהותיים.

<אייל לב ארי: עמוד 4, סעיף 11א, נושא של האקוסטיקה.

<אייל לב ארי: הבהרנו שבעצם גם באולמות תהיה מערכת הגברה סביבתית קבועה ובנוסף בעשרה אחוזים מהכיתות, שזה בעצם השיעור שירד בדיון הקודם.

<אייל לב ארי: בחדרי הלימוד יחולו הוראות ה-ת"י מבחינת האקוסטיקה.

<ננה בר: מדוע הורידו את זה לעשרה אחוזים.

<ננה בר: עלול להיווצר מצב שעשרת האחוזים - - -

<אייל לב ארי: התקנות מחייבות פיזור אחיד בפקולטות בהתחשב בפיזור המבנים ובגודל הכיתות.

<ננה בר: למה הלכו לעשרה אחוזים?

אילן גילאון: דיברנו על זה.

<שמואל חיימוביץ': אני רוצה לומר שבדרך כלל, ממה שלי ידוע, הנגישות האקוסטית בהרבה מחדרי הלימוד במוסדות להשכלה גבוהה נגישים יותר מ-25 אחוזים.

<שמואל חיימוביץ': מי שחושש מזה, לדעתי לא יהיה לו על מה לבסס את החשש.

<שמואל חיימוביץ': קצת למדנו במקומות האלה ואנחנו מכירים אותם.

<ערן טמיר: שמואל אומר את זה מהכיוון ההפוך, שאין צורך להתנגד למספר של 25 אחוזים.

<שמואל חיימוביץ': מי שהביע התנגדות, לא עשה בדיקה מה יש לו ביד.

<שמואל חיימוביץ': אם הוא היה בודק, היה מגיע למסקנה שממילא זה קיים.

<ערן טמיר: לא צריך לחשוש מזה.

אילן גילאון: זאת ההחלטה שהתקבלה.

אילן גילאון: הייתה פשרה.

אילן גילאון: אנחנו מידתיים ובאנו לקראת האוניברסיטאות ואנחנו חושבים שבמצב הסביר לא תהיה כאן שום בעיה, בוודאי לא אם 25 אחוזים מהמקומות נגישים.

<ננה בר: צריך לדאוג לאוכלוסייה ולא לאוניברסיטאות.

אילן גילאון: האוכלוסייה היא כל כולה.

אילן גילאון: אלה שאנחנו רוצים לקיים אתם את הדיון ואלה שאנחנו רוצים לקיים את הנגישות.

אילן גילאון: כולנו אוכלוסייה.

אילן גילאון: כולנו אנשים סבירים ולכן לפעמים אנחנו מגיעים לכל מיני פשרות.

אילן גילאון: אני יכול לתת עוד דוגמאות כמו שאני בדרך כלל נותן.

אילן גילאון: אין מציאות של מאה אחוזים.

אילן גילאון: נכון, השמים הם הגבול ואותם גם צריך להנגיש.

אילן גילאון: לדעתנו זה מצב סביר.

<ננה בר: אבל תקנות נגישות השירות, יש 25 אחוזים.

אילן גילאון: אם זה כך, אנחנו דורשים פחות.

אילן גילאון: הם יסגרו כמה כיתות נגישות.

אילן גילאון: אני צוחק, זה הומור שחור.

אילן גילאון: אנחנו מצאנו לנכון להתפשר על זה.

<ננה בר: זה לא פתוח לדיון?

אילן גילאון: לא, כי השתנו עליהם בתחומים אחרים דברים הרבה יותר קשים ולא היה פתח לשום פשרה אחרת.

<נעה הרפז: אני סטודנטית לרפואה בירושלים.

<נעה הרפז: שתי אמירות לגבי ההגבלה לעשרה אחוזים.

<נעה הרפז: דבר אחד הוא משהו שהוא בכלל שאלה עקרונית.

<נעה הרפז: צריכות האוניברסיטאות לשאול את עצמן האם יכול להיות שהתורמים שתורמים לצורך העניין את הבניינים ותורמים את ההנגשה עצמה, בעצם מתנים את התרומה שלהם בכך שרק תשעים אחוזים מהסטודנטים יוכלו להשתמש בזה.

<נעה הרפז: זאת שאלה.

<נעה הרפז: אם המדינה בסופו של דבר מחייבת כל מעסיק, כל פסיכולוג, כל בית עסק להנגיש את מקום העבודה בו הוא נמצא, איך יכול להיות שהאוניברסיטאות לא יכולות להנגיש אחוז גדול יותר?

<נעה הרפז: ברור שיש כאן גם שאלה שהיא תקציבית והיא עקרונית.

<נעה הרפז: אין בעיה, אבל המשמעות היא שהירידה לעשרה אחוזים חייבת לבוא בהתניה לכך שכל סטודנט שמגיע לשערי האוניברסיטה, יקבל אל מול האוניברסיטה את כל תכנית הלימודים לכל השנים שיש לו, אם זה ארבע שנים, אם שבע שנים ברפואה, לא משנה מה, ולצורך העניין אחריות האוניברסיטה היא לספק לו את האולמות ואת המקומות בהם הוא צריך לשבת במהלך כל שנות הלימודים שלו, גם אם המשמעות היא לצורך העניין להחליף קורסים בין מרצים, להחליף מקומות, משמעויות שהן טכניות.

<נעה הרפז: זה חייב להיות מחויב בתקנות כי פועל יוצא מזה הוא שאנחנו אומרים שאין בעיה, יש בעיה תקציבית.

<נעה הרפז: שוב, הפתרון הוא א', ב' ו-ג' וזה חייב להיות בתקנות כי לצורך העניין סטודנט שיגיע לאוניברסיטה, לא יקבל את האולם שהוא צריך ואת המקום שהוא צריך אלא אם כן בתקנון של התקנות האלה יהיה ברור ומובן שהאוניברסיטה חייבת לספק לו את זה בתחילת הלימודים ובכפוף להודעה שלו.

אילן גילאון: הדיון הזה מתקיים בכך שאחראית האוניברסיטה ואחראים אנחנו בתקנות שלנו שהפונקציה שכל אדם יוכל להשתמש בכל השימושים של האוניברסיטה יהיו קיימים.

אילן גילאון: הוויכוח הוא בין אלה שאומרים שהם רוצים 78 אחוזים מן הכיתות כדי לקיים את הפונקציה הזאת לבין אלה שאומרים שהם רוצים עשרה אחוזים.

<נעה הרפז: אני אומרת שאין בעיה, לא משנה מה האחוז אלא משנה מה בפועל הנגישות בה אדם נתקל.

<נעה הרפז: לכן אני אומרת שבכפוף לזה שעושים את ההורדה הזאת, חייבת להיות התניה.

<שמואל חיימוביץ': בתוך התקנות הנושא של מרכז התמיכה, בין השאר נועד כדי לתאם את הלמידה של מי שזקוק לכך במרחבים מתאימים.

<שמואל חיימוביץ': אז אמורים להפנות את הלימודים של אותו סטודנט לאותם מקומות נגישים.

<נעה הרפז: נכון, אין בעיה, הכול מתנקז למרכז התמיכה אבל אין שום תקנה שמדברת על זה שמרכז התמיכה נותן את המידע ומה האוניברסיטה עושה.

<נעה הרפז: היא לא תבנה אולם עבור כל סטודנט שמגיע.

<ערן טמיר: היא צריכה לדאוג שהוא ילמד במקום נגיש.

אילן גילאון: שמעתי את הדברים.

<נעה הרפז: זו תקנה שהיא הגיונית ואני חושבת שזה יהיה פועל יוצא.

אילן גילאון: אתם מתווכחים על אמצעים שלא בטוח שאתם מכירים אותם.

אילן גילאון: אני מודה שאני לא תמיד מכיר את זה אבל אני שומע אנשי מקצוע ומתרשם ולפי זה אני מקבל את ההחלטות שלי.

אילן גילאון: אותי מעניין שכל סטודנט מן המקום שבו הוא יוצא והוא נמצא, יוכל לעשות הכול.

אילן גילאון: הכול.

אילן גילאון: כל מה שקשור לעניין של ההצלחה שלו להגיע למטרה שלו בלימודים.

<נעה הרפז: נכון, וזה בדיוק פתרון אפשרי שלוקח בחשבון גם את המחיר הכלכלי.

אילן גילאון: אם עשרת האחוזים האלה יצליחו להביא אותנו למטרה שאת אומרת אותה, הם לא יתקיימו כך ואני שוכנעתי שכן.

אילן גילאון: זה ההבדל בינינו וזה הוויכוח בינינו.

אילן גילאון: יש אנשים, בדרך כלל הארגונים, שרוצים יותר והרבה יותר ולפעמים דברים שאפשר להגיע באמצעים איכותיים לאותה תוצאה.

<נעה הרפז: נכון.

<נעה הרפז: אני לא מייצגת ארגון כלשהו.

<נעה הרפז: אני מייצגת לצורך העניין את הסטודנט.

<נעה הרפז: כסטודנטית אני אומרת שכל אדם צריך לקבל פתרון.

אילן גילאון: אני מצטער, אני חייב להתקדם.

<ערן טמיר: כל סטודנט צריך לקבל פתרון.

<ערן טמיר: את זה התקנות אומרות.

<ערן טמיר: זה צריך להיות ברור.

<נעה הרפז: זה ברור.

<ערן טמיר: זה ברור לפי התקנות ובכל מקרה זאת ההחלטה של הוועדה, שכל סטודנט שצריך כיתה אקוסטית, יקבל וילמד בכיתה אקוסטית.

<ערן טמיר: השאלה היא מה עושים כהכנה לפני כן.

<ערן טמיר: אנחנו ביקשנו 25 אחוזים והוועדה החליטה מה שהחליטה.

<ערן טמיר: אני רק רוצה להזכיר כמה דברים.

<ערן טמיר: האחד, חשוב גם שננה תדע, שאני לא מכיר שום הוראה כזאת בתקנות השירות כי אז עוד לא היה גם את התקן.

<ערן טמיר: זאת אומרת, זאת הוראה יחסית חדשה.

<ערן טמיר: שנית, כל כיתה חדשה וכל כיתה שעוברת שיפוץ משמעותי או מבנה משמעותי, כבר צריכים לעשות וזה לא קשור.

<ערן טמיר: שלישית, כל אולם מעל 150 אנשים צריך בלי קשר.

<ערן טמיר: רביעית, כל אולם שיש בו מערכת הגברה רגילה, רמקולים, צריך גם בלי קשר.

<ערן טמיר: עשרה אחוזים ממה שנשאר.

<ערן טמיר: זה לא מה שביקשנו אבל אני מציע שנגמור עם זה כדי לאשר את התקנות שייכנסו לתוקף כי אחרת גם זה לא יהיה.

<ערן טמיר: כל תלמיד צריך לקבל נגישות עבורו.

<נעה הרפז: אני אומרת שעשרת האחוזים האלה צריכים להיות בכפוף לאמירה הזאת שכל תלמיד יקבל את הנגישות.

<שמואל חיימוביץ': זה מה שקיים.

<נעה הרפז: זה יהיה איזשהו עמק שווה.

אילן גילאון: כל מה שאנחנו עושים כפוף למשפט שאת אומרת.

אילן גילאון: הכול.

<נעה הרפז: אין בעיה.

אילן גילאון: אולי כדאי לרשום את זה בסוף כל עמוד.

אילן גילאון: יכול להיות שאת צודקת.

אילן גילאון: כך יהיה ברור מה אנחנו רוצים.

<אייל לב ארי: בתקנה 11(א)(7), בעמוד 4 באמצע, אולמות שבהם מעל מאה מקומות ישיבה, כתבנו שתותקן מערכת עזר לשמיעה מסוג לולאת השראה סביבתית או עד מסוג לולאת ההשראה הסביבתית, אלא מערכת עזר לשמיעה.

<אייל לב ארי: לא קבענו איזה סוג.

<אייל לב ארי: זה בנוסף להספקת מקלטי אוזניות לפי צורך לבקשת תלמיד, שזה עלה גם בדיון קודם.

<אייל לב ארי: בזאת סיימנו את התיקונים הטכניים מהקל אל הכבד.

<אייל לב ארי: אנחנו עוברים לנושא שעוד נשאר פתוח והוא נושא האינטרנט.

<אייל לב ארי: אני אקרא את הנוסח אותו קצת תיקנו דקות ספורות לפני הדיון ואני אציין גם היכן הכנסנו תיקונים.

<אייל לב ארי: אני קורא את תקנה 11(א)(3) בעמוד 3 למטה.

<אייל לב ארי: "תקנה 35 תחול למעט לעניין מסמכים מצולמים או סרוקים שאין למוסד קובץ דיגיטלי שלהם, ולמעט מדיה תלויית זמן, כגון אודיו או וידאו.

<אייל לב ארי: לפי בקשת תלמיד יחולו על מסמכים ומדיה תלויית זמן כאמור, הוראות תקנה 29(ג) ו-(ד), או הוראות התקן לעניין האינטרנט, ולעניין מדיה תלויית זמן – לרבות כתוביות או תיאור קולי".

<אייל לב ארי: אמנם כתוביות או תיאור קולי גם מופיע בתקן, זה כבר עניין של ניסוח היכן נכניס והן לא מופיעות כרגע בתקנה 29.

<אייל לב ארי: זה כבר עניין של נוסח.

<אייל לב ארי: "ואולם, אתרים של סגל מחקר או מעבדות שאינם מיועדים לצרכי הוראה, לימודים או קורסים שיוקמו לאחר מועד תחילתן של תקנות אלה יהיו על גבי פלטפורמה נגישה לפי התקן לעניין האינטרנט".

<עדי מרלה: הגדרה של פלטפורמה נגישה?

<אייל לב ארי: הגדרנו שבעצם פלטפורמה נגישה היא לצורך העניין פלטפורמה שיש בה התאמות נגישות או אמצעי נגישות או אמצעים שמאפשרים הנגשה לפי התקן.

<עדי מרלה: איך זה יהיה כתוב כאן עכשיו?

<אייל לב ארי: כרגע כתבתי פלטפורמה נגישה לפי התקן שעוסק באינטרנט אבל שוב, זה עניין יותר של שיפוץ הנוסח.

<אייל לב ארי: זאת הכוונה.

<אייל לב ארי: כאשר אנחנו מדברים על פלטפורמה נגישה, זאת פלטפורמה שיש בה אפשרויות לבוא ולעשות התאמות נגישות לפי התקן הישראלי בעניין.

<אייל לב ארי: "תכנים שמועלים באתרים כאמור – הפעם אתרי מחקר וכדומה או מעבדות - לרבות באתרים שהוקמו לפני יום תחילתן של תקנות אלה, יונגשו לפי בקשת תלמיד".

<אייל לב ארי: זאת אומרת, אתרים חדשים של מחקר שהוקמו לאחר התקנות, יהיו חייבים להיות על גבי פלטפורמה נגישה.

<אייל לב ארי: התכנים בכל האתרים – בין אם הוקמו לפני תחילת התקנות ובין אם אחרי – הנגשת התכנים תהיה לפי בקשת התלמיד.

<אייל לב ארי: זה כרגע העניין וזה הנוסח.

<רונן יצחק גיל: עוזר מחקר שהוא אדם עם מוגבלות, שצריך להשתמש באתר קיים לצורך המחקר בו הוא עובד, והאתר כרגע לא נגיש, חלות עליו ההוראות האלה?

<שמואל חיימוביץ': לא עליו.

<שמואל חיימוביץ': על האתר.

<רונן יצחק גיל: על האתר.

<סלי בסון: ההנגשה תהיה אליו כמו עובד אחר בארגון שהוא זקוק להתאמה אישית והוא יקבל התאמה אישית.

<אייל לב ארי: זה לא מכוח התקנות האלה.

<סלי בסון: לא מכוח התקנות האלה.

<רונן יצחק גיל: מכוח תקנות שונות.

<אייל לב ארי: פרק ד', לעובדים.

<אבי בלאו: אני רואה כאן בעיה עם העניין שתהיה הנגשה של מדיה תלויית זמן רק לפי בקשת תלמיד כי הדוגמה הכי ברורה היא שאם צריך להוסיף כתוביות למדיה כזאת, זה לוקח זמן וזה עלול להיות כבר מאוחר מדי.

<אבי בלאו: אי אפשר להשאיר את זה לבקשת תלמיד.

<אבי בלאו: אני גם רוצה להזכיר שלפי הסטטיסטיקות, לפחות מעל עשרה אחוזים מהאנשים שלומדים צריכים את הכתוביות האלה.

<אבי בלאו: אי אפשר להשאיר את זה לפי בקשת התלמיד.

<סלי בסון: הנושא של כתוביות לאודיו, אפילו הנציבות הבינה שהמשמעות הכלכלית של להציב מתמלל בו זמנית – בטכניון אמרו לי 7,000 שעות ואצלנו באוניברסיטה הפתוחה זה הרבה יותר – זאת עלות כלכלית בלתי סבירה.

<סלי בסון: אבל אני רוצה להגיד שאנחנו מחכים לטכנולוגיה כי הטכנולוגיה מאוד מתפתחת.

<סלי בסון: יכול להיות שתהיה טכנולוגיה שתאפשר תמלול בו זמנית או הקראה בו זמנית.

<סלי בסון: כרגע ההנגשה תהיה רק פרטנית כי אנחנו לא נעמוד בזה כלכלית.

אילן גילאון: אפשר להגדיר את זה במסגרת החוק.

<סלי בסון: לא נעמוד בזה כלכלית.

<סלי בסון: אתם צריכים להבין שזה דבר לא נורמלי.

<אבי בלאו: יש מקרים שצריך את זה מהיום להיום.

<סלי בסון: יש פתרונות.

<אבי בלאו: אני לא שמעתי על פתרונות.

<אבי בלאו: איזה פתרונות?

אילן גילאון: איך אתם עושים את זה?

אילן גילאון: מבחינת הזמן איך אתם יכולים לעשות את זה לפי בקשת סטודנט?

<סלי בסון: אצלנו למשל, באוניברסיטה הפתוחה, בהנחה שאנחנו מדברים - - -

<ענת טל: אנחנו מדברים על אתרים שהם לא להוראה.

<ענת טל: שימו לב, אנחנו בסעיף שמדבר על אתרים שהם לא להוראה.

<קריאה: אבל הוא כן מדבר על הוראה.

<סלי בסון: בכל מקרה, אנחנו יכולים להגיד שבאוניברסיטה הפתוחה יש לנו את כל הקורסים, יש לנו אותם בספרים.

<סלי בסון: אנחנו בלי קשר נותנים הנחיה פרטנית או עזרה פרטנית או תרגום פרטני.

<קריאה: אבל זה לא אופייני לכל האוניברסיטאות.

<סלי בסון: את אומרת שזה לא אופייני, אבל אם ההנגשה תהיה פרטנית, האוניברסיטאות צריכות למצוא פתרון פרטני.

אילן גילאון: ערן יסביר.

אילן גילאון: היה דיון והגיעו לאיזושהי פשרה.

<ערן טמיר: ראשית, דווקא החלק שעוסק כאן במדיה תלויית זמן הוא לא לעכשיו ולכן אני לא בטוח שחייבים לעשות עליו דיון כרגע.

<ערן טמיר: לעצם העניין.

<ערן טמיר: כשאנחנו מדברים על לפי בקשה, זה יכול להיות שסטודנט נרשם לקורס או נרשם לאוניברסיטה או נרשם ללימודים והוא אומר שכל מדיה תלויית זמן שקשורה אליו, תנגישו אותה.

<ערן טמיר: אז הם צריכים לדאוג לו להנגשה.

<אבי בלאו: זאת אפשרות, לבקש מראש.

<ערן טמיר: כן.

<ערן טמיר: זה חלק מהעניין.

<אבי בלאו: שיהיה ברור.

<קריאה: אז הוא כן צריך לבקש את ההתאמות.

<ערן טמיר: צריך לבקש.

<אבי בלאו: אבל צריך להיות ברור שאפשר לבקש מראש.

<ערן טמיר: כן.

<ערן טמיר: מבחינתנו בוודאי שזאת הכוונה.

<ערן טמיר: אני חושב שגם להם יהיה יותר קל.

אילן גילאון: זה לא ברור לפי הכתוב?

<אבי בלאו: לא כתוב שזה מראש.

אילן גילאון: תגדירו את זה.

אילן גילאון: בסדר.

<ערן טמיר: גם הוא מסכים לבקשה אלא שהוא אומר שהבקשה תהיה מראש.

<ערן טמיר: לא כל שיעור מראש ולא כל חומר צריך לחדש בקשה אלא בקשה אחת קבועה מהתחלה.

<ערן טמיר: גם לכם זה יותר קל.

<סלי בסון: כמו שאמרנו, הוא יגיש את הבקשה במועד.

<אייל לב ארי: זאת תמיד בקשה לפי תקנה 16.

<סלי בסון: בוודאי.

<סלי בסון: חייב לבקש הנגשה.

<יצחק קרביצ'נסקי: אני ממכללת אפקה.

<יצחק קרביצ'נסקי: בנוגע לתכנים שנמצאים גם באתרים ש סטודנטים וגם באתרים של אנשי סגל, מכיוון שאנחנו עוסקים בהנדסה, רוב החומר שלנו הוא שרטוטים, סקיצות, משוואות מאוד מורכבות, שם מבחינה טכנולוגית יש בעיה להנגיש את זה.

<יצחק קרביצ'נסקי: אז יש באמת בעיה איך לתת פתרון.

אילן גילאון: ערן, אתה מבין במה מדובר?

<ערן טמיר: כן.

<ערן טמיר: אנחנו עברנו נושא.

<ערן טמיר: סגרנו את הנושא ההוא ועברנו לנושא אחר.

אילן גילאון: הוא אומר לך מטעמים הנדסיים.

<ערן טמיר: תקנה 35 חלה.

<ערן טמיר: כאשר יש בעיה טכנית, אפשר לקבל פטור טכני.

<ערן טמיר: זה קבוע.

<ערן טמיר: יש אפשרות של פטור טכני בתקנה 35.

<סלי בסון: פישוט לשוני שלא חל עליו.

<ערן טמיר: בתקנה 35, כאשר מדברים על אינטרנט, כשיש חומר שאי אפשר להנגיש אותו טכנולוגית – יש פטור.

<ערן טמיר: בכלל לא צריך לעבור דרכנו, דרך אגב, אלא זה פטור קבוע בתקנה 35.

<ננה בר: מכיוון שהסטודנט תלוי בחומרים האלה, מה הדד ליין לאוניברסיטאות?

<ערן טמיר: עכשיו הוא דיבר על זה.

<ערן טמיר: דד ליין לביצוע.

<ערן טמיר: היא שואלת מתי מבצעים.

<אייל לב ארי: במסגרת הבקשה.

<סלי בסון: אנחנו פונים בהתאמות לפי תקנה 16.

<סלי בסון: פונים במועדים לפי תקנה 16.

<סלי בסון: מרגע שהתקבלה החלטה.

<סלי בסון: מבקשים בקשה להתאמות לפי תקנה 16 במועדים של תקנה 16.

<ערן טמיר: אם הוא מגיש את הבקשה בזמן, הוא יקבל את ההתאמה כמו כולם.

<סלי בסון: בזמן.

<סלי בסון: עם תחילת הלימודים או לבחינה.

<סלי בסון: תלוי בהתאמה.

<סלי בסון: או בסיור שהוא צריך להיות.

<ננה בר: לפעמים יש הרצאות מתוקשבות שעולות רק באמצע הסימסטר.

<ערן טמיר: אבל אם הוא מודיע מראש שהוא צריך התאמה, זה כבר יעלה יחד עם ההנגשה, כל עוד הוא ביקש את זה בזמן.

<סלי בסון: הוא עצמו יקבל את זה כשזה יעלה.

<קלרה חן: אני מעיריית נתניה.

<קלרה חן: אני לא כל הבנתי למה החריגו את האוניברסיטאות מתקנות השירות באופן כללי ומתקנות החינוך, אבל אני מבינה שזאת החלטה שהתקבלה קודם.

<קלרה חן: אני רוצה להתייחס לנקודה הזאת של הנגשת חומרי הלימוד.

<קלרה חן: מאחר שלא מופיע כאן לוח זמנים, מתי התקנות האלה אמורות להיכנס לתוקף, אני חושבת שסביר היה לאפשר לאוניברסיטאות - - -

אילן גילאון: יש תחולה.

<קלרה חן: אני לא ראיתי תחולה, אבל יכול להיות שמופיע ואני לא ראיתי.

<קלרה חן: על כל פנים, אני חושבת שסביר היה שחומרים שנמצאים כבר באתרים והם חומרים ישנים שהוכנסו לאתרים לפני שהתקנות האלה נכנסו לתוקף, באמת יונגשו על פי בקשה.

<קלרה חן: אבל לגבי חומרים חדשים, אני לא חושבת שזה ברור מספיק מהתקנות שחומרים חדשים חייבים להיות עומדים בתקנות נגישות השירות לגבי מידע, בדיוק כמו חומרים לגבי אתרי אינטרנט ולגבי כל החומרים הלימודיים.

<קלרה חן: אני חושבת שמהיום והלאה זה חייב להיות ברור שלא צריך בקשה של אדם מסוים שהחומר יהיה נגיש, אלא שחייבים מהיום והלאה לשים חומרים נגישים.

<רעות גולדשטיין: אני רוצה לענות לקלרה.

<רעות גולדשטיין: לגבי החומרים, את צודקת, אבל מה יקרה אם אדם בעל מוגבלות יגיע לחומר שהוכנס לפני התקנות ולא יהיה נגיש?

<רעות גולדשטיין: אז מה, זה אומר שהוא לא יוכל לגעת בחומר הזה?

<רעות גולדשטיין: זה לא נכון.

<רעות גולדשטיין: החובה חלה על כל החומרים באתר.

<רעות גולדשטיין: החובה צריכה לחול על כל החומרים באתר.

<רעות גולדשטיין: היא לא יכולה לעשות איפה ואיפה על חומר חדש ועל חומר ישן.

<ערן טמיר: לפי מה שכתוב, חומר שעלה לפני, הוא צריך לעשות הנגשה לפי בקשה.

<ערן טמיר: זה בכל מקרה.

<ערן טמיר: חומר חדש, אני מסכים עם מה שאמרה נציגת עיריית נתניה, שבאופן עקרוני, למעט החריגות שקבעו כאן, צריך להיות כמו תקנה 35.

<סלי בסון: העמדה של האוניברסיטאות היא שגם אתרי קורסים, צריכה להיות בהם הנגשה פרטנית גם אחרי התקנות.

אילן גילאון: אנחנו לא אוהבים להשתמש בביטוי פרטני כי זה שאוב ממקור אחר.

<סלי בסון: התאמה אישית.

אילן גילאון: התאמה אישית לפי בקשה.

<סלי בסון: התאמה אישית לפי בקשה.

אילן גילאון: פרטני, רק בתי ספר עושים פרטני.

<סלי בסון: התאמה אישית.

<סלי בסון: אנחנו הסברנו לחברים שיושבים כאן.

<סלי בסון: אנחנו נמצאים במצב שאנחנו מדברים על כמה אתרי קורסים שיש לנו ויש לנו מאות, אם לא אלפים.

<סלי בסון: אנחנו ניתן פלטפורמה נגישה.

<סלי בסון: אתם צריכים להבין שהחוק נותן כאלה סנקציות מחמירות אם איזה מנחה או עוזר מחקר או עוזר סטודנט או עוזר מישהו שיעלה ויטעה ואנחנו נצטרך לשים כאן תשתיות של כוח אדם, רק כדי לבדוק האם כולם מעלים נכון וטוב ומדויק לאתרים.

<סלי בסון: זאת תקנה שקשה לעמוד בה.

אילן גילאון: לכן אנחנו עוסקים כאן במבחן הסבירות.

<סלי בסון: זאת תקנה שיהיה קשה לעמוד בה.

אילן גילאון: אני מבין את זה.

אילן גילאון: אני גם מעריך מאוד את האקדמיה.

אילן גילאון: אני מכיר הרבה מאוד משרדים שזה לא מעניין אותם כי הם מתכוונים להיות עבריינים מראש ואתם לא.

אילן גילאון: אני מאוד מעריך.

אילן גילאון: חבר'ה, אנא תתכנסו.

אילן גילאון: אם יש לכם דברים חדשים לומר, בבקשה.

<ישראל אבן זהב: יש לי שאלה.

<ישראל אבן זהב: אני לא רואה כאן שום התייחסות ללוח זמנים כשתלמיד נעשה נכה או בעל מוגבלות באמצע השנה.

<ישראל אבן זהב: צריך גם את זה להגדיר.

<ישראל אבן זהב: קורית תאונת דרכים או משהו והוא הפך לנכה בכיסא גלגלים.

אילן גילאון: מעצם זה שהוא מבקש את ההתאמה.

<ערן טמיר: זה לא מנוע.

<ערן טמיר: הוא יכול להגיש.

<ישראל אבן זהב: כן, אבל מתי צריך לבצע את זה?

אילן גילאון: הוא לא צריך להביא ניירות.

<ערן טמיר: יש לוחות זמנים שצריכים לקבוע.

<ערן טמיר: יש לוחות זמנים קבועים בתקנות.

<ישראל אבן זהב: אני חושב שאם זה קורה לו באמצע השנה, לא יודעים מראש כך שאפשר להתכונן, צריך לוחות זמנים הרבה יותר קצרים כי אחרת הוא לא יוכל ללמוד.

<סלי בסון: כבוד הוועדה, אם יקרה כזה דבר, ישראל, אנחנו לדעתי ישבנו ביחד בדיונים הראשונים על התקנות האלה ואם יקרה דבר כזה ויפנה אלינו סטודנט באמצע סימסטר כי קרתה לו תאונה שהפכה אותו לתלמיד עם מוגבלות, מיד הוא יקבל מענה.

<ערן טמיר: בכל מקרה לוחות הזמנים קבועים.

<ליאת הלבץ: יש סטודנט באוניברסיטת חיפה שזה בדיוק מה שקרה לו.

<ליאת הלבץ: חבר הכנסת גילאון מכיר את אותו סטודנט כי הוא פנה אליך, אל לשכתך, עם הסיפור שבאמת באמצע השנה הוא הפך לנכה.

<ליאת הלבץ: סטודנט לעבודה סוציאלית.

<ליאת הלבץ: סילקו אותו מהתואר והוא לא יכול היה לסיים אותו.

<קריאה: זה לא יכול להיות תלוי בהבטחות.

<ערן טמיר: זה לא עניין של הבטחות.

אילן גילאון: אני מציע לא להשתמש בדוגמאות.

<ערן טמיר: לדעתי מה שכתוב כרגע, אלה שלושים ימים.

<ערן טמיר: התקופה הקבועה היא תקופת מקסימום.

<ערן טמיר: אסור להם לחרוג ממנה.

<ערן טמיר: אם יש נסיבות שמצדיקות שזה יהיה יותר מהיר ואין להם מניעה, הם אמורים בכל מקרה לפעול יותר מהר.

<ערן טמיר: מה נקבע?

<ערן טמיר: 15, 14, 20?

<ערן טמיר: לפי מה?

אילן גילאון: תודה.

אילן גילאון: אי אפשר לדבר על המובן מאליו שוב ושוב.

אילן גילאון: פעם אחת מדברים עליו והוא מובן מאליו.

<ענת טל: אני רוצה להוסיף התייחסות לאתרים של הקורסים.

אילן גילאון: ממש קצרה, בבקשה.

<ענת טל: קצרה מאוד.

<ענת טל: העמדה שלנו כפי שבאמת הובעה כבר, לא אמור להיות הבדל בין כיתה פיזית שהמרצה יושב עם התלמידים שלו לבין אתר של קורס שמתנהל באינטרנט.

<ענת טל: אם צריכה להיות הנגשה כאן, תהיה הנגשה כאן, ואם לא צריכה, לא תהיה.

אילן גילאון: הגיוני.

<ערן טמיר: השאלה היא מהי ההנגשה.

<שמואל חיימוביץ': אני מקווה שבדלת האחורית את לא מכניסה כיתה פיזית.

<ענת טל: לא.

<ענת טל: אני לא מכניסה שום דבר.

<ערן טמיר: אני מזכיר שגם בנושא של שירות וגם בנושא הפיזי, חלק מההנגשה הוא קבוע מראש בכיתה, גם בכיתה, וחלק מההנגשה הוא לפי בקשה.

<ערן טמיר: לכן זה גם ההסדר כאן.

אילן גילאון: ההשוואה שלה היא נכונה.

<ערן טמיר: זה ההיגיון.

<ערן טמיר: העיקרון שהוועדה עד היום אימצה, גם בתקנות מאוד דומות של הכשרה מקצועית וגם לכל אורך הדרך בדיונים כאן, הוא שככל האפשר לא להחריג ולקבוע דין מיוחד להשכלה הגבוהה במקום או בנושאים שהם זהים ומאוד דומים לסוגיות שקשורות גם לנותני שירותים אחרים.

<ערן טמיר: אני לא אומר שהטענה כרגע הגיונית או לא הגיונית אבל כאן אני גם מתחבר למה שאמרה קודם נציגת עיריית נתניה.

<ערן טמיר: הסוגיה הזאת היא לא מיוחדת לכיתות ולקורסים שהם מעבירים כי יש קורסים שהכשרה מקצועית מעבירה ומשתמשים באינטרנט ויש קורסים של בתי ספר פרטיים ושל הכשרות מקצועיות פרטיות, של לימודי אנגלית, יש קורסים של לשכת עורכי הדין, יש קורסים לרופאים.

<ערן טמיר: יש המון מקרים מאוד מאוד דומים עם קשיים מאוד מאוד דומים.

<ערן טמיר: החשש הגדול שנציגי ור"ה העלו כאן הוא מפני תביעות אבל זה בכלל משהו שהוא לא מיוחד להשכלה הגבוהה בכלל.

<ערן טמיר: אני ממש מבקש מהוועדה לא לקבוע דין מיוחד דווקא כאן לנושא הספציפי של אתרים של קורסים.

<ערן טמיר: אנחנו נדון בזה.

<קריאה: זאת תקנה 35

<ערן טמיר: כן.

<ערן טמיר: תקנה 35 שעוסקת בנגישות באופן כללי.

<סלי בסון: זאת לא גזרה שווה כבודו.

<סלי בסון: אני מצטערת.

<קריאה: זאת גזרה מאוד מאוד שווה.

<סלי בסון: הכשרה מקצועית היא לא אוניברסיטה.

אילן גילאון: אני מבקש ממך לא לפתוח את הנושא הזה.

אילן גילאון: נתדיין בהמשך.

אילן גילאון: באמצעות התקנה הזאת אפשר לעשות רק את הדברים הסבירים בהמשך וכך נעשה.

אילן גילאון: תודה.

אילן גילאון: תמשיך.

<נדב שמיר: אני רק אוסיף, אולי כדי להרגיע אתכם, שכרגע יש עבודה על תקנה 35.

<נדב שמיר: הנושאים האלה, כמו שהובהר לנו על ידי הנציבות, יעלו בדיון מבחינה עקרונית בדיונים במסגרת הדיון העקרוני על תקנה 35.

<נדב שמיר: אנחנו נקבע שהנושא הזה של הנגשת אינטרנט יהיה אחרון מבחינת סדר הזמנים כדי שלא ייכנס לתוקף לפני התיקונים וההתאמות שייעשו בתקנה 35 הכללית.

<אייל לב ארי: ההחלה הדרגתית.

<נדב שמיר: ההחלה ההדרגתית.

<נדב שמיר: חלק מהדיון העקרוני יהיה גם בעניין הזה.

<ערן טמיר: הנושא הספציפי של הנגשת המסמכים שמעלה מרצה או עוזר מחקר באתר של הקורס.

<נדב שמיר: זה לא סוף פסוק בעניין הזה.

אילן גילאון: תודה לכם.

אילן גילאון: אני חושב שהם יכולים להיות רגועים.

<רוני קורן: אני נציגת הסטודנטים מהאוניברסיטה העברית.

<רוני קורן: סעיף 3 מדבר על אתרים שאינם הוראה.

<רוני קורן: אני חושבת שבמקרה כזה הסטודנט לא בהכרח יודע מיומו הראשון באוניברסיטה מה בדיוק הוא יצטרך ולכן התשובה לבקש מוקדם, היא לא מספיק טובה כי יכול להיות שהוא יצטרך תוך כדי ואז באמת זה לוקח המון זמן ולא בהכרח זה יקרה.

<רוני קורן: מעבר לזה, אני חושבת שהחוק צריך לדאוג לכך שהכול יהיה מונגש.

<רוני קורן: אני מבינה שזה כרוך בתקציבים גדולים ואני מבינה משהו שייקח זמן, אבל לא יכול להיות שהחוק מגדיר שזה יהיה רק לבקשת תלמיד.

אילן גילאון: הנגישות היא לא מסתיימת לעולם.

אילן גילאון: זה כמו פיתוח טכנולוגי.

אילן גילאון: היא לא מסתיימת לעולם אבל אנחנו גם צריכים להבין באיזו נקודת זמן אנחנו נמצאים.

אילן גילאון: דווקא הגורמים היותר רציניים מכניסים את ההסתייגויות הגדולות משום שאכפת להם מאוד מאוד לקיים כל תג בחוק.

אילן גילאון: אני בהחלט יכול להבין את זה, את החשש הזה.

<אילנה בניש: אני רק רוצה לחדד מבחינה מקצועית וטכנית.

<אילנה בניש: היום כל פלטפורמה חדשה, איך שהיא יוצאת מהקופסה שרוכשים אותה, מאפשרת להטמיע נגישות בצורה סבירה מאוד, באופן שיאפשר למרבית הסטודנטים עם המוגבלות להתחיל לעבוד עם האתר.

<אילנה בניש: אני חושבת שלבוא ולהגיד שקניתי עכשיו שר פוינט או קניתי מודל והם תומכים - - -

אילן גילאון: עוד פעם את עם המודל הזה.

אילן גילאון: את לימדת אותי מה זה מודל.

אילן גילאון: קודם לא ידעתי מה זה מודל.

<אילנה בניש: אתה ביקשת לא לתת דוגמאות.

<אילנה בניש: אני בסוף השבוע האחרון קיבלתי חמש פניות מסטודנטים ברחבי הארץ שהתלוננו על כך שהם בתהליך לימודים והם בתוך הקורסים וביקשו לפני תחילת הסימסטר ולא מנגישים להם כלום והם בצרות צרורות עם העניין הזה.

<אילנה בניש: אני חושבת שלתת פטור או הקלות משמעותיות בעולם שבו שבעים אחוזים מהלמידה נעשים דרך האינטרנט - - -

אילן גילאון: איפה ניתן פטור?

אילן גילאון: את שמעת שמישהו נתן כאן פטור כלשהו?

<אילנה בניש: לא פטור.

<אילנה בניש: הקלות משמעותיות.

<אילנה בניש: היום אם אנחנו עושים נורמליזציה לחוק, ואני גם נציגה שנמצאת בוועדת המומחים במכון התקנים, אין היום שום פלטפורמה שאי אפשר להחיל עליה לפחות את רמה A בתקן הישראלי.

<אילנה בניש: אין דבר כזה.

<אייל לב ארי: אני אחדד את הנושא של לפי בקשת תלמיד, נושא שעלה קודם.

<אייל לב ארי: זה יכול להיות בין אם לפי תקנה 16 ובין אם לאו.

<סלי בסון: אתם רוצים שיהיו מועדים.

<סלי בסון: אם תלמיד פונה אלי יום לפני?

<ערן טמיר: אז הוא יפנה דרך תקנה 16.

<אייל לב ארי: נעשה הבחנה בין דבר שהוא צריך אותו ללימודים והוא צפוי, לבין דבר שהוא נתקל בו תוך כדי והוא מגלה שהוא צריך.

<אייל לב ארי: אז, לצורך הלימודים השוטפים שזה דבר ידוע, זאת תקנה 16.

<סלי בסון: מה שחשוב לנו זה שהוא פונה לאחראי להתאמות.

<סלי בסון: למה?

<סלי בסון: כי אז יש מקום אחד שמטפל בו ונתן לו את כל השירותים.

<ערן טמיר: אז תקבעו נהלים.

<סלי בסון: נקבע את זה בנהלים.

<ערן טמיר: לטובת

<ערן טמיר: כם אני אומר את זה.

<ערן טמיר: זה יכול להיות עקרונית גם מישהו שהוא מגיע לכנס.

<ערן טמיר: תלמיד ממקום אחר שמגיע לכנס אצלכם.

<סלי בסון: כנס לא חל בתקנות האלו.

<ערן טמיר: את מבינה מה שאת אומרת עכשיו?

<ערן טמיר: אם התקנות האלה לא חלות, זה אומר שאתם צריכים להנגיש, את מחילה עליך את תקנה 35 כמו שהיא היום.

<ערן טמיר: את מעדיפה שזה כן יחול.

<סלי בסון: אם זה כנס שהוא לא כנס אקדמי, זה לא חל בתקנות.

<ערן טמיר: אני מדבר על כנס אקדמי.

<אייל לב ארי: לכן צריך להוריד את זה.

<ערן טמיר: הנהלים יבטיחו שאדם יקבל את זה בזמן סביר וככל האפשר לפני שהוא מתחיל ללמוד.

<אייל לב ארי: זה בעצם נותן לכם גמישות.

<אייל לב ארי: בזה סיימנו את כל התיקונים.

<מרים בר ניר: שאלה.

<מרים בר ניר: יכול להיות שכולם יודעים, אבל השאלה שלי היא כמה זמן אחרי חתימת השר התקנות נכנסות לתוקף?

<מרים בר ניר: האם יש תאריך או משהו שאפשר יהיה להגיד שמהתאריך הזה התקנות בתוקף?

<אייל לב ארי: תוך שנה צריך להוציא את הצו.

<אייל לב ארי: היא שואלת תוך כמה זמן התקנות ייכנסו לתוקף.

<אייל לב ארי: אין כאן הוראה.

<אייל לב ארי: יש כאן את ההוראה של ההחלה ההדרגתית.

<מרים בר ניר: אבל אין לנו כאן החלה.

<אייל לב ארי: החלה הדרגתית היא לפי צו והוא צריך להוציא את הצו הזה תוך שנה.

<מרים בר ניר: בכל מקרה זה עד תחולה מלאה של החוק.

אילן גילאון: יש כאן החלה הדרגתית.

<אייל לב ארי: עד תחום 12 חודשים מיום פרסום התקנות, צריך לצאת צו של ההחלה ההדרגתית.

<ישראל אבן זהב: תוך 12 חודשים צריך לגמור את הכול.

<ערן טמיר: לא.

<ערן טמיר: להוציא את הצו.

<מרים בר ניר: שר החינוך מוציא את הצו?

<אייל לב ארי: שר החינוך.

<ליאת הלבץ: במהלך הדיונים, בסעיף הסיורים, יש את סעיף 14א(ג), נעזר התלמיד במלווה, יאפשר המוסד את השתתפותו של המלווה בסיור.

<ליאת הלבץ: במהלך הדיונים עלו תהיות בנוגע למימון המלווה.

אילן גילאון: אם המוסד יאשר, אז מה?

אילן גילאון: זה משתמע מתוך זה.

אילן גילאון: מה זה הוא יאשר?

<ליאת הלבץ: זה לא לגמרי משתמע.

<ליאת הלבץ: אם המוסד יאפשר, זה אומר שהוא יכול לתת לו להגיע.

אילן גילאון: לא.

אילן גילאון: מי שמאשר, הוא גם מממן.

<אייל לב ארי: זה יאפשר.

<אייל לב ארי: אמרנו בדיון וקבענו שיאפשר.

<אייל לב ארי: זה לא משנה את הכלל המרכזי בתקנות השירות לעניין מלווה ולעניין פטור ממלווה.

<קריאה: פטור מתשלום עבור מלווה.

<אייל לב ארי: אני מדבר על פטור מתשלום.

אילן גילאון: זה משתמע מתוך זה?

<אייל לב ארי: כן חייבנו את המוסד לאפשר למלווה להתלוות לתלמיד.

<שמואל חיימוביץ': ללוות אבל עדיין זה לא מממן את זה.

<אייל לב ארי: שאלת המימון נגזרת - הסברנו את זה בדיון הקודם – מהכלל הכללי בתקנות השירות.

<אייל לב ארי: ככל שהמקום גובה מכל מלווה אחר תשלום, יחול אותו כלל, וככל שהוא לא גובה, יחול הפטור מתשלום למלווה.

<ערן טמיר: כמו בתקנות השירות הכלליות.

<אייל לב ארי: בדיוק.

<אייל לב ארי: הבהרנו שבמקרה ונגיד יש סיור לימודי של האוניברסיטה באולם שם כעיקרון הכלל של הפטור מתשלום לא חל, אבל היא בעצם רכשה את האולם להקרנה רק לאותו קורס, אנחנו רואים את המקרה הזה כמקרה ספציפי שבו המלווה לא יידרש לשלם על כניסתו לאותו מקום.

אילן גילאון: תודה רבה.

<ננה בר: התקנות בוודאי משפרות את הנגישות בהשכלה הגבוהה אבל אני חושבת שהן לא מתייחסות לזכויות כי עדיין הן מטפלות בחלק מאוד מאוד מסוים של תקנות.

<ננה בר: אני מתייחסת לתקנות הספציפיות.

<ננה בר: לדעתי לא פתחו את הנושא של למשל נגישות להשכלה הגבוהה ואת ההתאמות הספציפיות בתוך הלימודים עצמם.

<ננה בר: אי אפשר שכל ההתאמות האלה יהיו תלויות ברצון של האוניברסיטה או בהסכמתה.

<ננה בר: צריך לפתוח את הדיון על הנושא הזה יחד עם דברים הכי מהותיים בזכויות הסטודנטים.

אילן גילאון: אני באמת לא מבין אותך.

<אורית זולברג: כשאין ציון של התאמות ספציפיות לאוכלוסיות ספציפיות, זה נשאר.

אילן גילאון: לאיזו אוכלוסייה ספציפית אין התאמות?

אילן גילאון: אנחנו מדברים על אוניברסליות מוחלטת לגבי כל פעולה בתוך המקום.

אילן גילאון: הרי אנחנו מנגישים סביבה.

<ערן טמיר: אנחנו מנגישים גם את השירות וגם נהלים.

אילן גילאון: מבחינת הנגישות מה ההבדל בין תנאי קבלה להנגשת ההרצאה?

אילן גילאון: לא הבנתי.

<ננה בר: קודם כל, נגישות להשכלה הגבוהה היא זכויות אדם.

אילן גילאון: בוודאי אלה זכויות אדם.

<ננה בר: אלה חלק מהזכויות.

<ננה בר: אתם לא נותנים לי לסיים משפט.

אילן גילאון: כך זה כאן בכנסת.

<ננה בר: יש כאן זכויות שלא טופלו ולא דנו בהן.

<ננה בר: אי אפשר שזכויות הסטודנטים יהיו תלויות ברצון האוניברסיטה.

<ערן טמיר: אני רוצה לענות.

אילן גילאון: זה מה שאנחנו עשינו כאן?

<ננה בר: אני מדברת על ההתאמות הספציפיות.

<ערן טמיר: ננה, אני רוצה לענות.

<ערן טמיר: התקנות האלה עוסקות בנגישות באופן מלא כמו שכל תקנות הנגישות עוסקות בנגישות באופן מלא.

<ערן טמיר: אי אפשר בסוג כזה של תקנות לרדת לכל הרזולוציות של כל סוגי ההתאמות למיניהן.

<ערן טמיר: זה פשוט בלתי אפשרי.

<ערן טמיר: אחד צריך תוספת זמן של 25 אחוזים, השני צריך תוספת זמן של 15 אחוזים.

<ננה בר: אני לא מדברת על הרזולוציות.

<ערן טמיר: את כל מדברת על הרזולוציות.

<ערן טמיר: אני מנסה להגיד משהו.

<ערן טמיר: תקשיבי.

<ערן טמיר: מה שהתקנות האלה קובעות זה שההחלטה היא לא של המוסדות לפי שיקול דעת שלהם שהוא בלתי מוגבל.

<ערן טמיר: ההחלטה לפי הקריטריונים והכללים והזכויות שקבועות בחוק ובתקנות.

<ערן טמיר: כמו בכל התאמה שאנחנו מדברים עליה, שכוללת גם התאמה של נהלים, נוהגים, הליכים, תפיסה – זה קשור גם לתפיסה – זה נמצא כאן.

<ערן טמיר: המוסדות לא יכולים להחליט שמוסד אחד יגיד שהתאמת נגישות מסוימת הוא כן נותן ומוסד אחר יגיד שהתאמת נגישות אחרת הוא לא ייתן.

<ערן טמיר: אם תהיה בעיה, אמורים לתת לזה פתרון כי זה כבר במסגרת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

<ערן טמיר: במובן הזה, יותר מזה בטח לא תוכלי להשיג.

<ערן טמיר: גם אי אפשר להשיג.

<ערן טמיר: את רוצה להגיד משהו לפרוטוקול, בסדר, נאמר, אבל מה שחשוב לי שיופיע בפרוטוקול זה שזה לא תלוי במוסדות.

<ערן טמיר: המוסדות צריכים מעכשיו לפעול לפי התקנות ולפי החוק, בכללים ובעקרונות שבו.

<ננה בר: אבל לא דנו פעם אחת בתנאי קבלה.

<ערן טמיר: את עושה את זה עוד פעם.

<ערן טמיר: את רוצה שהם יגידו הפוך?

אילן גילאון: למה תנאי קבלה?

אילן גילאון: מה יש לך עם תנאי קבלה?

אילן גילאון: תביני, אני רוצה שיהיה ברור מחדש.

אילן גילאון: יש לנו שירות ויש לנו חושי, פיזי, מנטלי וקוגניטיבי.

אילן גילאון: אלה התחומים אותם אנחנו מנגישים.

אילן גילאון: מה זה תנאי קבלה?

אילן גילאון: אני לא מבין.

<ננה בר: זה לא ספציפית לכבדי שמיעה אלא לאנשים עם מוגבלות.

<ננה בר: העובדה שברגיל הפסיכומטרי הוא אחד החסמים הכי מובהקים.

<ערן טמיר: אבל גם הפסיכומטרי צריך להיות נגיש.

<ערן טמיר: הפסיכומטרי כבר היום צריך להיות נגיש.

<קריאה: באנגלית אי אפשר להנגיש.

<קריאה: אפשר.

<ערן טמיר: עכשיו אנחנו פותחים את הדיון בדבר הזה?

<אורית זולברג: היא אומרת שכשלא מתייחסים לדברים ספציפיים, זה לא מאפשר לאנשים למצות את הזכויות.

אילן גילאון: אני לא יורד לסוף דעתך.

<נדב שמיר: אדם רוצה להיות חוקר, הוא צריך לדעת אנגלית.

<נדב שמיר: אם אי אפשר להנגיש את האנגלית, אז אי אפשר ללמוד.

<ערן טמיר: בואו נגמור עם התקנות האלה.

אילן גילאון: אפשר להנגיש את האנגלית בדיוק כמו שאפשר להנגיש את העברית ואת הסווהילית ואת ההונגרית אפילו.

<אורית זולברג: בוודאי אפשר לתרגם לאנגלית, אבל גם אם תתרגם מעברית לאנגלית, אותו אדם לא יבין.

<קריאה: אם הוא לא יבין, זאת לא בעיה של נגישות.

<ערן טמיר: אפשר בבקשה לא לעשות נזק, לאשר את זה ולהמשיך הלאה?

אילן גילאון: זאת סוגיה שנצטרך ללבן אותה.

אילן גילאון: אני לא מרגיש שליבנו אותה עד הסוף.

אילן גילאון: תודה רבה.

אילן גילאון: אני עובר להצבעה.

אילן גילאון: מי בעד אישור התקנות?

אילן גילאון: מי נגד?

אילן גילאון: בעד התקנות – פה אחד

אילן גילאון: התקנות אושרו פה אחד.

אילן גילאון: תודה רבה.

אילן גילאון: הישיבה נעולה.