ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 155, 2016-03-14 11:30

דוד אמסלם: רבותי, צהריים טובים.

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הסדרת סוגית תקני כוח אדם, שכר ושירותי משרד בלשכות ראשי ערים, סגני ראשי עיר, חברי מועצת העיר – ישיבת מעקב.

דוד אמסלם: אני רוצה להיכנס לקונטקסט הכללי.

דוד אמסלם: כזכור, זו כבר ישיבה שנייה שאנחנו עושים בנושא.

דוד אמסלם: אני רק רוצה להזכיר, אנחנו עשינו ישיבה ב-9 בנובמבר 2015, בנושא של כל ההסדרה שאמרתי ואני ביקשתי ממשרד הפנים להקים ועדה בין משרדית בשיתוף הממונה על השר, השלטון המקומי ומשרד המשפטים, כדי לגבש הנחיות תקינה ורמות שכר לכל הנושא הזה, כולל יועצים וכו'.

דוד אמסלם: אז לפני שאני אפתח את זה, גבי גאון, מועצת מזכרת בתיה וחבר שלי, הוא ממהר והוא ביקש, אז ניתן לך את רשות הדיבור ואחרי זה אני אעבור ישר לנושא של המשרד.

<גבי גאון: קודם כל אני רוצה לברך את יושב ראש הוועדה על הדיון.

<גבי גאון: אני חושב שהוא עוסק בתחום שבו אין מילה אחרת אלא להגדיר אותו כלקונה בחוק, בעיקר בנושא מעמד חברי המועצות ברשויות המקומיות בכללן, ואני חושב שאם אני פונה פה לנציגי הסיעות בכנסת, זה דבר שהוא חוצה סיעות, אין פה שום עניין פוליטי, אסור להתייחס אליו פוליטית.

<גבי גאון: צריך לראות אותו כמקדם גם תהליך של הגינות וגם תהליך של נחיתות ציבורית ואני אסביר ממש בקצרה.

<גבי גאון: קודם כל מבחינת הגינות, אנחנו מדברים על אנשים שקמים בבוקר ועד הלילה עוסקים בשירות ציבורי כמו חברת כנסת לכל דבר ועניין, ללא כל שכר.

<גבי גאון: ההיפך, הם מוציאים כסף מהכיס שלהם בשביל להיות נציגי ציבור, דבר שהוא לא יכול להתקבל.

<גבי גאון: אין אפשרות לקבל דבר כזה, לא מוסרית, לא מבחינת צדק ולא מבחינת הגינות.

<גבי גאון: ולכן לא יכול להיות מצב שבו חבר דירקטוריון בחברה ממשלתית, יש 96 חברות ממשלתיות כדוגמא, אנשים שמקבלים גמול ואחרים שהם ב-257 רשויות קמים ועובדים לא פחות קשה ולא רק שלא מקבלים גמול, אלא גם בכלל מוציאים כספים רבים על ייעוץ משפטי, על תביעות שראש הרשות תובע אותם או את הסיעה שלהם והם לא יכולים להגיב ואין להם קשר עם הציבור, בעוד ראש העיר מפרסם.

<גבי גאון: יש פה חוסר הגינות מוחלט, חוסר צדק, חוסר מוסר ברמה הכי בסיסית.

<גבי גאון: הדבר השני, הרובד השני, מעבר לרובד ההגינות הצדק, יש פה רובד של נחיצות ציבורית.

<גבי גאון: אני חושב שחלק מתפקידו של חבר המועצה או חברת המועצה, אני מדבר פה בלשון זכר וכמובן שמתכוון גם לצד הנשי, שמיוצג פה.

<גבי גאון: בסופו של דבר, אנחנו מדברים פה על לפקח על עבודת המועצה, לייצג את הציבור.

<קריאה: שומרי סף.

<גבי גאון: כבוד יושב ראש הוועדה, איזה כלים יש לחבר מועצה?

<גבי גאון: שניים שלושה כלים מזעריים מול הכוח הבלתי נתפס, הדורסני, שיש לראש עיר עם כל המנגנון, המשאבים, הפרסום וכיוצא באלה.

<גבי גאון: פער כזה במדינה דמוקרטית בשנת 2016 לא יכול להיות.

<גבי גאון: אתה מדבר על עוולות ועל צדק ופנסיות ועולי אתיופיה.

<גבי גאון: אנחנו מדברים שזה חשוב ביותר - ואני מזדהה לחלוטין עם העניין הזה - אנחנו מדברים פה על מנגנון קיום דמוקרטי שבו אנחנו שומעים על דברים פסולים יום יום.

<גבי גאון: איך יכול להיות דבר כזה?

<גבי גאון: איך יכול להיות דבר כזה שיש פער כל כך עצום בין מחוקק או בין נבחר ציבור אחד לנבחר ציבור אחר.

<גבי גאון: זה לא יכול להיות.

<גבי גאון: מכבדים את הרוב, מכבדים את הדמוקרטיה, אבל יש פה סיטואציה שלקונה היא הגדרה עדינה.

<גבי גאון: חייבים לטפל בלקונה הזאת.

<גבי גאון: זה נוגע באושיות השלטון הדמוקרטי של מדינת ישראל, ברוח הדמוקרטית של מדינת ישראל ואנחנו לא שם, כבוד יושב ראש הוועדה.

דוד אמסלם: תודה.

<גבי גאון: ואני מברך אותך שוב על העניין הזה של העיסוק בנושא.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: היות ובעצם אנחנו כבר עשינו את הדיון בנושא הזה, זה רק ישיבת מעקב, אז הייתי רוצה לשמוע ממרדכי ממשרד הפנים, בעצם מה התוצרים שאתם רוצים להביא לנו לישיבה.

<מרדכי כהן: אז אני אומר את זה בקצרה.

<מרדכי כהן: אני רוצה להודות גם לכל הארגונים והגופים שפנו.

<מרדכי כהן: שמי מרדכי כהן, ראש מינהל שלטון מקומי, משרד הפנים.

<מרדכי כהן: אני רק רוצה באמת להודות לכל הארגונים והגופים במשך שנים שליוו את העניין זה ולחצו על משרד הפנים לקיים דיונים כאלה.

<מרדכי כהן: אמרתי ליושב ראש הוועדה, הנושא הוצג בפני השר, כולל המתח הזה בין הצורך לקיים את אותה דמוקרטיה מקומית אל מול חלילה מצב של שיתוק או ניצול לרעה של המצב.

<מרדכי כהן: אבל השר הכריע.

<מרדכי כהן: הוא קבע מדיניות חדשה.

<מרדכי כהן: הוא רואה בעין חיובית את חיזוק הדמוקרטיה המקומית.

<מרדכי כהן: הוא הנחה אותנו לעבודת מטה, את הצוות המקצועי, איך לתקוף את הסוגיה הזאת גם של תגמול, גם של תנאים, גם של הכשרה מקצועית לחברי מועצה.

<מרדכי כהן: בשלושת המרכיבים האלה, יש מרכיבים שזה עניין פנימי של משרד הפנים, הוא כבר נתן הנחיה לפעול במשנה מרץ, כל נושא ההכשרה דרך המערכת שקיימת במשרד.

<מרדכי כהן: לגבי תגמול ותנאים, הוא הנחה אותנו לקדם את המהלך הזה.

<מרדכי כהן: זאת מדיניות חדשה שלא הייתה עד היום.

<מרדכי כהן: כמובן שהוא ירצה לשמוע את כל הגופים המייצגים - פורום המועצות האזורית, מרכז שלטון מקומי - בכדי לגבש את זה בהסכמה, אבל ההכרעה נפלה, זו המדיניות החדשה של השר.

דוד אמסלם: אוקיי, תודה רבה מרדכי, אבל האמת היא שאני - - -

<מרדכי כהן: אני לא נותן יותר פרטים כי זה עדיין לא - - -

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר כזה דבר.

דוד אמסלם: אנחנו בעצם עשינו את הדיון ב-9 בנובמבר, כמו שאמרתי.

דוד אמסלם: עברו חמישה חודשים.

דוד אמסלם: אני לא ציפיתי לשמוע חמישה חודשים מה מדיניות השר.

דוד אמסלם: זה פחות חשוב לי.

דוד אמסלם: גם התחלף שר.

דוד אמסלם: בגדול, אני חשבתי שאתם תבואו לכאן ותציגו כאן איזה שהם נתונים וכיוונים כבר.

<מרדכי כהן: אז אני אומר, נעשתה עבודה - - -

דוד אמסלם: אה, הבנתי.

דוד אמסלם: נעשתה עבודה ואתם רוצים - - -

<מרדכי כהן: והיא הוצגה לשר.

דוד אמסלם: אה, הבנתי, עכשיו הבנתי מה שאתה אומר.

דוד אמסלם: אוקיי.

דוד אמסלם: אז אני מבקש כזה דבר, ברשותך.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה רק לומר איזו שהיא הסתייגות קטנה לגבי הנושא של חברי מועצה.

דוד אמסלם: אני ישבתי עם מספר חברי מועצה מהמועצות האזוריות, שם הסיפור בכלל שונה לגמרי.

דוד אמסלם: זה הסעות, זה משהו אחר לגמרי, גם בתפקוד אחר לגמרי.

דוד אמסלם: אז באמת שם צריך לעשות דיפרנציאציה ולחשוב מה עושים שם.

<מרדכי כהן: דרך אגב, זה כאילו היית אתמול בדיון אצל השר, כי זה בדיוק מה שהוא אמר - אני מבקש שתהיה התייחסות נפרדת ושונה ל - - -

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: אז לכן אני אומר באמת צריכה להיות לכל מועצה - - - נגיד בכל מועצה, בכל יישוב יש נציג אחד שהוא שולח.

דוד אמסלם: זה מן נציג של הוועד, של כל מושב.

דוד אמסלם: עכשיו, יש לך מועצות שיש לך איזה 40 חברי מועצה, אתה מבין על איזה - - -

<קריאה: מטה יהודה עם 60.

דוד אמסלם: כן, אתה מבין?

דוד אמסלם: זה סיפור אחר קצת.

<מרדכי כהן: ורק עוד מילה אחת, מכיוון שבסופו של דבר, כפי שיודעים כולם, יהיו לזה עלויות תקציביות.

דוד אמסלם: בוודאי.

<מרדכי כהן: ולכן - - -

דוד אמסלם: לכן אני רוצה לומר כזה דבר, מרדכי, אנחנו מבינים את הכל.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר כרגע - - -

<מרדכי כהן: מכיוון שחיים לא נמצא פה, אני רוצה להיות הגון כלפי מרכז השלטון המקומית ופורום מועצות אזוריות.

<מרדכי כהן: העמדה של הגופים המייצגים, שגם אם מהלך כזה יתרחש ויחזק את אותה דמוקרטיה מקומית.

<מרדכי כהן: אין הכוונה עכשיו להשית את ההוצאות האלה באופן ישיר על - - -

דוד אמסלם: זו גם לא הכוונה שלי.

דוד אמסלם: אני אמרתי את זה באופן חד משמעי ואני אומר את זה לאורך כל הדרך בכל נושא.

דוד אמסלם: לא יכול להיות שאנחנו מיישרים איזה שהוא כיוון ורוצים לחזק איזה משהו ובסוף אנחנו מטילים את זה תמיד על השלטון המקומי.

דוד אמסלם: זה לא עובד ככה.

דוד אמסלם: אז לכן תהיה פה איזו שהיא חלוקת בוא נגיד עלויות וכו', אבל אני לא שם.

דוד אמסלם: אני רוצה קודם כל, בעיקרון אני מאמין שהדיון קודם כל צריך ללכת על הקונספט – מה אנחנו מאמינים, ואחרי זה לגזור את העלויות ואת החלוקה.

דוד אמסלם: אבל מרדכי, פה אני רוצה את ההתייחסות שתהיה לכם בעבודה למספר מישורים, בעיקר שניים שלושה דברים.

דוד אמסלם: תראו, קודם כל על הנושא של החזר ההוצאות – כן או לא, שכר וכו'.

דוד אמסלם: אני גם נתתי לכם סקירה אם תרצו, אני בדקתי את זה מה קורה בעולם, אני יכול להעביר לכם את כל הנתונים, אם תרצו את המפה העולמית.

דוד אמסלם: מעניין, מוני?

<שמעון מעתוק: כן.

דוד אמסלם: אז לאה, תעבירי לו את מה שהעביר לנו מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

דוד אמסלם: אני גם קראתי, זה מאד מעניין.

דוד אמסלם: אם תקראו תבינו שברוב העולם יש שיפוי בעניין, משיפוי מרחיק לכת שנותנים משכורת ועד החזר הוצאות כאלה ואחרות.

דוד אמסלם: זה נדיר כמעט ש - - -

<גבי גאון: לא פחות חשוב קשר עם הציבור וייעוץ משפטי כשאנחנו נתבעים.

דוד אמסלם: אבל גבי, אני עוד לא שם.

דוד אמסלם: בוא נעבור נהרוג תורכי וננוח ואני מקווה שאין פה תורכים.

דוד אמסלם: מרדכי, זה הנושא הזה.

דוד אמסלם: גם אתה מוני.

דוד אמסלם: הנושא השני זה נושא שירותי המשרד.

דוד אמסלם: חבר מועצה, בסוף הוא נותן, מה שנקרא הוא נציג ציבור שאמור לתת שירות לתושבים שלו, לאלה שבחרו בו וגם לאלה שלא בחרו בו.

דוד אמסלם: אז לראש המועצה, לראש העיר יש משרד.

דוד אמסלם: לסגנים יש משרד, אני מספר לכם, ולחלק מחברי המועצה אין מקום לתת שירותים.

דוד אמסלם: אז לכן אני חושב שאתם צריכים להסדיר את זה גם.

<מרדכי כהן: זה מוסדר בחוק, צריך לאכוף.

<קריאה: אבל אף אחד לא אוכף.

דוד אמסלם: אם זה מוסדר בחוק - - -

<קריאה: זה לא מוסדר.

<קריאה: אני מבקשת את רשות הדיבור.

דוד אמסלם: שנייה, אמרתי, אני אתן לך.

דוד אמסלם: אבל אלף, להסדיר את זה.

דוד אמסלם: אם זה מוסדר בחוק, נא לאכוף את זה.

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: אני רק בא מבחינת התוצאה, שבסוף חבר מועצה יקבל שירות משרדי מסוים.

דוד אמסלם: אני לא אומר לך תן לכל אחד מזכירה, אבל בוודאי שאם הוא רוצה לדפיס מכתב, יש מישהו שמדפיס לו את זה.

דוד אמסלם: הוא לא יגיד לאשתו, לבת שלו – תעשי טובה, תדפיסי לי את זה בבית.

דוד אמסלם: זה מה שקורה היום, דרך אגב, בהרבה מקומות.

דוד אמסלם: כנ"ל טלפונים.

דוד אמסלם: הוא בא והוא מנהל את שיחות הטלפון מהבית.

דוד אמסלם: לפעמים יש לו כעסים בתוך הבית, כבר אשתו והילדים נמאס להם לשמוע אותו כל היום ורק העוגיות לפעמים שהוא נותן לאורחים שלו, הוא משלם וכבר זה עושה לו חור בראש וכולה הוא נציג ציבור, ולא נותנים לו כמעט להיכנס למועצה.

דוד אמסלם: אז לכן אני אישית חושב שבאמת צריך להסדיר את זה בצורה מכובדת.

דוד אמסלם: חבר מועצה לטעמי, חבר עיר, מועצת עיר, זה בן אדם, נציג ציבור שצריך לתת לו את האפשרות לתפקד.

דוד אמסלם: הבן אדם הוא נבחר ציבור.

דוד אמסלם: כמו שפה בכנסת אתה לא מצפה שחברי הכנסת יעבדו באמת מהמזנון בחוץ, אז יש דברים בסיסיים שצריך להסדיר אותם.

דוד אמסלם: אני חושב שזה באמת חשוב לדמוקרטיה ובוודאי לאכוף.

דוד אמסלם: עכשיו לגבי העלויות, אחרי שנבין את הסל, נפרק אותו מבחינת עלויות ואז אנחנו נשב גם עם השלטון המקומית - - -

<מרדכי כהן: רק לגבי תגמול, כדי שלא יהיה בלבול במספרים, מדובר בגדול על פי עבודה ראשונית שאנחנו עשינו, בגדול, בכמה עשרות מיליוני שקלים.

דוד אמסלם: אמר חיים, חיים זרק 60 מיליון שקלים.

דוד אמסלם: השלטון המקומי בזמנו זרק את המספר 60.

דוד אמסלם: אני לא מתייחס.

<מרדכי כהן: זה על סמך ניתוח שאנחנו עשינו.

דוד אמסלם: אני אגיד לך, אני לא מתייחס לנושא בגלל שבסופו של דבר אתם תעשו את הכפולות.

דוד אמסלם: אני לא מכיר כמה חברי מועצה כאלה יש, כמה כבר יש להם את זה היום.

דוד אמסלם: אז לכן בואו תעשו עבודה.

דוד אמסלם: לשם כיוונתי בדיון לפני חצי שנה.

דוד אמסלם: אז לכן אני אומר, לי חשוב לא פחות מאשר התגמול, חשובה לי סביבת העבודה.

דוד אמסלם: כמו שאמרתי וככל שתרדו לרזולוציה יותר גבוהה ככה ייטב.

דוד אמסלם: האם חבר מועצה מקבל טלפון – כן או לא?

דוד אמסלם: כיום זה עולה 100 שקלים או 80 שקלים וכל עובד בעירייה, לא משנה מה, הוא מקבל טלפון מהעירייה.

דוד אמסלם: השאלה אם חבר מועצה מקבל.

דוד אמסלם: זה כלי עבודה.

דוד אמסלם: האם הוא מקבל עטים?

דוד אמסלם: כמה עטים?

דוד אמסלם: האם הוא מקבל ציוד משרדי?

דוד אמסלם: אני אומר, תיכנסו לרזולוציה הזאת, היא חשובה בגלל שבסופו של דבר אני יכול להגיד לכם שאני מקבל הרבה מאד מכתבים של ראשי מועצה, שמתכתשים עם חברי המועצה שלהם רק על הדברים האלה.

דוד אמסלם: כאילו אין עיר.

דוד אמסלם: בואו תראו מה אני מקבל, אתם לא תאמינו.

דוד אמסלם: לקח לי את החדר, לקח לי את הכסא, לא נתן לי את הדפים, לא נתן לי להדפיס במדפסת.

דוד אמסלם: בואו תראו.

דוד אמסלם: כאילו זה כל מה שהם עושים כל היום באותה עירייה.

דוד אמסלם: אז אני אומר, כשהדברים מוסדרים אז אין ויכוח.

דוד אמסלם: מה ששלך – שלך, מה ששלי – שלי.

דוד אמסלם: מתי מתחיל הוויכוח, כשהדברים לא מוסדרים.

דוד אמסלם: ואז אנחנו מתווכחים על עובי הקו, האם זה שלי או שלך.

דוד אמסלם: לכן אני אישית חושב שבעבודה קצרה, לא צריך פה יותר מדי עבודות מחקר, באמת תשבו, תבנו פה גם סל בסיסי לחבר מועצה ותעשו את זה גם דיפרנציאלי.

דוד אמסלם: יש הבדל בין עיריית תל אביב או ירושלים לבין מועצת עזריקם.

דוד אמסלם: יש הבדל באמת בעניין, וכאן באמת אני מצפה וזה בעצם מה שביקשתי לפני שישה חודשים.

דוד אמסלם: חשבתי שהיום תבואו, אבל היות ונכנס שר חדש שאתם רוצים להציג לו את העניינים – אין בעיה.

דוד אמסלם: אז תעשו השלמות על מה שלא עשיתם עוד, כדי שבפעם הבאה אני לא אשאל אתכם למה לא עשיתם.

דוד אמסלם: אז בוא נסכם.

דוד אמסלם: אנחנו נעשה דיון נוסף אחרי שנשמע עוד פעם, תשמעו את האנשים.

דוד אמסלם: אולי יש פה הערות שאני לא אמרתי והם יחכימו אותנו ואז אתם - - -

<מרדכי כהן: אני רוצה רגע - - -

דוד אמסלם: ויש כאן גם את הממונה על השכר, נשמע אותו.

<מרדכי כהן: אני רק רוצה להעיר עוד הערה אחת, תכלס השר החליט להעביר, בשביל שהוא יוכל להגדיר כללים לחברי המועצה, הוא צריך קודם להעביר תזכיר חוק שמאפשר לו להגדיר תקנות בעניין הזה.

<מרדכי כהן: זה כבר יועבר בימים הקרובים - - -

דוד אמסלם: נשמח מאד.

<מרדכי כהן: הוא הנחה את הרמה של המשרד לקדם את תיקון החוק, חקיקה ראשית.

<מרדכי כהן: לאחר שהחקיקה הראשית תעבור, נוכל להתקין תקנות שהן באמת מפרטות את כל מה שהצעת.

דוד אמסלם: מוני, תגיד לשר שבכל שעה שהוא ירצה את הוועדה אני אכנס לו אותה במיידי, באמת, כולל מתי שהוא רוצה ומצידי, אם הוא יגיש את התזכיר, אני מבטיח לו שעד סוף הפגרה אפילו אני אעביר את זה.

דוד אמסלם: עד תחילת הפגרה, בשבועיים הקרובים.

דוד אמסלם: מרדכי, אחלה.

דוד אמסלם: שיהיה לך - - -

<מלי פולישוק בלוך: רגע, שלא ילך.

<קריאה: מרדכי, רק שנייה.

זוהיר בהלול: דקה, דקה.

<מלי פולישוק בלוך: זה ייקח שתי דקות.

<מלי פולישוק בלוך: אני ביקשתי קודם.

דוד אמסלם: אתה יודע מה, מרדכי, תן עוד שתי דקות.

דוד אמסלם: מלי, בבקשה.

דוד אמסלם: יש פה את קובי אמסלם שהוא - - -

זוהיר בהלול: קודם למי?

זוהיר בהלול: מלי, למה?

זוהיר בהלול: אני עשיתי מארב לזכותך לדבר?

<מלי פולישוק בלוך: לא, סליחה, אתה קודם כל.

<מלי פולישוק בלוך: מה זה?

דוד אמסלם: לא, לא, מלי, בבקשה, מלי.

זוהיר בהלול: את קודם.

<מלי פולישוק בלוך: לא, אני דיברתי עליו.

זוהיר בהלול: אה, חשבתי אלי.

דוד אמסלם: חברה, אתם לא הבנתם.

דוד אמסלם: אתם תמשיכו להתווכח ומרדכי ילך.

דוד אמסלם: הרי הזמן עובר, אז יאללה.

זוהיר בהלול: אז אני אתן לך דווקא.

<מלי פולישוק בלוך: חברת כנסת לשעבר, אז קודם כל חברי כנסת.

דוד אמסלם: מלי, מלי, בבקשה.

<מלי פולישוק בלוך: קודם כל קוראים לי מלי, נעים מאד.

<מלי פולישוק בלוך: מלי פולישוק.

<מלי פולישוק בלוך: אני יחד עם אביבה מנצור מייצגות כאן איגוד של חברות מועצה שהקמנו לפני 8 שנים.

דוד אמסלם: אני איתך, מלי.

<מלי פולישוק בלוך: הוא איתי, הוא מכיר אותי כבר מהוועדה לביקורת המדינה.

דוד אמסלם: כן, מלי.

<מלי פולישוק בלוך: אז אביבה ואני מייצגות איגוד של נבחרות ציבור שהוקם לפני 8 שנים, שאחת המטרות שלו זה הנושא הזה והאדונים הנכבדים ממשרד הפנים מכירים אותנו, כי ישבנו כבר הרבה שעות ביחד.

דוד אמסלם: אתה יודע שנפגשתי איתה?

<מלי פולישוק בלוך: כן, בכנס.

<מלי פולישוק בלוך: וקודם כל אני מרגישה שהגיעו ימות המשיח כמעט, שבאמת מדברים איתנו באותה שפה שאנחנו מדברות וזה באמת הישג.

<מלי פולישוק בלוך: שיהיה ברור, אנחנו חברות מועצה, אבל בעניין הזה מייצגות גם את חברי המועצה, אנחנו כולנו ביחד.

<מלי פולישוק בלוך: אז אני מברכת אותך אדוני יושב הראש, אתה באמת עושה כאן פלאים והלחץ חיוני, לפני שיתחלף לנו השר עובד פעם, כי אנחנו כבר עברנו לפחות חמישה או שישה בעניין הזה.

<מלי פולישוק בלוך: אני רוצה - - -

דוד אמסלם: אנחנו לא ניתן לו לעבור, מרדכי, תגיד לה.

<מלי פולישוק בלוך: בדיוק.

<מלי פולישוק בלוך: תראה, היתרון שלנו עכשיו שיש לנו שר שמכיר לפני ולפנים.

<מלי פולישוק בלוך: לא צריך ללמד אותו בכלום.

דוד אמסלם: זה נכון.

דוד אמסלם: זה יתרון גדול.

<מלי פולישוק בלוך: אז זה יתרון גדול, שלא לדבר על הצוות המקצועי.

<מלי פולישוק בלוך: לא צריכים לחכות עוד חמישה חודשים, אפשר לסגור את העניין.

<מלי פולישוק בלוך: אני רק רוצה להציע משהו פרקטי ואני יכולה לתת לך את העותק של העניין.

<מלי פולישוק בלוך: יש לנו הצעת חוק שהכנו כבר לפני איזה שנתיים שלוש.

<מלי פולישוק בלוך: אנחנו מתבססים על תקנות החברות - גמול לדירקטורים בחברה לתועלת הציבור.

<מלי פולישוק בלוך: לקחנו ופשוט העתקנו, אדוני יושב הראש, את הסכומים.

<מלי פולישוק בלוך: וכמו שאתה אמרת, זה מתחלק לדרגת הרשות, לפי מספר התושבים, מיישוב של עד 10,000 ויישוב מעל 250,000.

<מלי פולישוק בלוך: ברור שאין דין תל אביב כדין ערים קטנות.

<מלי פולישוק בלוך: יש לנו כאן חמישה דרוגים, חמש דרגות וגמול בהתאם.

<מלי פולישוק בלוך: ממש העתקנו משם.

<מלי פולישוק בלוך: אני אתן לך את זה, אם תואיל.

<מלי פולישוק בלוך: העתקנו את הסכומים, אותו דבר בדיוק, וזה גמול לפי ישיבות.

<מלי פולישוק בלוך: כחברת מועצה לשעבר וסגנית ראש העיר, אנשים לא באים לישיבות.

<מלי פולישוק בלוך: זה גם יעודד אותם לבוא לישיבות, אם הגמול יהיה פר ישיבה.

דוד אמסלם: ברור.

<מלי פולישוק בלוך: וזה גם הכי הוגן והכי הגיוני, כמו כל - - -

דוד אמסלם: מלי, אני לא - - -

<מרדכי כהן: זה יהיה מוגבל ל - - -

דוד אמסלם: רק שנייה, מרדכי.

דוד אמסלם: אני לא נכנס לדיון המקצועי.

<מלי פולישוק בלוך: תראה, אני לא נמצאת.

<מלי פולישוק בלוך: אם הייתי יכולה להיות בדיון כפי שהיה ב - - -

דוד אמסלם: את יכולה לדבר עם מרדכי.

<מלי פולישוק בלוך: השר סער בזמנו צרף אותי לוועדה ובאמת ישבנו ביחד כמה דיונים ואני חושבת שזה כדאי שזה יחודש, כי בכל זאת אנחנו מביאים את השטח לא רק דרך הראש של ראשי רשויות וכדאי כאן להזכיר את זה.

<מלי פולישוק בלוך: אתם כאן כל הגורמים מתייחסים בכבוד רב לראשי רשויות ולמרכז השלטון המקומי.

<מלי פולישוק בלוך: מרכז השלטון המקומי ממש בכלל לא מייצג את חברי המועצה.

<מלי פולישוק בלוך: הוא אומר את זה במפורש והוא עושה את הכל כדי שזה גם ייצא לפועל, שלא מייצגים אותנו.

<מלי פולישוק בלוך: לכן, כשאתם מדברים עלינו, אם זה משרד המשפטים עם הוועדה שאתה - - -

דוד אמסלם: אבל הבנתי.

<מלי פולישוק בלוך: לא, אז אני מבקשת מכבוד יושב הראש שיבקש מהמשרד שיצרף אותנו, נציגה שלנו לדיונים, כפי שהיה בעבר, כדי שניתן את הפידבק שלנו ואתה יודע שהדיונים היו ענייניים ומועילים.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: מרדכי, אם אתה יכול לצרף אותם, אז אנחנו נשמח.

<מרדכי כהן: אני גם אשמח.

דוד אמסלם: ואם תוכל לצרף גם את גבי, גם נשמח.

<מלי פולישוק בלוך: אנחנו מייצגים ארגון.

דוד אמסלם: זה בסוף דיון מקצועי שלכם.

דוד אמסלם: תחליטו.

דוד אמסלם: אני מציע לכם באמת לשתף את כל הגורמים, בוודאי ובוודאי את השלטון המקומי, שהוא פיבוט מרכזי בעניין הזה.

<מרדכי כהן: כך ייעשה.

דוד אמסלם: כן, אז מניח שתזמן אותם בכיף.

דוד אמסלם: זוהיר, בבקשה.

זוהיר בהלול: גברת פולישוק, אני אמרתי את דברי בכ"ט בנובמבר, ביום החלוקה דיברתי על העניין הזה.

זוהיר בהלול: נכון?

זוהיר בהלול: זה היה בכ"ט בנובמבר הישיבה האחרונה?

זוהיר בהלול: רוזנר?

<תומר רוזנר: ב-ט'.

זוהיר בהלול: מה, לא הבנתם את הרמז?

דוד אמסלם: זה היה ב-ט' בנובמבר.

זוהיר בהלול: ההברקות לוקות בחסר, ההברקות שלי.

דוד אמסלם: כן, כן.

זוהיר בהלול: באמת מגיעות לעתים מילים טובות, מרדכי.

זוהיר בהלול: כנראה מנשבות רוחות חדשות במשרד הפנים.

דוד אמסלם: ברוך השם.

<מרדכי כהן: זה השר.

<מרדכי כהן: אנחנו רק גורם - - -

זוהיר בהלול: כן, השר.

זוהיר בהלול: זה שני דיונים נושקים אחד לשני ובשני הדיונים באופן כמעט חסר תקדים יש בשורות.

דוד אמסלם: ברוך השם.

זוהיר בהלול: תם עידן זילות מעמדו, ככל הנראה, של נבחר ציבור ברשויות המקומיות.

זוהיר בהלול: באמת.

זוהיר בהלול: התדרדר מעמדו עד כדי כך שלא סופרים אותו.

זוהיר בהלול: עכשיו, ברגע שהוא יקבל את התיקון, כנראה שכל דבר קשור במצלצלין.

זוהיר בהלול: מעמדו של אדם נמדד ברמת הכנסתו.

זוהיר בהלול: ככה במדינות צרכניות מודרניסטיות, מה לעשות?

זוהיר בהלול: ברגע שמעניקים לאנשים האלה, שהם נבחרי ציבור, מה לעשות?

זוהיר בהלול: נבחר ציבור זה הדבר הנשגב ביותר בדמוקרטיה.

זוהיר בהלול: לקיים את עבודתו תמורת תגמול נאות, אני חושב שבזה אנחנו מחזקים.

זוהיר בהלול: באמת, אתה דיברת אדוני ראש המועצה המקומית - - -

<גבי גאון: לא ראש מועצה, חבר מועצה.

זוהיר בהלול: חבר מועצה.

זוהיר בהלול: לא, כי דיברת כמו ראש מועצה.

זוהיר בהלול: זה בסדר גמור.

<קריאה: הוא יהיה, הוא יהיה.

<מלי פולישוק בלוך: ראש מועצה בפוטנציה.

זוהיר בהלול: אתם משמרים את הרוח הדמוקרטית.

זוהיר בהלול: באמת, גם כמו שאמרה הגברת פולישוק, תגמול לגבי ישיבות וכו'.

זוהיר בהלול: לא ניכנס לרזולוציות הללו, אבל באמת אז דיברנו ועכשיו אנחנו מקבלים מדיניות חדשה.

זוהיר בהלול: אבל אני רק מבקש בקשה אחת צנועה מאד.

זוהיר בהלול: שהזכויות של נבחרי ציבור יהיו שקופות בעיני הציבור.

זוהיר בהלול: כי אם מעניקים 60 מיליון שקלים באופן ערטילאי, יכול להיות שראשי רשויות מקומיות יתנהגו בסכומים האלה, שיוענקו - - -

דוד אמסלם: לא, לא, לא, אתה כנראה לא הבנת.

זוהיר בהלול: מה?

דוד אמסלם: אנחנו כרגע לא, הוא לא מחלק תקציב.

דוד אמסלם: יש כללים.

דוד אמסלם: הכללים מתורגמים ואחרי זה השיפוי כבר.

דוד אמסלם: על שאלת השיפוי נדבר.

דוד אמסלם: תודה.

זוהיר בהלול: אוקיי.

זוהיר בהלול: אז מרדכי, באמת הרבה תודות.

זוהיר בהלול: דרכך ל - - -

<מרדכי כהן: בזמנו, יושב ראש הוועדה, דודי אמסלם, הצביע על זה שזה מחסום בפני צעירים, נשים, מיעוטי יכולת, לקחת חלק בהשפעה על התפקיד הדמוקרטי.

<מרדכי כהן: וגם זה פתרון לסיפור.

<מלי פולישוק בלוך: בדיוק.

<מלי פולישוק בלוך: בהחלט.

דוד אמסלם: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה אדוני יושב הראש, חברי חברי הכנסת.

אורי מקלב: אני גם מצטרף לדבריו של חבר הכנסת זוהיר בהלול.

אורי מקלב: בדיון הקודם דיברתי על כך ולא בכדי, ששר הפנים הודיע על נושא של כניסה חופשית לחופים בצמוד לדיון.

אורי מקלב: אין לו ויכוח אם מגיעה כל היוקרה רק לשר או גם לוועדת הפנים.

אורי מקלב: אני חושב ששיתוף הפעולה בין ועדת הפנים לבין השר זה שיתוף פעולה מבורך.

אורי מקלב: יש דיונים פה והדיונים מציפים את הדברים.

אורי מקלב: העיתוי - - -

זוהיר בהלול: אני כבר מתבייש להחמיא לו, כי - - -

דוד אמסלם: לא צריך, לא צריך, אנחנו לא הנושא.

אורי מקלב: לא, לא.

אורי מקלב: בדיון לפני הקודם לא כל כך החמאתי לו, אז אני עכשיו צריך לאזן את המשקל.

אורי מקלב: זה דיון שלישי - - - ומכאן שלא יהיה מישהו שיערער על העליונות ועל - - -

דוד אמסלם: אני פה יושב משבע בבוקר.

דוד אמסלם: זה מה שהוא אומר לכם.

אורי מקלב: נכון.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך, חברי, חבר הכנסת זוהיר בהלול, שאני מחמיא לו מכיוון שהוא לא בא מהדלת של חבר מועצה.

אורי מקלב: הוא דווקא היה פקיד ציבור.

אורי מקלב: הוא היה עובד ציבור וכאן, וזו בדיוק הנקודה שרציתי להתייחס אליה, חלק מהמקרים או עד היום, מהתפיסה לא לתת שכר לנבחרי ציבור, זה לא היה רק הנושא התקציבי.

דוד אמסלם: נכון.

אורי מקלב: היה עם זה משהו מהותי הרבה יותר.

אורי מקלב: לא רק מעמד.

אורי מקלב: המעמד, להחליש את כוחו של נבחר הציבור, דהיינו שלא יוכל להיות.

אורי מקלב: זה היה חלק.

אורי מקלב: כשאני ישבתי עם ראש העיר, אני לא רוצה להגיד את השם של ראש העיר, על דברים שהוא יכול היה לתת במסגרת היכולות שלו, במסגרת הסמכות שלו, אז הוא אומר לי בלחש אדוני יושב הראש, אני לא רוצה לראות אותם פה.

אורי מקלב: אני לא מעוניין לראות אותם פה.

אורי מקלב: אני לא רוצה.

אורי מקלב: גם לא כל עובדי הציבור, לא מנהל אגף, הוא היה מנהל אגף שרצה להיות בוועדת מכרזים, רוצה לראות איזה חבר מועצה חפרן שחופר לו בדיוק ושואל שאלות ולמה, ולמה זה כן מתאים לאומדן ולא מתאים לאומדן, ומה אתה עשית, והאם בחרת עוד וכמה הרחבת ומתי עשית פעם אחרונה, ושאלות שעולות, שאין מי שישאל חוץ מאותו נבחר ציבור.

אורי מקלב: זה מקשה עליהם את העבודה.

אורי מקלב: והמגמה להחליף את נבחרי הציבור היא מגמה מתמשכת.

אורי מקלב: משרד המשפטים מככב שם, נמצא בהרבה חוקים בהחלשה מכוונת של נבחרי הציבור ומשרד הפנים היום שינה תפקיד.

אורי מקלב: ואני רוצה לציין ולחזק את משרד הפנים בחלק הזה – חיזוק מעמדו של נבחר הציבור ויכולתו.

אורי מקלב: והשכר – הוא צריך להתחלק לשניים - - - בהנחיה שלהם.

אורי מקלב: הוא צריך להתחלק בין החזר הוצאות, שזה דבר שצריך למדוד אותו, סדר גודל, מה נכלל בהוצאות.

אורי מקלב: הוצאות זה לא שכר, זה לא תגמול.

אורי מקלב: גם לא יהיה דימוי ציבורי שחברי מועצה הולכים לקבל כסף.

אורי מקלב: הם מוציאים על דבר שכל המשמעות של זה זה רק לטובת הציבור.

אורי מקלב: זה הכרח, אי אפשר להגיד אחרת.

אורי מקלב: לכן זה החזר לגיטימי, זה לא - - -

<גבי גאון: הסיפור הגדול זה הכלים.

<גבי גאון: כלים - - -

דוד אמסלם: שנייה, גבי, לא מפריעים פה, למה אחרת הוא יפריע גם לכם.

אורי מקלב: והגמול זה כבר נדבר אחד.

אורי מקלב: אני בהחלט חושב שאישה, אם לילדים, שהיא צריכה להשתתף בישיבות מועצה בערב והיא צריכה מישהו שישמור על הילדים, או לחילופין, ואני לא מדבר על חבר מועצה שהוא עובד ואיך הוא מגיע לישיבות וועדות שעושים בכוונה בזמן - - -

<מלי פולישוק בלוך: גם אישה עובדת.

אורי מקלב: אבל אני מדבר וודאי שהיא צריכה לקבל רף.

אורי מקלב: זה נקרא גמול.

אורי מקלב: אני רואה ששילוב של החזר הוצאות, שיכול להיות מדרג לאדם שעובד, אדם שלא עובד בהחזר הוצאות.

אורי מקלב: יכול להיות שצריך לעשות איזה מדרג מסוים במועצה גדולה, מועצה קטנים לדברים, צריכה להיות איזו שהיא נוסחה מסוימת גם בזה, שתיתן.

אורי מקלב: אז להפריד בין החזר ההוצאות לגמול.

אורי מקלב: תודה רבה אדוני.

<מלי פולישוק בלוך: בהחלט.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: רוברט.

רוברט אילטוב: יושב הראש, קודם כל אני רוצה לברך כאחד שהיה חבר מועצה וסגן ראש העיר בתואר.

<מלי פולישוק בלוך: איפה היית?

רוברט אילטוב: בנתניה, לפני 10 שנים.

רוברט אילטוב: לפני שנבחרתי לכנסת כיהנתי גם כחבר מועצה, גם כסגן ראש העיר בתואר.

אורי מקלב: בתואר, בלי שכר.

רוברט אילטוב: בלי שכר.

רוברט אילטוב: בתואר, המשמעות בלי שכר.

אורי מקלב: כן, אנשים לא שמעו קודם.

רוברט אילטוב: המשמעות של השינויים האלה היא מכרעת, מכיוון שחלק גדול מחברי מועצה עוסקים בעבודה מחוץ לעיר אפילו, וגם להגיע לתוך אותם דיונים, הם צריכים להוציא הוצאות של נסיעה ושל איבוד שעות עבודה; וגם לא תמיד מתחשבים בהם בישיבות עצמן, קובעים אותן בזמן העבודה כדי שהם יפספסו את שעות העבודה, או שיפספסו את הישיבות באותן הוועדות.

זוהיר בהלול: תגיד את האמת, זאת הסיבה שבאת לכנסת.

רוברט אילטוב: לא.

אורי מקלב: הישיבה היום בשמונה וחצי בבוקר לא הייתה כדי לתת אפשרות.

אורי מקלב: אני מעיד.

אורי מקלב: זה לא היה הכרח שלא - - -

רוברט אילטוב: לא בגלל זה.

רוברט אילטוב: תראה, אני מאז שעליתי לישראל, אני נבחרתי פעם ראשונה בגיל 27.

רוברט אילטוב: אני כל הזמן שובר תקרות זכוכית ואני אמשיך לשבור תקרות זכוכית.

אורי מקלב: מה התקרה, ראש הממשלה?

רוברט אילטוב: לא יודע, בוא, לאט לאט.

<מלי פולישוק בלוך: רק שלא יכאב לך הראש מהשבירה.

רוברט אילטוב: אני לא עושה את זה עם הראש, עושים את זה עם פטיש.

רוברט אילטוב: כל אחד עושה את זה איך שהוא חושב לנכון.

רוברט אילטוב: לכן אני חושב שהשינוי הוא שינוי מהותי וחשוב.

רוברט אילטוב: חשוב לתת לאותם אנשים שעובדים וגם מתנדבים למען הציבור, לפחות את ההוצאות ההולמות על אותן השעות שהם מוציאים, גם על חשבון המשפחה, גם על חשבון הבית וגם על חשבון אותו הציבור שאותו הם מייצגים.

רוברט אילטוב: ואני יודע ומכיר לא מעט אנשים שגם עובדים כשומרים והם מגיעים, כי הם עולים והם מייצגים את העולים.

רוברט אילטוב: הם מגיעים לישיבות המועצה ועוזבים את עבודתם ומייצגים את הציבור שלהם נאמנה.

רוברט אילטוב: וחשוב חשוב חשוב, לתת להם פחות את ההוצאות, אותן הוצאות שהם נושאים על גבם באופן ישיר.

רוברט אילטוב: לכן אני רק יכול לברך על הפעולה הזאת, ואני גם רוצה לקרוא לשר שיסדיר גם את הסוגיה של אותן הישיבות של נבחרי הציבור, שזה יהיה בזמנים הרלבנטיים, כדי שזה לא יפגע באמת בעבודתם, איפה שהם עובדים.

רוברט אילטוב: כי אני כסגן ראש העיר הייתי צריך גם לעבוד וגם אף אחד לא היה חושב שאני לא מקבל שכר.

רוברט אילטוב: אז לך תסביר את זה לציבור.

רוברט אילטוב: לכן חשוב שהדברים האלה יבואו בחשבון ואני רק יכול לברך.

רוברט אילטוב: תודה.

דוד אמסלם: תודה רוברט.

דוד אמסלם: יאיר, אתה רוצה להגיד משהו?

<יאיר דידי: לא, הוא אמר את הכל כבר.

דוד אמסלם: הוא אמר את הכל.

דוד אמסלם: קובי, אתה רוצה להתייחס?

<יעקב אמסלם: ממש בקצרה.

<יעקב אמסלם: כמובן הדברים שנשמעים כאן הם כמובן מאד - - -

דוד אמסלם: קובי אמסלם, הממונה על השכר.

<יעקב אמסלם: הממונה על השכר באוצר.

<קריאה: זה הכי חשוב.

<יעקב אמסלם: לא, זה הכי פחות חשוב.

רוברט אילטוב: לא, אבל לא מדברים על שכר, לכן הוא פחות רלבנטי.

<יעקב אמסלם: אדוני יושב הראש, ממש כמה משפטים קצרים.

<יעקב אמסלם: בעצם - - -

זוהיר בהלול: הוא הסגן שלך?

<יעקב אמסלם: דיאא, כן.

זוהיר בהלול: דיאא הוא איש מכפר מאכר, אינטליגנט שמייצג את הממוצע האינטליגנטי של הציבור הערבי בגאון, ואנחנו רק מברכים על כך שסגנו של בעל התואר הנכבד והמכובד הזה, הוא ערבי, אזרח מדינת ישראל.

זוהיר בהלול: באמת.

דוד אמסלם: אלף אני מצטרף למה שאמר - - -

<יעקב אמסלם: כן, אז אני אספר גם על מחמוד רחמאן הוא מבועיינה נוג'ידאת, וגם הוא נמנה על הקבוצה.

זוהיר בהלול: אה, סליחה, מחמוד.

<יעקב אמסלם: לא, זה בסדר גמור.

<יעקב אמסלם: והוא היועץ הבכיר שלי.

<יעקב אמסלם: אז כמה דברים ברשותך, אדוני יושב הראש.

<יעקב אמסלם: בגדול, אנחנו באמת לא מקבלים כעיקרון עבודה ללא תמורה או השקעת זמן ללא תמורה.

<יעקב אמסלם: זה דבר שגם בחברות הממשלתיות וגם בתאגידים הסטאטוטוריים, יש תמורה בעד השקעת זמן.

<יעקב אמסלם: אבל, אם אני לוקח לדוגמא את החברות הממשלתיות או את מה שאמרה חברת הכנסת לשעבר, פולישוק, זה בדרך כלל חברות במיוחד, גם בחברות שהן לתועלת הציבור, אבל גם בחברות ממשלתיות ועוד יותר מזה גם בחברות שנסחרות, הדירקטוריון שחברי הדירקטוריון זכאים גם לגמול וגם להחזר הוצאות, יש לו אחריות ישירה על הנעשה בחברה.

<יעקב אמסלם: יש חוק שלם שמסדיר את המעמד של הדירקטוריון, את המעמד של דירקטור, את החובות שלו ואת האחריות שלו ואת הסמכויות שלו.

<יעקב אמסלם: ובדרך כלל אנחנו מכנים את זה בשפה שהיא חצי מקצועית – הכסף הולך לא רק אחרי השקעת הזמן, אלא הוא גם הולך אחרי האחריות המוטלת.

<מלי פולישוק בלוך: גם לחברי מועצה יש - - -

אורי מקלב: אחריות ציבורית זה שום דבר?

<יעקב אמסלם: לא, לא - - -

רוברט אילטוב: לחברי מועצה יש אחריות אדירה ומגבלות מפה עד הודעה חדשה.

אורי מקלב: חברי דירקטוריון קיבלו שכר גם לפני שהייתה להם אחריות.

אורי מקלב: עוד לפני החלת החוק הם כבר קיבלו אז שכר.

<יעקב אמסלם: תמיד הייתה אחריות לדירקטורים, היא לא הופעלה עד תחילת שנות ה-80', היא לא באמת הופעלה.

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: ויש את הביטוח ועוד כל מיני דברים.

<יעקב אמסלם: ביטוח זה הפוך.

<יעקב אמסלם: הביטוח בא כשהאחריות החלה להיות מוטלת באופן אפקטיבי.

<קריאה: איך זה מתחבר עם הממשל התאגידי, עם כל האחריות - - -

<אביבה מנצור: או תאגיד המים, שיושבים שם חברי מועצה והם לא מקבלים שכר.

<אביבה מנצור: נציגי ציבור מקבלים.

דוד אמסלם: חברה, חברה, אני רוצה לשמוע את קובי.

אורי מקלב: חברות עירוניות.

אורי מקלב: הם יושבים בהרבה חברות עירוניות - - -

דוד אמסלם: רק שנייה, הוא באמצע הדברים.

דוד אמסלם: בואו נשמע.

אורי מקלב: והם לא מקבלים שכר.

דוד אמסלם: קובי, בבקשה.

<יעקב אמסלם: כיוון שחברי המועצה הם לא חלק מהאקזקוטיבה של הרשות המקומית, בניגוד לדירקטוריון, שהוא חלק מהאקזקוטיבה, אין שום החלטה שנוגעת לחברה שדירקטוריון לא מקבל אותה.

<יעקב אמסלם: לכן צריך לחבר את סוגית התגמול, ואם אתם מדברים גם על שמירה על העקרונות הדמוקרטיים, אז צריך גם לחזק את המעמד של המועצה.

<יעקב אמסלם: כי אם זה פלואידי - יש מעט מאד סמכויות לחברי מועצה – אם זה פלואידי, אז אני אומר, גם התגמול יהיה בהתאם.

<יעקב אמסלם: אם רוצים לחזק את המשטר התאגידי גם בתוך המועצה וגם - - -

רוברט אילטוב: אבל איך אתה אומר ש - - -

דוד אמסלם: רק שנייה רוברט.

דוד אמסלם: אני לא מבין מה הוא - - -

רוברט אילטוב: רגע, אבל שאלת הבהרה.

דוד אמסלם: אבל אני לא מבין.

רוברט אילטוב: חברי מועצה מחליטים על תקציב העירייה ואתה אומר שהם לא - - -

דוד אמסלם: שנייה, דקה, עוד מעט.

דוד אמסלם: אבל זה מה שנשאר.

רוברט אילטוב: מיליארדים של שקלים - - -

דוד אמסלם: עוד מעט, תן לי להבין.

דוד אמסלם: אני עדיין בשלב שאני לא הצלחתי להבין.

רוברט אילטוב: איך אפשר לקבוע דבר כזה?

<מלי פולישוק בלוך: זה בדיוק מה שרציתי להגיד.

דוד אמסלם: קובי, בבקשה.

<יעקב אמסלם: ההחלטה על תקציב כמו שהכנסת מקבלת זה החלטה של פעם בשנה.

רוברט אילטוב: חברי כנסת מקבלים שכר.

<יעקב אמסלם: לא, זה לא - - -

אורי מקלב: יש העברות תקציביות כל הזמן - - -

דוד אמסלם: קובי, אני לא הצלחתי להבין את מה שאמרת.

<יעקב אמסלם: אני אנסה להסביר.

אורי מקלב: יש תב"רים.

אורי מקלב: יש כל הזמן - - -

דוד אמסלם: חברה, תתנו לו לדבר.

אורי מקלב: לא, נראה לי שהוא לא מכיר את העבודה של חברי מועצה.

אורי מקלב: אני מאד מעריך את זה, אבל - - -

דוד אמסלם: עוד מעט, תאמין לי, אני אשאל.

דוד אמסלם: אני עדיין בשלב שאני לא מבין.

אורי מקלב: אני חושב שאתה לא מכיר את העבודה של חבר מועצה.

אורי מקלב: אני מאד מעריך את היכולות המקצועיות שלך, אבל אני חושב שאתה לא מכיר את העבודה.

דוד אמסלם: קובי, תמשיך בבקשה.

<יעקב אמסלם: לדירקטוריון, אמרתי, אם אנחנו לוקחים את זה בהשוואה לדירקטוריון, שזה הגוף שהוא לא רק המפקח על עבודת החברה, אלא הוא גם קובע לה את המדיניות, הוא נותן דין וחשבון לבעלי המניות, בסופו של דבר הוא גם נותן, הוא עשוי לתת את הדין באופן אישי בגלל, ואנחנו רואים עכשיו כמה תביעות נגזרות שיש לנו וכמה אחריות אישית שמוטלת על דירקטוריונים.

<יעקב אמסלם: אני לא מכיר אחריות אישית שהוטלה על חבר מועצה על התנהגות שונה או לא לטובת הרשות המקומית, או שהוא לא עשה את המקסימום בהקשר הזה.

<יעקב אמסלם: לכן אני אומר, בלי לזלזל חלילה בעבודת חברי המועצה, אני אומר שזה עדיין לא יושב על אותם מישורים של סמכויות ואחריות.

אורי מקלב: בלי השוואה.

אורי מקלב: אני חושב שלחברי הדירקטוריון צריך עוד להשוות לחברי המועצה.

דוד אמסלם: שנייה, קובי, אני - - -

אורי מקלב: אתה יודע מה, אתה צודק, בלי השוואה.

דוד אמסלם: אז אתה אומר - - -

<יעקב אמסלם: אז אני אומר - - -

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

<יעקב אמסלם: אז אמרנו, אנחנו הולכים בדרך כלל בשני צירים.

אורי מקלב: מחויבות על פי החוק.

אורי מקלב: הם אלה שצריכים לאשר.

אורי מקלב: אתה קובע חוק שחברי מועצה צריכים בוועדת מכרזים להחליט, להכריע, ועדת כספים אם אתה נותן לו את האפשרות.

אורי מקלב: החוק מחייב, החוק - - -

רוברט אילטוב: הם גם קובעים את המדיניות והם קובעים את התקציב והם מנהלים את התקציב.

אורי מקלב: החוק קובע שהם צריכים להיות חברי מועצה ואתה לא נותן להם את האפשרות.

רוברט אילטוב: וועדת כספים מעבירה את הכספים.

דוד אמסלם: לא, אני אענה לך.

דוד אמסלם: מה שאומרים החברים זה דבר מאד פשוט.

דוד אמסלם: אני אתן לך כמה משפטים, אני מניח שאתה מכיר, ואם לא אז אולי אני פתחתי איזה צוהר.

דוד אמסלם: תראה, בעירייה יש מספר ועדות סטטוטוריות שבלעדיהן העירייה לא מתנהלת.

דוד אמסלם: זה נכון שאם יש ועדת קישוט, אפשר בלעדיה.

דוד אמסלם: אבל ועדת ביקורת, ועדת כספים, מכרזים, תכנון ובנייה והמועצה עצמה - - -

<יעקב אמסלם: מאה אחוז.

<יעקב אמסלם: תחבר את זה לוועדות, לחברות בוועדות.

דוד אמסלם: שנייה, דקה, תן לי שנייה.

דוד אמסלם: אני בא לעיקרון.

<יעקב אמסלם: כן, כן.

דוד אמסלם: אז לכן קודם כל, בלעדיהם, בלעדי קוורום של הוועדה, אז לא מצביעים ולכן אם לא מצביעים אז העירייה משותקת.

דוד אמסלם: היא לא יכולה, היא הולכת לוועדה קרואה.

<יעקב אמסלם: אדרבא.

דוד אמסלם: אז זה קודם כל מבחינת הסמכויות הסטטוטוריות שיש לאותו גוף.

דוד אמסלם: עכשיו דבר שני, בלי קשר לזה, יש את המעמד הציבורי.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר, אם הייתי עושה את ההקבלה לכנסת, זה פחות או יותר אותו דבר.

דוד אמסלם: גם חברי הכנסת בגדול, אז הם בעצם גוף שהוא לכאורה יותר, הגוף היותר רחב, שאמור לאשר או לא לאשר או לבקר את הממשלה.

<יעקב אמסלם: לא, לא, הוא יש לו צד אחר של בית המחוקקים שאין שני לו.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם חקיקה - - -

<קריאה: סליחה - - -

דוד אמסלם: שנייה, לא להפריע לי, חברה.

דוד אמסלם: חברה, אתם רוצים להיות בדיון?

דוד אמסלם: אני לא רוצה כרגע לנעול אותו שוב פעם, כמו שהיה באחד הדיונים הקודמים.

דוד אמסלם: עכשיו, גם במועצת העיר עוברת חקיקה של חוקי עזר עירוניים, אבל אני לא הולך לשם.

דוד אמסלם: אני בא למהות.

דוד אמסלם: עזוב עכשיו כרגע אם זה דומה – כן או לא.

דוד אמסלם: להערכתי זה כן דומה, אבל בוא נעזוב את זה.

דוד אמסלם: בגדול הרעיון הוא – וסתם חשוב לי מה עמדתך בעניין כממונה על השכר – איך אתה רואה את זה שנבחרי ציבור שיש להם תפקיד כזה או אחר ושאני מניח שאתה תסכים איתי שזה חשוב, בגלל שאם לא, אז בוא נוציא אותם.

דוד אמסלם: נגיד להם אתה לא צריך להיות.

דוד אמסלם: אז אני מניח שאתה מבין שזה חשוב להתנהלות גם של הדמוקרטיה וגם של העירייה.

דוד אמסלם: איך אתה רואה את תפיסת העולם.

דוד אמסלם: עזוב עכשיו כרגע האם נשפה אותו פר ישיבה ואם רק בישיבות מסוימות והאם ניתן לו את ההחזר של הרכב.

דוד אמסלם: עזוב.

דוד אמסלם: כתפיסה.

<יעקב אמסלם: אני מסכים, אני - - -

דוד אמסלם: ואמרתי גם קודם, אני יכול לשלוח לך.

דוד אמסלם: אני עשיתי מחקר, אני ביקשתי את המחקר העולמי, קראתי אותו.

דוד אמסלם: אתה תופתע מה קורה בעולם.

דוד אמסלם: בעולם הנאור.

דוד אמסלם: זה הולך ממשכורות, כולל תנאים סוציאליים לחבר מועצה ועד החזר הוצאות רגיל פר ישיבה.

דוד אמסלם: אבל אני לא נכנס ל - - -

<יעקב אמסלם: גם בפרלמנטים זה הולך שם, דרך אגב.

דוד אמסלם: כן, אני לא נכנס לזה.

דוד אמסלם: את זה אני משאיר לשלטון המקומי שיישב עם משרד הפנים, שיביאו לנו את החבילה המוסכמת ונתקדם.

דוד אמסלם: אני שואל רק תפיסת עולם.

דוד אמסלם: האם מקובל עליך, כממונה על השכר, גם כאזרח ישראלי כמובן, גם כשאתה אוחז בתפקיד מאד חשוב בהיבט הציבורי, האם נראה לך סביר שצריך לשפות אנשי ציבור ככלל, וכרגע אנחנו מדברים על חברי מועצה שמקדישים את הזמן שלהם לא באופן חד פעמי.

דוד אמסלם: כשאתה אומר עזוב, הוא בא פעמיים בשנה, יאללה, שיהיה בריא, אלא באופן קבוע, כמעט באופן יומי.

דוד אמסלם: האם צריך לשפות אותו, לא משנה כמה.

דוד אמסלם: אני לא נכנס כרגע.

דוד אמסלם: מה דעתך?

רוברט אילטוב: לפני שהוא עונה, אני רוצה לעמוד על כמה סוגיות.

דוד אמסלם: בבקשה.

<יעקב אמסלם: אני בעד ואחר כך אני אתייחס.

<יעקב אמסלם: אני בעד.

<יעקב אמסלם: אני אומר אני נגד התפיסה שאם יש תפקיד סטטוטורי, שלא יהיה לגביו גמול והחזר הוצאות.

<יעקב אמסלם: השאלה זה רק מידה ומינונים וכמה.

<יעקב אמסלם: זה לא - - -

דוד אמסלם: בסדר גמור.

<יעקב אמסלם: חינם זה לא משהו שאנחנו יכולים ל - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, אני מסכים איתך לגבי החינם.

דוד אמסלם: אני טוען שבסקטור הציבורי אין חינם.

<מלי פולישוק בלוך: זה פתח לשחיתות.

דוד אמסלם: מה שחינם עולה יקר, האמן לי.

דוד אמסלם: אין ראש עיר שאמור לקבל שקל לשנה.

דוד אמסלם: אין דבר כזה.

דוד אמסלם: קח משכורת, תחלק אותה אחרי זה.

דוד אמסלם: אני לוקח את משכורתי מחליט לאן אני מחלק אותה.

דוד אמסלם: רוצה לחלק את כולה לגמ"ח, אין בעיה.

דוד אמסלם: בגלל שברגע שאתה עובד חינם אתה מרשה לעצמך לעשות דברים אחרים שבן אדם שעובד עם שכר לא עושה.

דוד אמסלם: בראש.

דוד אמסלם: זו שאלה פסיכולוגית, היא כבר לא שאלה של התנהגות.

רוברט אילטוב: יושב הראש.

דוד אמסלם: בבקשה.

רוברט אילטוב: חבל שהוא ענה לפני, כי התשובה יכולה הייתה להיות הרבה יותר רחבה.

דוד אמסלם: אז הוא יענה עוד פעם.

רוברט אילטוב: חבר מועצה, גם אם הוא לא סגן ראש העיר שיש לו סמכויות, חבר מועצה משתתף בוועדות ויושב במועצה.

רוברט אילטוב: המועצה בעצם קובעת את מדיניות העיר בדיוק כמו כל דירקטוריון אחר בחברה.

רוברט אילטוב: המועצה אחראית לקבל עובדים, לפטר עובדים, להקצות קרקעות, לקבל מדיניות.

רוברט אילטוב: כל מה שדירקטוריון עושה, עושה המועצה, אחד לאחד.

רוברט אילטוב: האחריות של אותם חברי מועצה היא אותה אחריות.

רוברט אילטוב: המגבלות שמוטלות על חברי המועצה הן רחבות ומגוונות מאד.

רוברט אילטוב: הם גם צריכים לבוא ולהציג את כל הצהרת ההון שלהם, איפה הנכסים שלהם והאם יש זיקה להצבעות שלהם והדבר הזה נבדק.

רוברט אילטוב: יש כל כך הרבה דברים ומגבלות על חברי מועצה היום, שכשזה בין היתר, ואתה מדבר על אחריות, זאת האחריות האישית שלהם.

רוברט אילטוב: לכן לבוא להגיד שאין פה זיקה בין מועצה לניהול העיר, זה לא בדיוק נכון.

רוברט אילטוב: הרי דירקטור גם כן לא עושה פעולות אופרטיביות בתוך החברה.

רוברט אילטוב: הוא מקבל את המדיניות, קובע אותה, בדיוק כמו חבר מועצה.

רוברט אילטוב: לכן אני חושב שיש פה קצת אי הבנה בין תפקידו של חבר מועצה לבין מה שהיום דנים בו.

רוברט אילטוב: צריך להיכנס קצת יותר לעומק לתפקיד של חבר מועצה ולראות מה חברי מועצה באמת עושים.

רוברט אילטוב: והם עושים בדיוק מה שעושים דירקטורים והם קובעים מדיניות, אם זה בקואליציה ואם זה באופוזיציה.

רוברט אילטוב: הם גם משפיעים על הקניית המדיניות.

רוברט אילטוב: לכן אני חושב שצריך להיכנס יותר לעומק, לראות את התמונה הרחבה יותר – מה זה חבר מועצה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

אורי מקלב: אני יכול להגיד לו רק משפט אחד.

אורי מקלב: אם חבר מועצה לא מקבל, דירקטור אין לו זכות לקבל.

אורי מקלב: ככה אני רואה את הדברים.

דוד אמסלם: טוב.

אורי מקלב: וההשוואה צריכה להיות הפוכה.

אורי מקלב: עם כל מה שאמרת, ההשוואה היא בדיוק הפוכה.

אורי מקלב: אם חבר מועצה לא מקבל, אז גם דירקטור לא יכול לקבל.

<יעקב אמסלם: תודה רבה, אורי.

<יעקב אמסלם: קובי, אתה רוצה לענות?

<יעקב אמסלם: לא, בסדר גמור.

דוד אמסלם: אני שמח על העמדה שלך, אבל אני רוצה לומר לך שכשאני עושה דיוני המשך, אז לכאורה הדיון נפתח עוד הפעם.

דוד אמסלם: זה כבר דיון שעשינו אותו לכן אני לא מגיב כל כך.

דוד אמסלם: זה דיון שעשינו כבר בעבר ואני יותר רציתי לשמוע מה עמדת משרד הפנים, איך הוא התקדם בעניין ואני כבר שמעתי ועוד מעט אני אסכם בבקשה.

דוד אמסלם: ואני רוצה לסכם.

<אביבה מנצור: אוקיי, אני רוצה דווקא לספר על משהו שהשתרש בתודעה הישראלית, שחברי מועצה הם מוזנחים.

<אביבה מנצור: אגב, הציבור לא יודע.

<אביבה מנצור: הציבור חושב שאנחנו מקבלים שכר.

<אביבה מנצור: אני ארבע קדנציות יושבת ראש ועדת מכרזים, ועדה מאד חשובה ומאד רגישה.

<אביבה מנצור: לוקחת את מלוא האחריות - - -

אורי מקלב: באיזו עיר?

<אביבה מנצור: בכוכב יאיר צור יגאל.

<אביבה מנצור: אני יושבת בוועדת ביטחון, אני יושבת בוועדת ביקורת, ואני רוצה לומר לך שיש לי תחושה שיש מאין.

<אביבה מנצור: נפגשנו אגב עם נשים אפריקאיות, בעולם השלישי, הם כולם מקבלים שכר אגב.

<אביבה מנצור: לא רק ב - - -

אורי מקלב: אל תתחלפי איתם.

<אביבה מנצור: גם בעולם השלישי מקבלים שכר, תגמול.

<אביבה מנצור: יש כאלה שמקבלים אגב שכר שם.

<אביבה מנצור: יש כאן איזה שהוא עיוות.

<אביבה מנצור: העיוות הזה מביא את כולם לחשוב שזה מה?

<אביבה מנצור: במילא חברי מועצה רוצים לרוץ.

<אביבה מנצור: אנחנו מייצגות כאן 350 חברות מועצה מתוך 3,500 חברי מועצה.

<אביבה מנצור: והסיבה שנשים עוזבות את הרשויות, אין להן מה לעשות שם.

<אביבה מנצור: הן מודרות, הן לא מקבלות תגמול, ואני אומרת לך, אני הייתי אמא לילדה קטנה כאשר באמת אני לוקחת אחריות אמיתית, אני לא באה לספר סיפורים.

<אביבה מנצור: עכשיו, יש כאן דבר יותר חמור.

<אביבה מנצור: כל ההתייחסות של מוסדות המדינה לאנשים שהם לא מקבלי שכר, היא בהתאם.

<אביבה מנצור: יכול להיות שאם אנחנו נקבל - - -

<יעקב אמסלם: אבל זה לא עניין מגדרי.

<אביבה מנצור: רגע, לא, לא, לא.

<אביבה מנצור: זה לא מגדרי.

<אביבה מנצור: לא, לא, אי אפשר להתעלם - - -

<יעקב אמסלם: בסדר, אבל העניין המגדרי כאן הוא - - -

<אביבה מנצור: סליחה, קובי - - -

<מלי פולישוק בלוך: לא, היא מראה לך שאצל נשים זה עוד יותר חמור.

<אביבה מנצור: אצל נשים זה חמור, כי אני צריכה לדאוג לבייבי סיטר, נכון.

<אביבה מנצור: זה לא פשוט.

<אביבה מנצור: אני אדם עובד.

<אביבה מנצור: זה לא פשוט.

<אביבה מנצור: גם גברים, אבל יש להם מישהו שמנהל את משק הבית.

<אביבה מנצור: מה שאני אומרת עכשיו זה שיש איזו שהיא תחושה שדי, כבר כולם מכירים.

<אביבה מנצור: כבר 67 שנים ו - - -

דוד אמסלם: טוב, רבותי, אני רוצה - - -

<מלי פולישוק בלוך: הערה קטנה.

דוד אמסלם: לא, לא, לא.

<מלי פולישוק בלוך: את הכיבוד אצלנו הבעל נותן, לא האישה.

דוד אמסלם: שנייה, ברשותך אני מסכם, בגלל שאני חייב לצאת.

דוד אמסלם: בבקשה, עוד משפט.

דוד אמסלם: המרכז לשלטון מקומי, באמת משפט ואני מסיים גם במשפט.

<אביבה מנצור: אני רק רוצה לומר עוד דבר אחד.

דוד אמסלם: אבל מהר, נו.

<אביבה מנצור: מהר.

<אביבה מנצור: חברי המועצות הם גם חברים כדירקטורים בכל תאגידי המים.

דוד אמסלם: תודה, תודה.

דוד אמסלם: זה לא הדיון.

דוד אמסלם: אני כבר-.

דוד אמסלם: תראו רבותי, אני אסביר משהו.

דוד אמסלם: תראו, אני עשיתי דיון.

דוד אמסלם: היינו בדיון הזה.

דוד אמסלם: ישיבות מעקב זה לא פתיחת דיון מחדש, בגלל שאם אני לא הייתי מאמין בזה, אז לא היה דיון.

דוד אמסלם: אני באתי לשמוע את משרד הפנים 10 דקות ולא, אבל בגלל שבאתם, אז בואו נשמע.

דוד אמסלם: אבל אני רוצה להתקדם, בבקשה.

<כפיר יהודה כהן: תודה אדוני.

<יאיר דידי: אם הישיבות יהיו יותר צפופות.

<יאיר דידי: יהיה לזה יותר רצינות.

דוד אמסלם: יאיר, בבקשה.

<כפיר יהודה כהן: אני מודה לאדוני.

<כפיר יהודה כהן: למען ההגינות, אני אודה ולא אבוש שאני בכובע אחר שלי גם נבחר ציבור, יושב ראש מועצת הרובע של מכבים רעות, שזו מועצת רובע נבחרת.

<כפיר יהודה כהן: התפקיד נעשה בהתנדבות מלאה כמו כל חבר מועצה, ואני כאן מייצג את מכרז השלטון המקומי שמתנגד נחרצות, ככל שהעניין הזה לא ילווה בשיפוי תקציבי.

<כפיר יהודה כהן: אנחנו כמובן נהיה שותפים לבחינה מדוקדקת של העניין.

<כפיר יהודה כהן: במרכז השלטון המקומי אין רוב לעניין הזה.

<כפיר יהודה כהן: ישנם ראשי רשויות שמחזיקים בדעה כזו או אחרת, אך הדעה הנחרצת שלנו היא כרגע להתנגד לעניין, ככל שהעניין לא מלווה בשיפוי תקציבי כאמור.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: אתם גם אמרתם את זה בישיבה הקודמת וזה בסדר.

דוד אמסלם: אני רוצה ברשותכם - - -

<מלי פולישוק בלוך: קובי, - - - חברי מועצה ומקבלים - - -

דוד אמסלם: מלי, מלי, אני רוצה לסכם.

דוד אמסלם: רבותי, קודם כל תודה רבה לכל מי שהגיע.

דוד אמסלם: אני אפנה את זה למשרד הפנים.

דוד אמסלם: כפי שאמרתי בתחילת הישיבה, אנחנו עשינו את הדיון לפני מספר חודשים, עשינו אותו ב-9 בנובמבר, ביקשנו ממשרד הפנים – מרדכי לא כאן – אבל מוני, תעביר לו את זה גם בפרוטוקול.

דוד אמסלם: אנחנו ביקשנו לקבל את העמדה שלכם, אחרי שעשיתם עבודה וכפי שאמרתי תשבו גם עם השלטון המקומי.

דוד אמסלם: אפשר לשבת גם ולהזמין את הנציגות של חברות המועצה, חברי המועצה, עם כל הגורמים המתאימים, בוודאי הממונה על השכר, משרד המשפטים.

דוד אמסלם: בסופו של עניין, אני צריך בעצם שתייצרו אמרתי שתי סוגי חבילות.

דוד אמסלם: חבילה אחת בנושא של השיפוי האישי והנושא השני, או הפיצוי, לא משנה איך תקרא לזה, והנושא השני זה הנושא של הפסיליטיס, כלי העבודה שיש לו, בלי קשר עכשיו.

דוד אמסלם: זה שני דברים שונים.

דוד אמסלם: אני הייתי מבקש, אני אזמן דיון בתחילת המושב הבא שוב פעם, אין לי זמן, אבל הפעם אני אבקש להיות רציניים.

דוד אמסלם: הרבה פעמים אני עושה דיון - - -

<שמעון מעתוק: בהנחה שלא יתחלף שר.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: האם אני עושה דיון ואחרי זה לדיון הבא לא באים מוכנים בגלל שלא מצפים שאני אעשה עוד דיון.

דוד אמסלם: אבל זה כבר דיון שלישי.

דוד אמסלם: מעתוק, יהיה דיון רביעי.

דוד אמסלם: אז לכן אני מבקש שאז לשם תבואו כבר אחר שתעשו את עבודת המטה.

דוד אמסלם: אני לא מתכוון לעשות כאן את עבודת המטה.

דוד אמסלם: זה לא התפקיד שלי הוועדה.

דוד אמסלם: אני רוצה בעצם שתעשו את עבודת המטה ובסופו של דבר תמליצו לנו.

דוד אמסלם: אם צריך לעשות תקנות, אם זה בסמכות השר להתקין תקנות, שיתקין את התקנות.

דוד אמסלם: אם הוא צריך חוק, אז אנחנו - - -

<שמעון מעתוק: בשלב ראשון תזכיר חקיקה, שלב שני ב - - - ואנחנו באמצע - - -

דוד אמסלם: אם השר יביא.

דוד אמסלם: אז אמרתי, אנחנו נריץ את זה.

דוד אמסלם: בסופו של דבר אני שמח שגם השר רואה את הדברים עין בעין כפי שהוועדה ראתה את זה לפני מספר חודשים, עוד לפני שהוא היה שר ולכן זה חשוב לי.

דוד אמסלם: ובוא נריץ את העניין, בגלל שבאמת אני חושב שהוא חשוב.

דוד אמסלם: לגבי הסוגיה של השיפוי, אחרי שנבין את המרכיבים, נראה את העלות וכו', כמובן שתהיה כאן חלוקה תקציבית, תהיה פה חלוקת השתתפות בין השלטון המקומי לבין הממשלה.

דוד אמסלם: בסופו של דבר לדעתי כמעט בכל נושא זה חייב להיות בשני המרכיבים האלה ולא יכול להיות שתמיד זורקים את זה על השלטון המקומי.

דוד אמסלם: אז תודה רבה לכולם ושיהיה המשך יום טוב.