ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 179, 2016-05-23 12:30

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא: "קול ישראל מירושלים" – סכנת הפגיעה במעמד הבירה עקב שינוי במיקום תאגיד השידור הציבורי.

דוד אמסלם: שמעתי על זה בחדשות לפני כמה ימים ולא האמנתי למשמע אוזניי.

דוד אמסלם: לכן ביקשתי לכנס את הוועדה באופן בהול.

דוד אמסלם: הייתי רוצה, ברשותכם, להעביר את רשות הדיבור קודם כול לחברי הכנסת ואחר-כך אעבור לעיריית ירושלים ואז נשמע את משרד התקשורת ואת תאגיד השידור.

דוד אמסלם: בבקשה, אראל מרגלית.

דוד אמסלם: הדיון יהיה עד שעה 13:30 אז בואו נזדרז, שכל אחד יגיד את דבריו במשך 3-4 דקות ונתקדם.

אראל מרגלית: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

אראל מרגלית: דיברתי על זה גם במליאה וגם הגשתי בנושא הזה שאילתות לשר, לראש הממשלה ושר התקשורת וגם לאחרים.

אראל מרגלית: אני מודאג מאוד.

אראל מרגלית: עלינו לזכור שבמדינת ישראל פעמים רבות מאוד מה שזמני הופך לקבוע, כך זה עובד.

דוד אמסלם: תמיד.

אראל מרגלית: אני רוצה להזכיר לעצמנו שגם ערוץ 10 וגם ערוץ 2 בסופו של דבר לא יושבים בירושלים, גם אם יש איזה חדר קטן לשידור בירושלים.

אראל מרגלית: אני רוצה להזכיר לעצמנו את התהליך.

אראל מרגלית: לפני יותר מעשרים שנים הרשות לפיתוח ירושלים עם טדי קולק הקצתה לרשות השידור 24 דונם ליד השוק בשערי צדק הישן.

אראל מרגלית: מסיבות כאלה ואחרות ההעברה לא בוצעה וזה לא הוקם, למרות שהיה שם הרבה מאוד שטח.

אראל מרגלית: דיברו על כך שהם יקימו את זה מהתקציבים שלהם, ממה שהם ימכרו; דיברו על כך שהם יעשו את זה ב-BOT, שמישהו אחר יקים להם והם ייקחו את זה בשכירות כדי שלא תהיה להם הוצאה הונית.

אראל מרגלית: זה לא קם.

אראל מרגלית: עכשיו עושים את הרפורמה ברשות השידור.

אראל מרגלית: אני מודאג מאוד מן הרפורמה הזאת, לא בגלל שלא צריך לעשות רפורמה ברשות השידור אלא בגלל שאני רואה בעיקר מה מפרקים ואני לא כל-כך רואה מה בונים.

אראל מרגלית: כאשר בונים משהו – אני רוצה לראות אותו.

אראל מרגלית: מהניסיון שלי, אני גם רוצה לראות אותו פיזית.

אראל מרגלית: בסוף, בל נשכח, אומרים על ירושלים, יש לאנשים הרבה ביקורת על ירושלים.

אראל מרגלית: נושא השידור, אני רק רוצה להזכיר לאנשים ברחבי המדינה, רוב האנשים שהיום עומדים במוקדי השידור בכל הערוצים המסחריים באים מן השידור הציבורי בירושלים.

אראל מרגלית: לירושלים יש את היכולת הזאת, זה בדי-אן-אי שלה, זה בדם שלה.

אראל מרגלית: יוצרים פה תוכן במשך שנים – תוכן דוקומנטרי, תוכן של חדשות, תוכן של סדרות.

אראל מרגלית: נמצאים פה אנשים מן הרשות לפיתוח ירושלים.

אראל מרגלית: לפני כמה שנים נתנו קרן קטנה של יצירה, לדעתי של 30 מיליון שקל, משהו כזה, תראו מה אספו וכולי.

אראל מרגלית: את כל הדברים יצרו פה.

אראל מרגלית: פתאום אפשר ליצור בירושלים, פתאום לא חייבים לעבור לתל-אביב בשביל ליצור.

אראל מרגלית: אני בעד היצירה גם בתל-אביב, אני לא נגד, אני גם בעד היצירה בשדרות סביב מכללת "ספיר", אני לא נגד, אבל יש לנו יצירה בירושלים, יש יותר מאלף משפחות שעובדות בזה.

אראל מרגלית: אני מבין שחלק רוצים לשחרר, חלק רוצים להשאיר.

אראל מרגלית: אני כרגע לא נכנס אל תוך השיקולים שלהם.

אראל מרגלית: אני אומר רק את הדבר הבא, רבותי, זה לא קואליציה ואופוזיציה.

אראל מרגלית: "אל ג'זירה" משדרת מירושלים ורשות השידור תעבור למודיעין?

אראל מרגלית: איפה נשמע דבר כזה?

אראל מרגלית: רוצים מבנה זמני?

אראל מרגלית: יש מבנה זמני, אפשר לקחת את המבנה הזמני ברוממה, יש שם את שני המבנים.

אראל מרגלית: אומרים שעולה הרבה כסף לשמור על המבנה.

אראל מרגלית: אתה יודע מה, אני מוכן לתרום.

אראל מרגלית: זה לא עולה הרבה כסף.

אראל מרגלית: אלה מבנים גדולים, לא כל-כך יפים.

אראל מרגלית: דרך אגב, בעולם מבנים של חללים גדולים הם מבנים שעושים איתם הרבה דברים.

אראל מרגלית: אפשר לעשות את זה לא בהרבה כסף, אפשר לעשות את זה במשהו זמני אם רוצים משהו זמני.

אראל מרגלית: אני אומר לכם, זה בנפשנו.

אראל מרגלית: זה לא קשור לקואליציה ולאופוזיציה.

אראל מרגלית: אנחנו רוצים לתמוך גם מן האופוזיציה בהקמה של רשות שידור ציבורי בירושלים, תהא גדולה כאשר תהא.

אראל מרגלית: אנחנו רוצים לראות את זה בעיניים.

אראל מרגלית: גם באופן זמני אפשר למצוא מקום.

אראל מרגלית: מי שמעביר את רשות השידור שלו למודיעין באופן זמני עושה עוול.

אראל מרגלית: לא ממשלת ימין תעבור למודיעין.

אראל מרגלית: באמת, איך אפשר?

דוד אמסלם: תודה רבה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

דוד אמסלם: זוהיר בהלול, בבקשה.

דוד אמסלם: אמרת שאתה רוצה לדבר בסוף?

זוהיר בהלול: אני כבר "בוער" ולא יכול להמתין.

זוהיר בהלול: יש לי "דיל", חברות וחברים: בואו נעביר את בניין הכנסת למודיעין ואז אסכים שיעבירו את רשות השידור למודיעין.

רועי פולקמן: אפשר גם באופן זמני, לשנה-שנתיים...

זוהיר בהלול: ברגע שכנסת ישראל, המגדלור של הדמוקרטיה ושל החקיקה בישראל, תעבור זמנית למודיעין נעביר את רשות השידור למודיעין.

זוהיר בהלול: שיתייצב עכשיו מישהו מולי ויאמר שאין מדובר ב"דיל" הוגן.

זוהיר בהלול: למה, רחמנה ליצלן, רשות השידור, שבנתה את הלבנה הראשונה של חופש הביטוי, שגידלה דורות של אנשים שהם משכמם ומעלה, שעכשיו אנחנו מקבלים את האקלים התקשורתי הישראלי בזכות רשות השידור, למה רשות השידור מוּדרת מחמת מיאוס?

זוהיר בהלול: למה רשות השידור הפכה להיות למצורעת על-ידי ממשלת בנימין נתניהו?

זוהיר בהלול: למה מהתלים בה אנה ואנה?

זוהיר בהלול: למה מורידים אותה שאולה?

זוהיר בהלול: מדוע מתעללים ברשות השידור?

זוהיר בהלול: אראל מרגלית, אני מתפלא עליך.

זוהיר בהלול: החיישנים שלך עובדים 25 שעות ביממה.

זוהיר בהלול: איך אתה הולך שבי אחר ההגדרה של רפורמה?

זוהיר בהלול: איזו רפורמה?

זוהיר בהלול: הם עושים פירוק לרשות השידור והרקוויאם, טקס האשכבה הוא העברת רשות השידור למודיעין.

זוהיר בהלול: אני מוחה.

זוהיר בהלול: אני אומר לכם שזה לא רק הרעה במעמד אלא זה באמת טקס האשכבה של רשות השידור.

זוהיר בהלול: אל לנו לקבל בהכנעה את תכתיבי הימין הישראלי, שמנסה להפקיע כל ערך מוסף ממוסדות חשובים בירושלים.

זוהיר בהלול: פעם אתם אומרים: "בואו נעביר את כל השגרירויות" ואתם באים חשבון עם הקהילה הבין-לאומית, מדוע הקהילה הבין-לאומית לא ממקמת את השגרירויות בירושלים, ועכשיו, רחמנה ליצלן, להעביר את רשות השידור למודיעין?

רוברט אילטוב: מה העמדה שלך לגבי השגרירויות?

זוהיר בהלול: אתה כמובן מכיר את העמדה שלי.

זוהיר בהלול: מר אילטוב מתנהג עכשיו כמו שר בממשלת ישראל.

זוהיר בהלול: אני מאחל לך שתהיה שר כי בעיני אתה איש ראוי אז אין ויכוחים בינך לביני, מלבד הוויכוחים האידיאולוגיים.

דוד אמסלם: נערוך דיון אם חבר הכנסת אילטוב ראוי להיות שר או לא...

דוד אמסלם: זה לא הדיון עכשיו.

דוד אמסלם: תודה רבה חבר הכנסת זוהיר בהלול.

דוד אמסלם: חבר הכנסת רוברט אילטוב, בבקשה.

רוברט אילטוב: אני מסכים עם חברי.

רוברט אילטוב: אני חושב שרשות השידור חייבת לשדר מירושלים.

רוברט אילטוב: כך גם מתחילים השידורים.

רוברט אילטוב: זה סימבולי מאוד, זה חשוב מאוד למדינת ישראל כמדינה יהודית.

רוברט אילטוב: לכן הניסיונות האלה לא במקום.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת רועי פולקמן, בבקשה.

רועי פולקמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

רועי פולקמן: בקצרה אומר לך על התהליך מכיוון שקיימנו על זה דיון בוועדת הכלכלה לפני כחצי שנה, או קצת פחות, ולאחר מכן הגדרנו שיהיה תהליך של מציאת חלופות לתאגיד.

רועי פולקמן: אגיד בשונה מאשר אמרו חלק מחברי קודם, אני מאחל הצלחה רבה לתאגיד.

רועי פולקמן: אפשר היה להתווכח אם זה התהליך הנכון.

רועי פולקמן: אני כן מאמין שהתאגיד הוא דרך נכונה, במובן הזה שתקום רשות שידור ציבורית איכותית חדשה.

רועי פולקמן: יכול להיות שהיו דרכים עדינות יותר לעשות את זה מאשר לפרק את רשות השידור, אבל זה המצב כרגע.

רועי פולקמן: לא זאת הסוגיה.

רועי פולקמן: אלא היה דיון האם יש חלופות.

רועי פולקמן: מלכתחילה אני לא "קונה" את זה שאי אפשר היה למצוא מבנה בירושלים, אבל לפני 5 חודשים גילינו, שטענו: לא הצלחנו.

רועי פולקמן: עברה שנה, הם עמדו שבוע לפני החתימה, ואמרנו: חברים תנו לנו את הזמן הזה.

רועי פולקמן: היה דיון, הגיע גם ראש העירייה, ואמרנו: בודקים.

רועי פולקמן: ואכן הלכנו לבדוק.

דוד אמסלם: זאת הטענה הפורמלית, שאין מבנה?

דוד אמסלם: בכל ירושלים אין מבנה?

אראל מרגלית: כמה הם צריכים?

רועי פולקמן: דובר על 3,000 מטר בערך.

דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה.

דוד אמסלם: אתה אומר שהם טענו שאין מבנה בירושלים?

רועי פולקמן: כך הם אמרו.

רועי פולקמן: אמרנו: אנחנו מבינים, צריך לעזור.

רועי פולקמן: הייתה אחר-כך גם דחייה בתאריך ההתחלה וכולי.

רועי פולקמן: אמרנו שני דברים מהותיים.

רועי פולקמן: אחד, אם הטיעון הוא- - -

דוד אמסלם: מה קורה במבנה הקיים?

רועי פולקמן: אגע בזה.

רועי פולקמן: הם אמרו שהם צריכים מבנה ושהם מצאו במודיעין, היכן שנמצא ערוץ 9.

רועי פולקמן: אבל הם אמרו: יש מבנה שאנחנו רוצים לקנות אותו, מבנה של אבי חבר בכנפי נשרים, אנחנו נהיה שותפים, רק שהוא יהיה מוכן בתחילת שנת 2018.

רועי פולקמן: אמרנו: בסדר גמור.

רועי פולקמן: אם עד 2018 אתם צריכים זמנית, מצוין, יש מתחם שמשדרים בו כמה שנים, שנקרא מתחם רוממה.

רועי פולקמן: הלכנו לסיור ברוממה, בדקנו גם את אולפן "נקדי", זה מתחם הסיבים, גם את בניין הטלוויזיה, בדקנו והלכנו למנהל רשות השידור ושאלנו אותו: יש בעיות בטיחותיות?

רועי פולקמן: הוא אמר: השקענו, אין בעיות בטיחותיות מהותיות שאי אפשר להתגבר עליהן, משדרים שם שנים, אפשר.

רועי פולקמן: הדחייה בזמן – אמרה עיריית ירושלים, עם כל הדיבורים שם על בנייה: שטויות, עוד שנה או פחות שנה זה שטויות.

רועי פולקמן: אפשר לשדר משם.

רועי פולקמן: יותר מזה, אפשר היה לעשות "פייד-אין, פייד-אאוט", כלומר להכניס חלק מן העובדים של התאגיד כבר עכשיו ובהדרגה ייצאו.

רועי פולקמן: יש שם אולפנים, השקיעו בהם עשרות מיליוני שקלים.

רועי פולקמן: אמרנו: אנחנו מבינים שאתם לא רוצים את זה באופן קבוע, אבל אם הדיבור הוא לא על 5 שנים, לא על 10 שנים, כי לזה מצאו להם פתרון בהר חוצבים.

רועי פולקמן: אמרו: אנחנו לא רוצים, אנחנו רוצים לבנות בניין שלנו, זה יעיל יותר.

רועי פולקמן: אמרנו: בסדר.

רועי פולקמן: אז בשביל שנה וחצי יש את אולפן "נקדי", אולפן הטלוויזיה עם תשתיות HD.

רועי פולקמן: כנסו לרוממה, חלקית או מלא, תשאירו ברחוב הלני המלכה את הרדיו, תיכנסו רק לבניין הטלוויזיה, 5,000 מטר של משרדים, שום בעיות בטיחותיות, אין בעיות אחזקה.

רועי פולקמן: את כל ההצעות האלה בדקנו, כולל המספרים.

רועי פולקמן: נפגשתי עם התקציבאי.

רועי פולקמן: הכול "כלאם פאדי", לא נכון.

רועי פולקמן: תיכנסו רק לבניין הטלוויזיה ולהלני המלכה, תשדרו שנה וחצי, תסיימו את הבניין שאתם רוצים לסיים בכנפי נשרים, תגזרו סרט.

רועי פולקמן: אלה היו ההבנות שלנו איתם.

רועי פולקמן: ואז קרה מקרה, מונתה מועצת התאגיד, שנלחמנו כולנו מאוד כדי שהיא תמונה, כדי שתהיה מועצה לתאגיד, כדי שזה לא יהיה בידיים הפוליטיות וכולי.

רועי פולקמן: ההחלטה הראשונה של המועצה – באמת עבדנו כדי שתהיה המועצה הזאת – הייתה: מוציאים את התאגיד מירושלים באופן זמני.

רועי פולקמן: אגיד רק שתי הערות ובזה אסיים.

רועי פולקמן: אחת, אשרי המאמין שזה באופן זמני.

רועי פולקמן: ובואו נראה, כי אמרו: תהיה התכוונות לחתימה.

רועי פולקמן: לא חתמו על חוזה לבניין קבוע בירושלים כרגע אלא חתמו על מזכר הבנות.

רועי פולקמן: אולי מאז כבר חתמו.

רועי פולקמן: שתיים, אני רוצה לראות שאחרי שיקלטו 400 עובדים, שכולם יבואו ממודיעין ומגוש דן, כי עכשיו קולטים את העובדים, בואו נראה שאחר-כך יחזרו לירושלים.

רועי פולקמן: מה יעשו?

רועי פולקמן: יגידו: נחזיר את אולפן 1, נחזיר 200 עובדים, יהיו שני אולפנים במרכז.

אראל מרגלית: אם משאירים אותם בירושלים זה מעודד להשאיר עובדים שרוצים לגור בירושלים.

רועי פולקמן: נמצא את עצמנו בעוד שנה או בעוד שנתיים עם תאגיד חלקי שישדר מהמרכז, ממודיעין, משרונה.

אראל מרגלית: יפטרו מאפרת בירושלים וייקחו אותה ממודיעין.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: עכשיו הזמן הקריטי.

רועי פולקמן: באמת אין סיבה.

רועי פולקמן: אני נורא רוצה בהצלחת התאגיד, אני לא רוצה להקשות עליהם, רוצה לעזור להם.

רועי פולקמן: אין סיבה שהתאגיד לא ייכנס לתקופה קצרה מאוד, של שנה או שנה וחצי, לרוממה, ישדר משם ויעבור הלאה, ואז יבנה את מבנה הקבע שלו.

רועי פולקמן: אין שום מניעה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: אני מכיר את הנושא הזה באמת מיליון שנים, מכל הבחינות האפשריות, כולל שניסיתי בשעתו לקדם את הקמת הבניין של רשות השידור במתחם הקיים והתברר שזה לא פשוט.

נחמן שי: אבל אני רוצה שיהיה עיקרון אחד שהוועדה תחליט עליו ושהיא תתבע מכל הגורמים שעוסקים בכך:

נחמן שי: רשות השידור צריכה להיות בירושלים.

רועי פולקמן: כולה.

רועי פולקמן: כל הרשות, לא אולפן וחצי.

נחמן שי: בוודאי.

נחמן שי: זה העיקרון.

<תומר רוזנר: אין רשות.

נחמן שי: תאגיד השידור הציבורי החדש.

עליזה לביא: מועצת התאגיד.

נחמן שי: לא מועצת התאגיד.

עליזה לביא: אני מזכירה שהמועצה החליטה.

נחמן שי: היו כל הניסיונות.

נחמן שי: עכשיו אין בכלל מקום לפשרות בעניין הזה, אני אומר לך, זה חייב להיות בירושלים, ויש מקומות בירושלים.

נחמן שי: צריך להתאמץ, והזמן עוד קיים, ואפשר להקים את זה.

נחמן שי: אני יודע שהם רוצים את המתחם ברוממה כדי למכור אותו ולהפוך אותו לנדל"ני.

נחמן שי: יכול להיות שזה, כמו בתל-אביב, יהפוך להיות למקור למימון, אני לא פוסל את זה, יכול להיות, בסדר.

נחמן שי: בתל-אביב הרוויחו יותר ממיליארד שקל.

נחמן שי: יכול להיות שגם פה כך צריך לעשות.

נחמן שי: בסדר, זה לא מקום קדוש.

נחמן שי: אבל אסור בשום פנים ואופן לתת לשידור אפילו להתחיל לפעול מחוץ לירושלים כי אם הוא יתחיל לפעול מחוץ לירושלים הוא לא יהיה יותר בירושלים.

נחמן שי: אני מכיר את הפיתוי הזה.

נחמן שי: זה יהיה נוח יותר ומהיר יותר, וזה מרכז הארץ, וזה קל ונגיש, אבל זה רק לא ירושלים.

נחמן שי: אני לא רוצה להגיד שזה מכת מוות לירושלים, אבל העיר הזאת "חוטפת" כל-כך הרבה מכל מקום ובכל עניין.

נחמן שי: יש גבול כמה אפשר להעניש אותה.

נחמן שי: זה מקום עבודה של מאות אנשים, ובטח בכלכלה מתרחבת זה נוגע לעוד אלפי אנשים.

נחמן שי: אני אומר לך, אמנון מרחב, העירייה צריכה להתעקש, לחסום, לשים את מכוניות האשפה ביציאה מן העיר ולקרוא: "לא מוציאים את השידור מירושלים".

נחמן שי: יש בזה גם סמל לאומי, זה אומר משהו.

נחמן שי: "קול ישראל" הוא מירושלים.

נחמן שי: אני יודע שהם רוצים להחזיר את הכול למתחם הדפוק בהלני המלכה, שם גדלתי.

נחמן שי: זה כבר לא מתאים שם.

נחמן שי: אבל זה צריך להיות בירושלים.

נחמן שי: כל תאגיד שידור ציבורי בעולם הוא בבירה, לא בשום מקום אחר.

נחמן שי: לכן העירייה צריכה להילחם על זה כעניין עקרוני.

נחמן שי: יש לכם את הכוחות.

נחמן שי: גם הלכנו לבג"ץ כולנו, גם נלך להילחם.

דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו פה בכנסת.

דוד אמסלם: למה אתה חושב שזה אחריות של העירייה?

דוד אמסלם: האחריות שלנו.

דוד אמסלם: אנחנו מבקשים מהם?

עליזה לביא: אבל מי שהלך לבג"ץ זה העירייה.

דוד אמסלם: בשל צוק העתים.

דוד אמסלם: מסכנים, הם עושים את המלחמה על הכבוד האבוד שלהם.

רועי פולקמן: אי אפשר לספח את מודיעין לירושלים?

רועי פולקמן: זה יפתור את כל הבעיה.

רועי פולקמן: ..

רועי פולקמן: בסמכות ועדת הפנים והגנת הסביבה להגדיר שמודיעין היא חלק מירושלים?...

דוד אמסלם: אנחנו צריכים ועדת גבולות.

דוד אמסלם: ..

עליזה לביא: פתיחת אזורי רישום.

עליזה לביא: ..

נחמן שי: אולפני שידור זה לא כור גרעיני.

נחמן שי: צריך ואפשר לבנות את זה בזמן קצר וזה יהיה בירושלים.

אראל מרגלית: רועי פולקמן צודק, יש כרגע מקום, גם זמנית.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני זוכר את שרי הממשלה, את מנכ"ל משרד התקשורת – שלמה פילבר נמצא כאן וטוב שהגעת – והיו הבנות חד-משמעיות בנושא הזה, שרשות השידור תשדר מירושלים ויימצאו המתקנים, הבניינים שבהם אכן נוכל לקיים את השידורים מירושלים.

יוסי יונה: רועי פולקמן חברי הציג את הדברים נכוחה בצורה כוללת וממצה ועל פניו לא נראה שקיימת שום סיבה להעביר את השידורים מירושלים.

יוסי יונה: רק אזכיר לכם את החוק שהעברנו, שאומר באופן חד-משמעי בסעיף 25(א): "מקום מושבם של מוסדות השידור יהיה בירושלים ועיקר שידוריה של הרשות ישודר מירושלים".

יוסי יונה: פעלו נציגי משרד התקשורת ושרי הממשלה כדי לשכנע אותנו שאכן לא תהיה נסיגה מן המחויבות הזאת.

יוסי יונה: כפי שאמר חברי רועי פולקמן, כולנו שמחנו על הקמת המועצה הציבורית, והנה להפתעתנו כי רבה זאת ההחלטה הראשונה שהיא מקבלת, ועל-פי הטענה או העמדה הרי זה הולך להיות רק זמני.

יוסי יונה: אני לא רוצה לחזור על הדברים שחבריי אמרו כאן, שזמני יכול מאוד להיות קבוע.

יוסי יונה: אני רוצה גם להעלות חשש נוסף, חברות וחברי הכנסת שנמצאים כאן אתנו, האם אנחנו רואים כאן איזה תקדים, שהמועצה הציבורית של רשות השידור החלה בסעיף הזה ושם זה לא ייגמר?

יוסי יונה: זאת אומרת, החוק שעמלנו עליו באמת בעבודה קשה, כאשר המון פעמים הגענו לסיכומים בין קואליציה לבין אופוזיציה, הרי שהחוק הזה יהיה באמת "אות מתה" והמועצה הציבורית לא רק תבטל את המשמעות של הסעיף הזה אלא אנחנו נראה שגם סעיפים אחרים מתבטלים.

יוסי יונה: לסיכום, אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, בהערת ביניים הבעת את התרעומת, ומן הסתם תיתן לה ביטוי בהמשך באופן הרבה יותר נחרץ.

יוסי יונה: (אראל מרגלית וזוהיר בהלול מניפים שלטים.

יוסי יונה: )

דוד אמסלם: זוהיר בהלול ואראל מרגלית, לא יפה.

דוד אמסלם: אצלנו פה זה לא קרקס.

דוד אמסלם: אצלי בוועדה אין גימיקים, אין כלום.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים לעניין.

דוד אמסלם: עזוב.

זוהיר בהלול: אנחנו מביעים חרטה בפניך.

דוד אמסלם: אם לא הייתי מעריך אותך הייתי אומר לך "תרד ותעשה 14 כפיפות סמיכה".

דוד אמסלם: ..

יוסי יונה: אני רוצה לסיים ולומר דבר פשוט מאוד.

יוסי יונה: נראה שכל חברות וחברי הכנסת שנמצאים כאן תמימי דעים, נחרצים בעמדתם, שאסור לאפשר לדבר הזה לעבור.

יוסי יונה: אנחנו רוצים לטכס אתך עצה, אדוני היושב-ראש, מה אנחנו יכולים לעשות יחדיו כדי למנוע את הצעד הזה שאושר על-ידי המועצה הציבורית של רשות השידור.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

דוד אמסלם: תודה יוסי יונה.

דוד אמסלם: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: אני מצרה על כך שזאת הייתה ההחלטה של מועצת התאגיד החדש בראשות גיל עומר.

עליזה לביא: לא לזה ציפינו, לא לזה ייחלנו, לא לזה הוקמה המועצה, כדי דבר ראשון לבעוט במקום, בסמל, בפרט שהוצעו חלופות ויותר גורמים נכנסו, גם העירייה, גם ראש העירייה, היו גם חלופות נוספות.

עליזה לביא: התחושה היא שהרצון הוא לברוח, וזה לא המקום ולא הדרך.

עליזה לביא: לא לשם כך הובלנו פה מהלך, עם כל ההשלכות, להקמת מועצת תאגיד חדש.

עליזה לביא: זה הרבה יותר מסמל.

עליזה לביא: רשות השידור צריכה להיות בירושלים ליד הכנסת, ליד המוזיאון הלאומי, ליד בית-המשפט העליון.

עליזה לביא: החוק קובע את זה.

עליזה לביא: אנחנו לא רק ממליצים פה ומדברים בסמלים ובסימבוליקה.

עליזה לביא: יש חוק במדינת ישראל ולא בכדִי החוק הזה נחקק.

עליזה לביא: קודמינו, אנשים ראויים ומשכילים שהיו פה בכנסת ישראל, ידעו שצריך לחוקק את זה כי אולי יום אחד יבוא מישהו עם איזו גחמה כלכלית או עם איזו מחויבות פוליטית או עם איזו ראייה אחרת.

עליזה לביא: אני לא רוצה לומר למה זה עובר דווקא למקום הזה.

עליזה לביא: קודמינו היו הרבה יותר חכמים מאתנו והם חוקקו את זה בחוק, אדוני, שהרשות תהיה במקום הזה, בירושלים.

עליזה לביא: מעבר לאמירה, זה נחקק בחוק במדינת ישראל.

עליזה לביא: לא יעלה על הדעת שתתקבל החלטה אומללה כזאת, עם השלכות נוראיות שקודמי הזכירו: כלכליות, של תעסוקה, של עבודה.

עליזה לביא: גם כך עובדים שם במציאות לא פשוטה ומורכבת.

עליזה לביא: לא יעלה על הדעת.

עליזה לביא: אני מודה לכל החברים.

עליזה לביא: הנושא הזה קרוב לכולנו.

עליזה לביא: רבים מאתנו עבדו ברשות השידור.

עליזה לביא: עבדתי ברשות השידור, אני מבינה את המקום, את ההשלכות, את הסימבוליקה.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת שתטיל את כל כובד משקלך, תרתי משמע, במובנים של ניסיון- - -

דוד אמסלם: תרתי משמע, ירדתי 30 קילו בשנה האחרונה.

דוד אמסלם: ..

עליזה לביא: לא התכוונתי לזה, חס וחלילה.

עליזה לביא: אדוני ירד 30 קילו – בואו נפתח במחמאה את מושב הקיץ כך שנוכל ללכת לים כולנו.

עליזה לביא: אבל אמרתי תרתי משמע מהמקום שאתה מביא ניסיון לגבי ירושלים, עיר הבירה של כולנו.

עליזה לביא: המקום של השידור הציבורי צריך להיות – אני אומר לך גם כיושב-ראש הוועדה וגם כמי שמכיר מלפני ולפנים את המקום של ירושלים – ובטח שבוע לפני "יום ירושלים", לא יעלה על הדעת שנסכים להחלטה האומללה הזאת.

עליזה לביא: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה לחברת הכנסת עליזה לביא.

דוד אמסלם: אמנון מרחב, מנכ"ל עיריית ירושלים, בבקשה.

<אמנון מרחב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, גם על היוזמה בקיום הדיון, וגם לחברי הכנסת הנוכחים ולאחרים שתומכים בעיר שגם הצטרפו לעתירה לבג"ץ שהעירייה הגישה, שראש העירייה הגיש נגד ההחלטה האומללה הזו.

<אמנון מרחב: למען האמת, זה יום עצוב, עוד יום עצוב בתולדות ירושלים.

<אמנון מרחב: הוא גם בא בעיתוי ממש מזעזע – שבועיים לפני "יום ירושלים", יום שבו אנחנו מעלים את ירושלים על ראש שמחתנו.

<אמנון מרחב: העיר ממשיכה "לחטוף" מכות על הראש, ודווקא מן המדינה ומתאגיד השידור החדש, ש"מצפצף" ורומס ברגל גסה את החוק, עושה מה שבא לו, ובמקום להתמקם בירושלים, כפי שקובע החוק ומחייב אותו, הוא מחליט לצאת מירושלים.

<אמנון מרחב: זה ממש יום עצוב, שלא צריך שיקרה, בטח לא בעיתוי הזה, ואף פעם לא.

<אמנון מרחב: הנושא הזה מטריד אותנו מאוד.

<אמנון מרחב: זה לא רק דקלרציה, זה לא רק "קול ישראל מירושלים".

<אמנון מרחב: רבותי, יש כאן פגיעה כלכלית אנושה בעיר ירושלים.

<אמנון מרחב: אנחנו עושים רבות למען הקידום הכלכלי של העיר הזאת, כדי שהיא תעמוד על הרגליים שלה, שלתושביה יהיה מקום תעסוקה, מקום עבודה, ופעם אחר פעם אנחנו מוצאים את עצמנו נאבקים במדינה שפוגעת במקומות התעסוקה.

<אמנון מרחב: רק לפני שבוע שמענו ש"אינטל" סוגרת פה מפעל ומאיימת להעביר מפה 170 עובדים שיפוטרו; ועכשיו תאגיד השידור העירוני.

<אמנון מרחב: זה אובדן של מאות מקומות עבודה לתושבי ירושלים, זה פגיעה כלכלית בהיקפים חסרי תקדים.

<אמנון מרחב: אסור לתת לזה יד.

<אמנון מרחב: אנחנו קוראים לכם לא לתת יד לפגיעה הכלכלית הזאת בירושלים.

<אמנון מרחב: ועוד דבר, זה עבירה על החוק.

<אמנון מרחב: אין אחד במדינה שרשאי לעבור על החוק, גם לא מדינת ישראל.

<אמנון מרחב: עם כל הכבוד לידידי אבי ליכט, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, הטעו אותו.

<אמנון מרחב: אמרו לו: אין מקומות בירושלים.

<אמנון מרחב: אדוני התפלא לפני רגע, מטרופולין של מיליון בני אדם- - -

דוד אמסלם: דרך אגב, סתם שאלה.

דוד אמסלם: אם אין מקום בירושלים אז תשנו את החוק.

<אמנון מרחב: חד-משמעית.

<אמנון מרחב: אתם חברי כנסת יודעים שאין אף גורם במדינה שיכול לבטל חוק פרט לבג"ץ, וגם זה בתנאים מסוימים מאוד.

<אמנון מרחב: אין דבר כזה שיבוא מישהו, מכובד ככל שיהיה, ויש לנו הרבה כבוד, ויגיד: תעברו על החוק.

<אמנון מרחב: אי אפשר.

<אמנון מרחב: זו החלטה פגומה כשלעצמה.

<אמנון מרחב: ממש הטעו אותו.

<אמנון מרחב: נמצא פה אייל חיימובסקי, מנכ"ל הרשות לפיתוח ירושלים, אתם מכירים אותו.

<אמנון מרחב: הוא עבד לילות כימים יד ביד עם התאגיד החדש כדי למצוא לו מקומות, עלה וירד מבניינים, הראו להם שטחים, ניהלו יחד איתם, סייעו להם במשא ומתן, וברגע האחרון לפני חתימה מצאו מתחת לאדמה כל מיני תירוצים.

<אמנון מרחב: רצו אולפן "טיילור-מייד" ורצו התחייבות שבשטח הצמוד לא יבנו במשך 10 שנים.

<אמנון מרחב: למה?

<אמנון מרחב: קיבלו במודיעין התחייבות כזאת?

<אמנון מרחב: קיבלו באיזה מקום בארץ?

<אמנון מרחב: עושים פה פלסתר מן החוק, עושים פה חוכא ואיטלולא מירושלים.

<אמנון מרחב: אני מבקש מכם בשם ראש העירייה, בשם כל חברי מועצת העיר, בשם כל אוהבי ירושלים לא לתת לזה יד.

<אמנון מרחב: עכשיו השאלה היא מה עושים.

<אמנון מרחב: כפי שאתם יודעים, ראש העירייה וחברי כנסת נוספים הגישו עתירה לבג"ץ והדיון נקבע לחודש הבא כמדומני.

<אמנון מרחב: יחד עם זה, בידכם הכוח גם להגיש הצעה לתיקון החוק.

<אמנון מרחב: אמר לי ידידי גיל עומר: אני חייב להתחיל לשדר ב-1 באוקטובר ואין לי מקום.

<אמנון מרחב: אז ידחו את המועד.

<אמנון מרחב: תשנו את החוק, זה בידכם, אתם חברי הכנסת, תביאו הצעת חוק שידחו את מועד תחילת השידורים בחצי שנה.

נחמן שי: בלאו הכי הם לא יהיו מוכנים.

נחמן שי: הם אמרו לי כבר שהם לא יהיו מוכנים באוקטובר.

<אמנון מרחב: נכון, לא יהיה מוכנים.

<אמנון מרחב: בידכם הכוח.

<אמנון מרחב: זו פתיחת מושב הכנסת.

<אמנון מרחב: תעבירו חוק כזה.

<אמנון מרחב: אגב, כבר דחו את זה פעם אחת באותה דרך.

<אמנון מרחב: בידכם לשנות את החוק.

<אמנון מרחב: לכן אני סבור שעכשיו בדיוק הזמן, לפני "יום ירושלים", לתקן את החוק ולקבוע עוד פעם מסמרות בעניין ולקרוא למועצת התאגיד – ונמצא פה מנכ"ל משרד התקשורת- - -

<שלמה פילבר: אני לא קשור.

<אמנון מרחב: אני יודע שאתה לא קשור אבל עדיין לקרוא להם.

<אמנון מרחב: עוד לא מאוחר.

דוד אמסלם: שלמה פילבר, הוא רק ציין שאתה פה.

<שלמה פילבר: הוא עשה חיבור בין הדברים.

<שלמה פילבר: מה שאני "אוכל" פה במשך שנה על הראש: שאנחנו לא ממנים תאגיד, שאנחנו לא ממנים מועצה ושהיא לא עצמאית.

<שלמה פילבר: אז סוף-סוף יש מועצה והיא עצמאית.

<שלמה פילבר: שוב מחזירים אותנו לעניין?

עליזה לביא: היא מחליטה כזאת החלטה אומללה.

עליזה לביא: מה נעשה?

<אמנון מרחב: אני קורא לכם, לשר התקשורת, לראש הממשלה, לקרוא למועצת התאגיד להתכנס ולבטל את ההחלטה האומללה שלה ולשכור משרדים בירושלים.

<אמנון מרחב: תודה.

נחמן שי: למה הם לא הגיעו לכאן?

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: אייל חיימובסקי, מנכ"ל הרשות לפיתוח ירושלים, בבקשה.

עליזה לביא: אדוני, מועצת התאגיד, ובראשה גיל עומר, הוזמנה לדיון?

<לאה קריכלי: הזמנו את התאגיד.

דוד אמסלם: אומרת מנהלת הוועדה שהוזמן התאגיד.

דוד אמסלם: אני לא כל-כך מצוי בפרוצדורות.

דוד אמסלם: נשמע עוד מעט.

דוד אמסלם: אם לא, נזמין אותם עוד פעם.

דוד אמסלם: בבקשה, אייל חיימובסקי.

<אייל חיימובסקי: אני רוצה דווקא לא להתייחס למבנה של הר חוצבים, שהוא מוכר לכולם וגם מוצג בעתירה שהעירייה עתרה לבג"ץ כמתקן ראוי ומתאים, כולל חוות דעת של אנשי מקצוע שאכן אפשר לשדר מהר חוצבים.

<אייל חיימובסקי: כמובן שכל עניין המבנה השקוף והאולפן – אלה היו מחוות של רצון טוב שבסוף ניצלו אותן לרעתנו.

<אייל חיימובסקי: כולנו פותחים את ערוץ 1 המוכר לכולם בכל ערב ורואים אותו בטלוויזיה, כולנו פותחים את הרדיו ושומעים את "קול ישראל" משדר.

<אייל חיימובסקי: אין שום מניעה שהתאגיד החדש בתקופה הזמנית, ואני מדבר על התקופה הזמנית כי אני מבין שהבטחות ניתנו כבר לתקופת הקבע והכול "סגור" ומוכר – ואגב, את זה אני לא מכיר אבל נצא מנקודת הנחה שמה שנאמר אכן נכון – צריך שגם בתקופה הזמנית ימשיכו לשדר מתוך אולפני רוממה המוכרים לכולם.

<אייל חיימובסקי: אין שום מניעה שזה ייעשה בתקופת ביניים.

<אייל חיימובסקי: גם במועצת התאגיד, כאשר ציינו את הנימוקים למה לא רוממה, פרט לנימוק שאני יכול להקריא לכם, שהוא רק הרצון לפתוח דף חדש במקום אחר, למעט זה אין שום מניע אמיתי.

<אייל חיימובסקי: יש טענה שהאבטחה במקום עולה 8 מיליון שקל.

<אייל חיימובסקי: רק לפני מספר שבועות פורסם שהתאגיד, לצורך העניין מדינת ישראל מכרה נכס של רשות השידור במתחם שרונה ב-1.1 מיליארד שקל, משהו שלא היה צפוי מעולם, כהכנסה, אז לצורך העניין ירושלים, אם היא נקנית בכסף, וזה גם עצוב, אז היא יכולה לקנות את ה-8 מיליון שקל האלה במהלך השנתיים-שלוש הקרובות.

דוד אמסלם: לא הבנתי את הטיעון שהעלית כטיעון הענייני, שהם רוצים לראות תמונה חדשה, בבוקר לפתוח חלון ולראות נוף חדש, לכן לא מתאים להם שזה יהיה בירושלים.

דוד אמסלם: הם העלו את זה כטענה?

<אייל חיימובסקי: כך כתוב בפרוטוקול של מועצת התאגיד.

<אייל חיימובסקי: אכן כן, זו אחת הטענות שעלו שם: "מדובר במתחם בעייתי.

<אייל חיימובסקי: ישנה תב"ע מאושרת לבניית 300 יחידות דיור ומשרדים ממשלתיים התנגדו לאכלוסו על-ידי התאגיד נחרצות.

<אייל חיימובסקי: נקודה נוספת היא שהשטח ברוממה עצום.

<אייל חיימובסקי: מדובר בכ-33,000 מטר, והוצאות הביטחון שלו מסתכמות בכ-8.5 מיליון ש"ח.

<אייל חיימובסקי: יושב-ראש הוועדה ציין כי לדעתו אין זה נכון להיכנס לרוממה גם מן הבחינה הזאת, שאנו רוצים לעשות שינוי ולהיכנס למתחם הקיים לא מהווה סמל לשינוי הגוף החדש".

<אייל חיימובסקי: לצורך העניין, הסיבה העיקרית שבגינה לא עוברים לרוממה היא הרצון בשינוי.

<אייל חיימובסקי: אני חושב שהשינוי המיוחל יכול לבוא גם בשנתיים הבאות.

<אייל חיימובסקי: לאחרונה יצאה גם הודעה רשמית של משרד ראש הממשלה, שהוא תומך בישיבתה של רשות השידור בירושלים, ומהיכרותי את ראש הממשלה אני יודע שירושלים בראש מעייניו, והיות והרצון במשילוּת במדינת ישראל גם הוא לנגד עיניו אז הטענה שזה היום תאגיד עצמאי אינה צריכה להישמע פה, מסיבה אחת, שהתאגיד הזה מחויב לחוק.

<אייל חיימובסקי: גם ראש הממשלה שאמון על החוק צריך לדאוג שהתאגיד הזה אכן יפעל לפי החוק.

<אייל חיימובסקי: נכון שכך ייעשה.

<אייל חיימובסקי: אין לי ספק שבסופו של דבר כך יקרה.

<אייל חיימובסקי: אני קורא מפה לחברי בתאגיד, ויושב סמוך אליי אודי הכהן שבילה אתנו ימים ולילות, נמצא פה גם אודי בן דרור מן הרשות שהלך וכיתת רגליו בכל מבנה.

<אייל חיימובסקי: אני חושב שחיבקנו אותם היטב, אפילו ברמה של הורדת מחירי השכירות בירושלים לשפל שירושלים לא ראתה כדוגמתו עד כה ובתנאי שהתאגיד ימצא את מקומו בירושלים.

<אייל חיימובסקי: אני סמוך ובטוח שיושב-ראש הוועדה יעשה הכול כדי שאכן הם יישארו בירושלים.

דוד אמסלם: תודה, אייל חיימובסקי.

דוד אמסלם: אני רוצה לקבל את חוות הדעת של היועץ המשפטי של הוועדה.

<תומר רוזנר: אני מבקש לשמוע אותם, איך הם מנמקים את זה מבחינה משפטית.

דוד אמסלם: אני רוצה קודם כול לשמוע אותך, תומר רוזנר.

דוד אמסלם: תגיד לי מה המצב המשפטי לפי הבנתך ומיטב הכרתך, גם בחוק התאגיד עצמו וגם במסגרת חוק-יסוד: ירושלים, איך הוא מתייחס לעניין במעטפת.

<תומר רוזנר: אני מעדיף לשמוע אותם קודם, את העמדה המשפטית שלהם, ואז אוכל להתייחס גם למה שהם אומרים.

דוד אמסלם: שלמה פילבר, אני מעביר אליכם את זכות התגובה, את זכות הדיבור.

דוד אמסלם: איך אתה רוצה לעשות את זה?

דוד אמסלם: שהם ידברו קודם?

<שלמה פילבר: אני אתחיל כי אני חושב שהתשובות צריכות להיות יותר בצד הזה של השולחן, של תאגיד השידור הציבורי.

<שלמה פילבר: באמת באתי לפה רק מפאת כבוד יושב-ראש הוועדה וחברי הכנסת, שאנחנו מבלים סביב הנושא הזה הרבה מאוד זמן.

<שלמה פילבר: ראש הממשלה ברמה הדקלרטיבית אמר את מה שהיה לו להגיד.

<שלמה פילבר: כלומר, החוק אומר את דבריו.

<שלמה פילבר: ראש הממשלה כמובן, בלי קשר למה שאומר החוק, אומר שברור שהתאגיד צריך להיות בירושלים.

<שלמה פילבר: אבל עכשיו אנחנו עוברים לשאלה האופרטיבית.

<שלמה פילבר: יש פה שני דברים.

<שלמה פילבר: אחד, יש פה חברי כנסת שהם המחוקקים שקבעו את החוק.

<שלמה פילבר: יש את משרד המשפטים, שהוא הגוף שמפרש את החוק.

<שלמה פילבר: החוק הזה יותר מכל דבר אחר רצה וביקש והתעקש, וכפי שאמרתי, קיבלתי הרבה צוננים על הראש במשך השנה האחרונה על כך שהחוק הזה לא מיושם כפי שהוא, שיש לעשות הפרדה מוחלטת בין הפוליטיקה – לצורך העניין השר הממונה – לבין המועצה העצמאית.

<שלמה פילבר: סוף-סוף יש מועצה והיא עצמאית.

<שלמה פילבר: אז עכשיו מנסים בדלת האחורית למשוך חזרה את הפוליטיקה אל תוך העניין, רוצים דרך איזה סעיף, שקובע שהשר רשאי לתקן תקנות, שהוא יתקין תקנה.

<שלמה פילבר: אני אומר לחברי הכנסת, בכוונה אני אומר את זה, יושבים פה חברי הכנסת – חבל שלא נמצאים פה כרגע אראל מרגלית ויוסי יונה ואחרים שדיברו – מרגע שמתחילים לתקן תקנות זה מדרון חלקלק.

<שלמה פילבר: היום זה על המיקום, מחר זה על לוח השידורים, מחרתיים זה על אופי השידורים.

<שלמה פילבר: כל פעם יבוא מישהו אחר וידרוש שהשר יתקין תקנות.

<שלמה פילבר: עמדתנו – משפטית שיגידו אם בכלל אפשר דרך זה לבקש, כי אלה תקנות מהותיות.

<שלמה פילבר: אראל מרגלית, חבל שלא היית פה.

<שלמה פילבר: אני נמצא פה באמת מפאת כבוד הפורום אבל תשובות צריכות להיות משם.

<שלמה פילבר: המחוקקים מחוקקים ומשרד המשפטים מפרש את החוק.

דוד אמסלם: משרד המשפטים, מה העמדה שלכם?

דוד אמסלם: קודם כול, את כופרת בכך שהתאגיד החדש צריך לעבוד על-פי חוק?

דוד אמסלם: או שהוא מעל החוק?

<אלידור בליטנר: בוודאי התאגיד החדש צריך לפעול על-פי חוק.

דוד אמסלם: תסבירי, בואי תפרשי לי את מה שאני לא מבין.

דוד אמסלם: אולי יש לי בעיה בהבנת הנקרא.

דוד אמסלם: בחוק כתוב בפירוש בעברית שהתאגיד יפעל מירושלים.

דוד אמסלם: אז איך הגעתם לפלפול הכי מרחיק לכת, כשדנתם כל אנשי המשרד, שבסוף הוא לא יהיה בירושלים?

דוד אמסלם: תסבירי לי כיצד.

<אלידור בליטנר: ראשית, הוגשה עתירה לבג"ץ, כפי שהוזכר כאן.

דוד אמסלם: עזבי את בג"ץ עכשיו.

דוד אמסלם: אנחנו פה ועדת הכנסת.

<אלידור בליטנר: אנחנו נגיב בבג"ץ.

<תומר רוזנר: מה זאת אומרת שתגיבו בבג"ץ?

דוד אמסלם: אני עורך דיון בלי קשר לבג"ץ.

עליזה לביא: אבל למה פתחת בזה?

עליזה לביא: נשאלת שאלה.

<אלידור בליטנר: התחלתי את המענה שלי במילה ראשית.

<אלידור בליטנר: אחרי ראשית יבוא שנית, ואני מגיעה לשם כעת.

<אלידור בליטנר: בסדר?

<אלידור בליטנר: אלינו פנה המנכ"ל הזמני של התאגיד והציג בפנינו את עמדתם המקצועית, שלא נמצאה חלופה מתאימה בתוך ירושלים לצרכים הייחודיים של התאגיד כגוף שידור.

דוד אמסלם: נניח.

דוד אמסלם: אז מה?

דוד אמסלם: יש לכם רשות לתת להם אישור לעבור על החוק?

<אלידור בליטנר: בהינתן העמדה המקצועית סברנו שבמסגרת החוק הקיים אין מניעה- -

דוד אמסלם: תסבירי לי.

דוד אמסלם: איך?

<אלידור בליטנר: - -אין מניעה למקם את התאגיד מחוץ לירושלים, כאשר המשנה ליועץ המשפטי לממשלה התנה את ההכרעה שלו בכך שמדובר בתקופת ביניים קצרה ככל האפשר.

דוד אמסלם: תעני לי ברשותך, בלי נאומים לאומה.

דוד אמסלם: אני יותר מדי מדויק.

דוד אמסלם: תסבירי לי, גם אם אתם רוצים, איך אתם חושבים שמותר לכם להחליט, כשכתוב "רק בירושלים" ואתם, בגלל שאין פה buffer, החלטתם שזה יהיה במודיעין?

דוד אמסלם: תסבירי לי איך.

<אלידור בליטנר: נוסח הסעיף הוא "עיקר השידורים של התאגיד יהיו מירושלים".

דוד אמסלם: אז זה לא "העיקר"?

דוד אמסלם: מה זה "עיקר השידורים"?

<אלידור בליטנר: המשנה ליועץ המשפטי לממשלה ערך פרשנות החלטית של החוק לאור חשיבותו של האינטרס של שידור ציבורי.

דוד אמסלם: עזבי.

דוד אמסלם: אני רוצה שתפרשי את העברית.

<אלידור בליטנר: הוא פירש את המונח "עיקר שידוריה"- -

דוד אמסלם: איך הוא פירש?

<אלידור בליטנר: - -במישור הזמן ולא במישור המרחב.

דוד אמסלם: איך?

דוד אמסלם: זה כבר כמעט נוסחה של איינשטיין.

דוד אמסלם: איך?

<אלידור בליטנר: במישור הזמן ולא במישור המרחב.

דוד אמסלם: תגידו, אתם לא חושבים שאתם עושים צחוק מעצמכם?

<אלידור בליטנר: דהיינו, עיקר חייו של התאגיד צריכים להיות מירושלים.

דוד אמסלם: אז זה העיקר?

דוד אמסלם: זה מה שכתוב "בירושלים"?

<אלידור בליטנר: יוקם אולפן זמני לתקופה קצרה כדי להגשים את התכליות החשובות שניצבות בבסיסו של חוק השידור הציבורי.

עליזה לביא: פשוט לא יאומן, פשוט מביך.

דוד אמסלם: עצרי בבקשה.

דוד אמסלם: אני לא צריך שתסבירו לנו את הציונות ותספרו לנו מה החשיבות של התאגיד וכולי.

דוד אמסלם: לפי תפיסתי והבנתי אתם חרגתם מן החוק.

דוד אמסלם: אין לכם סמכות.

דוד אמסלם: יכול להיות שאתם עושים את זה בעוד מקרים, בכל מיני מקומות שאתם חושבים שכנראה אתם המחוקקים, ודרך אגב, שאתם גם מבינים מה זה ירושלים.

דוד אמסלם: יכול להיות שירושלים שלכם זה גם מודיעין.

דוד אמסלם: אבל אתם הולכים בצעד מרחיק לכת, לדעתי, בחוצפה ועזות מצח.

דוד אמסלם: אין לי מושג מאיפה באו לכם האומץ והתעוזה והשרלטנות הזאת, לקחת נושא כזה ולהחליט, כשכתוב בחוק בפירוש, ואתם החלטתם שזה במרחב הזמן.

דוד אמסלם: דרך אגב, מרחב הזמן הוא דבר פלואידי.

דוד אמסלם: יכול להיות שאנחנו מדברים על מרחב זמן של 2,000 שנים ולעומת 20 שנים זה שטויות.

זוהיר בהלול: או פלואידי או אמורפי.

דוד אמסלם: אני לא מצליח להבין את החוצפה שלכם.

דוד אמסלם: אם המחוקק התכוון שזה לא יהיה בירושלים אז הוא היה כותב "לא בירושלים".

דוד אמסלם: אבל אם החברים מדגישים שהמחוקק עמד על כך, החברים פה עמדו על כך – ולא הייתי שם, וכרגע אני לא בא מהזווית הירושלמית עדיין, ואני גם לא בא מהכיוון של חיזוק ירושלים, שעוד מעט יתייחס אליו תומר רוזנר, לכל נושא חוק-יסוד: ירושלים.

דוד אמסלם: אז בגלל שלמישהו לא בא זה יהיה במודיעין?

דוד אמסלם: אני שואל אותך עוד שאלה קטנה.

דוד אמסלם: קיבלתם חוות דעת הזויה.

דוד אמסלם: ירושלים כוללת 10% מאוכלוסיית מדינת ישראל, הגודל שלה הוא כמו תל-אביב, חיפה ובת-ים ביחד.

דוד אמסלם: לא מצאו מבנה אחד?

דוד אמסלם: ואילו במודיעין, שהיא עיירת פיתוח כמעט ליד ירושלים, מצאו פתאום מגננים, יש הכול?

דוד אמסלם: הטענה שלהם נשמעת לכם הגיונית?

<אלידור בליטנר: כדי לשמוע פירוט לגבי הטענה כדאי לפנות לתאגיד השידור.

דוד אמסלם: אני מניח שלא כל מה שטוען כל אחד אתם מקבלים.

דוד אמסלם: אני מניח שאם אעלה פה איזו טענה, אני הרי דן אתכם בכל מיני הצעות חוק, כאשר מישהו מעלה טענה הזויה אתם עוצרים אותו.

דוד אמסלם: אז פה פתאום אתם מהאו"ם: שמענו, גזור-הדבק, מתקדמים?

<אלידור בליטנר: כמובן ביקשנו התייחסויות מפורטות בעניין הזה.

<אמנון מרחב: אף אחד לא פנה אלינו מטעם היועץ המשפטי לממשלה לבקש התייחסות.

<אלידור בליטנר: מאחר והמחוקק הפקיד את הסמכות בעניין הזה אצל המועצה ואצל ההנהלה, לעניין מידת ההתאמה צריך לשאול את התאגיד.

<אלידור בליטנר: לא מדובר כאן בסוגיה משפטית בהקשר הזה שמונחת לפתחנו.

דוד אמסלם: דרך אגב, בשום דבר לא מדובר בסוגיה משפטית.

דוד אמסלם: הכול כתוב.

דוד אמסלם: גם הפרשנות של מרחב הזמן זה לא סוגיה משפטית.

דוד אמסלם: זה חלום שמישהו שמפנטז.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: כי "בא לו".

דוד אמסלם: הוא לוקח את הסמכות, הוא חושב שהוא המחוקק, שמותר לו הכול.

דוד אמסלם: כנראה זה בא מיהירות וחוצפה.

דוד אמסלם: אז הוא אומר: יאללה, בואו נחליט, לא ירושלים.

דוד אמסלם: כתוב ירושלים אבל אנחנו נמצא.

דוד אמסלם: למה לא? יכול להיות שהתכוונו למבואות ירושלים, לעליות לירושלים.

<תומר רוזנר: והיו דברים מעולם.

זוהיר בהלול: לא הייתה פרשנות שמנגד לאותה פרשנות של גדול חכמי המשפט בישראל?

<אלידור בליטנר: אנחנו סברנו שהפרשנות הזאת מאזנת בין האינטרסים החשובים שמונחים בבסיס השידור הציבורי וכמובן בין חשיבותה של העיר ירושלים.

דוד אמסלם: שוב אמרתם את המילה "מאזנת"?

דוד אמסלם: דרך אגב, יש לכם כמה מילים קבועות.

<אלידור בליטנר: אנחנו חושבים שבטווח הארוך זה ישרת גם את האינטרס של ירושלים כעיר בירה וכמקום המושב של תאגיד השידור הציבורי.

דוד אמסלם: תודה רבה.

עליזה לביא: אני לא מאמינה שיועצת משפטית מדברת כפי שאת מדברת.

עליזה לביא: זה לא יאומן.

עליזה לביא: אוחזת בי ממש פלצות.

דוד אמסלם: כרגע לא התייחסתי לסוגיה במהות.

דוד אמסלם: התייחסתי רק למקטע המשפטי.

דוד אמסלם: פעם ראשונה שאני נתקל בדבר כזה הזוי, מרחיק-לכת ולדעתי גם חצוף ויהיר.

דוד אמסלם: ארצה לעבור לאנשי התאגיד עצמו.

דוד אמסלם: מישהו נמצא פה מטעם התאגיד?

<אביגדור דנן: אני היועץ המשפטי של התאגיד.

דוד אמסלם: למה אתם רוצים לעבור למודיעין?

דוד אמסלם: למה אתם עוברים על החוק ורוצים לעבור למודיעין?

עליזה לביא: כמה קיבלתם?

<אביגדור דנן: קודם כול אדבר בשם המועצה.

<אביגדור דנן: גיל עומר לא נמצא פה.

דוד אמסלם: למה יושב-ראש התאגיד לא נמצא פה?

דוד אמסלם: תענה על השאלות שלי.

דוד אמסלם: אתה לא נואם לאומה.

<אביגדור דנן: אני רוצה לענות לשאלות שלך.

דוד אמסלם: למה יושב-ראש התאגיד לא נמצא פה?

דוד אמסלם: זה לא מספיק חשוב?

<אביגדור דנן: זה מספיק חשוב אבל אנחנו נייצג פה את עמדת המועצה.

דוד אמסלם: שאלתי אם זה לא מספיק חשוב.

דוד אמסלם: הוא יודע על כך?

<אביגדור דנן: אני חושב שלא הזמינו אותו בכלל.

<תומר רוזנר: הזמינו את התאגיד.

<אביגדור דנן: אפשר לקרוא את החלטת המועצה ותראו עד כמה המועצה הייתה רגישה מאוד לנושא הזה.

<אביגדור דנן: היא הייתה חייבת לקבל איזו החלטה.

עליזה לביא: אפשר לדעת למה הוא לא הגיע?

<אביגדור דנן: לא זימנו אותו.

<אביגדור דנן: אבל אנחנו מייצגים את המועצה.

דוד אמסלם: תהיה צמוד לשאלות שלי.

דוד אמסלם: תענה רק לשאלות שלי.

דוד אמסלם: אני לא צריך שתקרא כלום כרגע.

דוד אמסלם: שאלתי אם יושב-ראש התאגיד – דרך אגב, זה תפקיד עם שכר?

<שלמה פילבר: עדיין לא, הוא יהיה.

דוד אמסלם: שאלתי למה הוא לא הגיע.

דוד אמסלם: אמרת שהוא לא זומן.

דוד אמסלם: אנחנו זימנו את התאגיד.

דוד אמסלם: אני מניח שהוא ידע על כך, ועובדה שהוא שלח אותך או מישהו מהדרג הנמוך יותר כדי שיסביר את עמדתו.

דוד אמסלם: כנראה הוא לא מצא צורך לבוא לכנסת ולהסביר את העמדה בסוגיה הזאת.

דוד אמסלם: עכשיו אני שואל אותך שאלה אחרת כיועץ משפטי.

דוד אמסלם: למה אתם עוברים על החוק?

<אביגדור דנן: אנחנו לא עוברים על החוק.

<אביגדור דנן: אני ממש מתנגד לאמירות האלה.

דוד אמסלם: למה?

<אביגדור דנן: ככה.

דוד אמסלם: מה כתוב בחוק?

דוד אמסלם: תקרא לי את החוק.

<אביגדור דנן: קודם כול, הדברים האלה ייבחנו בבג"ץ לשמחתנו.

דוד אמסלם: אתה יכול להקריא לי את החוק?

<אביגדור דנן: "מקום מושבם של המועצה ושל הנהלת תאגיד השידור הישראלי הוא בירושלים.

<אביגדור דנן: עיקר שידוריו של תאגיד השידור הישראלי ישודרו מירושלים".

דוד אמסלם: מה אתה מבין מהמשפט הזה?

<אביגדור דנן: אני מבין בדיוק מה שכתוב.

<אביגדור דנן: כתוב שגם המועצה וגם ההנהלה יפעלו מירושלים, ועיקר השידורים יהיה מירושלים.

דוד אמסלם: מה זה "עיקר השידורים"?

<אביגדור דנן: עיקר השידורים זה מרבית השידורים.

דוד אמסלם: זאת אומרת, לפי הבנתי השידורים צריכים להיות מירושלים ויכול להיות שיהיה גם אולפן קטן בתל-אביב.

דוד אמסלם: זו ההבנה שלי, וגם בחיפה מותר, דרך אגב, עוד אולפן קטן.

דוד אמסלם: זה מה שאתה הבנת.

דוד אמסלם: נכון?

דוד אמסלם: זה החוק.

<אביגדור דנן: לא, זה לא החוק.

<אביגדור דנן: זה סעיף אחד בחוק.

דוד אמסלם: מה הסעיף השני?

<אביגדור דנן: יש הרבה מאוד סעיפים בחוק.

דוד אמסלם: אני לא מדבר כרגע בחוק על הנושא של הרכב המועצה.

דוד אמסלם: אני שואל בהתייחסות לירושלים.

<אביגדור דנן: ביחס לירושלים אני רוצה לענות.

<אביגדור דנן: סעיפים נוספים בחוק קובעים שצריכים להתחיל לשדר ב-30 בספטמבר, ב"יום ירושלים".

דוד אמסלם: דרך אגב, אתם דחיתם את המועד?

<תומר רוזנר: 3 פעמים.

<אביגדור דנן: אנחנו הנהלת תאגיד.

<אביגדור דנן: אנחנו לא דוחים.

דוד אמסלם: הכנסת דחתה?

<אביגדור דנן: הכנסת, המחוקק.

דוד אמסלם: לפני כמה חודשים.

<אביגדור דנן: נכון.

דוד אמסלם: אז מה הקשר בין זה לבין ירושלים?

<אביגדור דנן: כל עוד החוק קובע שיום התחילה הוא 30 בספטמבר אנחנו נפעל כדי לקיים את החוק.

דוד אמסלם: אתה אומר דבר כזה: יש שני סעיפים בחוק, לכאורה, יש סעיף שאומר שהשידור יהיה בירושלים, ויש סעיף אחר שאומר מה הוא מועד תחילת השידורים, שזה כבר ממילא נדחה כמה פעמים בגלל שלא הספקתם.

דוד אמסלם: אז אתה אומר: רק רגע, אם אנחנו לא מספיקים אז נוריד את הסעיף הראשון על ירושלים, אז אולי נספיק.

דוד אמסלם: זה מה שאתה אומר לי.

<אביגדור דנן: לא.

דוד אמסלם: אז מה אתה אומר?

<אביגדור דנן: אני אומר כך, הדיון הזה באמת נעשה במועצה, והמועצה הגיעה לאיזו החלטה מאוזנת.

<אביגדור דנן: קודם כול, דבר ראשון, היא מכירה בחשיבות של מבנה הקבע של תאגיד השידור הישראלי בירושלים.

דוד אמסלם: תודה רבה, אנחנו מודים למועצה.

דוד אמסלם: ..

<אביגדור דנן: גם המועצה רואה את הדברים בדיוק כפי שאתם רואים, אבל היא מבינה שיום התחילה הוא בעוד 130 ימים.

דוד אמסלם: תבקש הארכה.

דוד אמסלם: מה הבעיה?

דוד אמסלם: כמה פעמים ביקשתם הארכה?

<תומר רוזנר: 3 פעמים.

דוד אמסלם: אז יהיה 4 פעמים.

דוד אמסלם: מה הבעיה?

<אביגדור דנן: כל עוד החוק לא ישונה- - -

דוד אמסלם: אבל לא הבנת.

דוד אמסלם: אתה מגיע עכשיו לפורמליסטיקה.

דוד אמסלם: אתם יזמתם את תיקון החוק?

דוד אמסלם: את ההארכות הקודמות שביקשתם, 3 הארכות, מי יזם אותן?

<אביגדור דנן: קודם כול, הוועדה שעוקבת אחרי יישום החוק היא ועדת הכלכלה בראשות היושב-ראש איתן כבל.

דוד אמסלם: מה אתה רוצה לומר בזה?

<אביגדור דנן: אני רוצה להגיד שבהזדמנויות שונות, בדיונים שהיו שם מנכ"ל התאגיד הסביר את הקושי ואת לוח הזמנים הצפוף, ובסופו של דבר הכנסת חוקקה את החוק כפי שהוא כיום.

<אביגדור דנן: כרגע אנחנו צריכים לקיים את החוק.

<אביגדור דנן: יכול להיות שאתם תחליטו לשנות את החוק, ואנחנו נקיים את החוק כפי שאתם תחליטו לשנות.

<אביגדור דנן: אם אנחנו רוצים את שני הסעיפים האלה לקיים אז אנחנו יוצרים איזשהו איזון.

<אביגדור דנן: מבנה הקבע – כבר חתמנו בירושלים על הסכם הבנות לרכישת מבנה הקבע של תאגיד השידור הישראלי בירושלים.

<אביגדור דנן: אנחנו לא רואים את זה כמין מליצה.

דוד אמסלם: אדוני, תענה על השאלות שלי.

דוד אמסלם: אני לא מדבר כרגע על הסידור של הסדר הקבע.

דוד אמסלם: את תיחום הבעיה אנחנו מבינים.

דוד אמסלם: אנחנו מבינים שמדובר – דיבר על זה גם חבר הכנסת פולקמן – על השנה וחצי הקרובות.

דוד אמסלם: על זה הוויכוח.

דוד אמסלם: עזוב, בעוד 10 שנים תבנו פה איזה בניין יפה וטוב ותעברו אליו כולכם.

דוד אמסלם: אני מדבר כרגע מבחינתך, אתה היועץ המשפטי של התאגיד.

דוד אמסלם: הרי בסופו של עניין הדחיות באו בעקבות בקשות של התאגיד עצמו.

דוד אמסלם: נכון שהכנסת חוקקה אבל אתם ניגשתם למר פילבר ואמרתם לו: תגיש את ההצעה בשם הממשלה, וכך זה התגלגל, בגלל זה אנחנו הרמנו את היד פה.

דוד אמסלם: אני חושב שרק לפני כמה חודשים הרמנו את היד.

דוד אמסלם: אבל אתם יוזמים, אתם עושים את פעולת הכנף הראשונה.

דוד אמסלם: עשיתם את זה שלוש פעמים, וזה בסדר מבחינתי.

דוד אמסלם: גם אם אתם צריכים הארכה עוד ארבע פעמים, אני לא מבין בזה, אבל זה בסדר.

דוד אמסלם: מה זה קשור לירושלים?

דוד אמסלם: מה זה קשור?

דוד אמסלם: יכול להיות שמודיעין מתאימה לכם, יכול להיות שאתם לא אוהבים את הפקקים בכניסה לירושלים, יכול להיות שמזג האוויר בירושלים לא מתאים לכם, יכול להיות שהאוכלוסייה הירושלמית לא מתאימה לכם, הכול בסדר, אבל יש חוק, ומי שזה לא מתאים לו שיעזוב את התאגיד וילך הביתה.

דוד אמסלם: נביא אנשים אחרים ממקומות אחרים שאוהבים את ירושלים ויקיימו את החוק.

דוד אמסלם: אני לא מבין מאיפה בא לך הסיפור הזה, שאתה בכלל מחליט לפנות ליועץ המשפטי לממשלה ולשנות את הסיפור של ירושלים.

<אביגדור דנן: קודם כול, אנחנו תמיד-תמיד נתייעץ עם המשנים ועם היועץ המשפטי לממשלה.

<אביגדור דנן: אנחנו לא חוששים מלהתייעץ, גם כשהחוק קובע מספר הסדרים, שאם נקיים אותו כלשונו, רק את סעיף 5, המשמעות שלו תהיה שידור ציבורי ביום התחילה.

דוד אמסלם: לא קרה כלום, לא יפלו השמים.

<אביגדור דנן: בסדר, לנו אין את הסמכות להגיד את האמירה הזאת.

דוד אמסלם: אבל אמרתם את זה שלוש פעמים.

<אביגדור דנן: אנחנו לא אמרנו את זה.

דוד אמסלם: למה דחינו את זה?

דוד אמסלם: קמנו בבוקר ופתאום החלטנו?

<אביגדור דנן: לא.

<אביגדור דנן: ההנהלה באמת פנתה.

דוד אמסלם: אז למה ההנהלה לא פנתה עוד פעם?

<אביגדור דנן: היא כן פנתה.

<אביגדור דנן: אמרנו בהזדמנויות שונות, במספר דיונים שהתקיימו בוועדת הכלכלה המנכ"ל אמר שאנחנו צריכים לדחות את המועד.

דוד אמסלם: הוועדה לא פונה לוועדת הכלכלה.

דוד אמסלם: הוועדה פונה למנכ"ל משרד התקשורת והוא מגיש את ההצעה לשינוי החוק בכנסת.

<שלמה פילבר: אני רוצה להדגיש שני דברים שברחו פה בין השורות.

<שלמה פילבר: אחד, מבחינת עמדת משרד התקשורת ושר התקשורת, במשותף עם שר האוצר, לא תהיה הארכה יותר לפתיחת התאגיד, ולו רק בשל הסיבה שההארכה הזאת עולה מאות מיליוני שקלים, שאין אותם, שהמדינה לא מתכוונת לממן אותם, ובעיקר משרד האוצר.

<שלמה פילבר: אגב, זה גם עונה לאייל חיימובסקי, רק בשביל להיות הגון, כי לא הזמינו לכאן את נציג משרד האוצר.

<שלמה פילבר: הבעיה של אי השימוש במתקני רשות השידור הנוכחית בהמשך נובעת מהוראה של החשב הכללי, שכחלק מכל התהליך לקח מבנים- - -

דוד אמסלם: תתקדם.

דוד אמסלם: יכול להיות שתקבלו רק יותר כסף עבור הנכסים.

דוד אמסלם: תתקדם, עזוב.

דוד אמסלם: מה הבדיחה הזאת?

דוד אמסלם: אין לזה עלויות, זה חינם, של המדינה.

דוד אמסלם: על מה אתה מדבר?

<שלמה פילבר: אני לא מדבר על זה.

דוד אמסלם: אני מכיר מספיק מבנים של המדינה שפינו אותם והשאירו אותם כך עוד שנים רבות מאוד, ועוד שילמו עבור השמירה.

דוד אמסלם: אתה יודע מה, תראה רק את המבנה שאליו המינהל היה צריך לעבור אליו, הבניין הזה.

דוד אמסלם: אחרי שהמדינה בנתה אותו במשך שנים לא העבירו אליו את העובדים, השאירו אותו ריק, ועוד ניקו אותו ואבטחו אותו ושילמו עבור החניון.

<שלמה פילבר: זה סמכות של משרד האוצר.

<שלמה פילבר: זה כל מה שאמרתי.

דוד אמסלם: אז עזוב את הבדיחות האלה.

דוד אמסלם: תעבור למהות.

<שלמה פילבר: מבחינת העמדה של המדינה כרגע, לא תהיה הארכה נוספת לפתיחת התאגיד כי הארכה נוספת כזאת משמעותה החזקת עובדי רשות השידור הנוכחיים, שהם עובדי מדינה, על תלוש המשכורת של המדינה.

<שלמה פילבר: התאגיד לא רק עצמאי מבחינת קבלת החלטות- - -

דוד אמסלם: ואם הם לא יספיקו, מה תעשה?

<שלמה פילבר: אז יבואו לבקש הארכה.

דוד אמסלם: אני אומר לך, תבואו לבקש הארכה.

דוד אמסלם: אם אתה מרשה לי בכל מקרה להתנגד להארכה אז תגיד לי מעכשיו שזו העמדה, שאם יבואו לכנסת נתנגד.

<שלמה פילבר: נאמר לראשי התאגיד בישיבת הממשלה שבה הייתה הארכה: אל תבואו לבקש הארכה נוספת.

דוד אמסלם: אז מה אם זה נאמר?

<שלמה פילבר: אני רק אומר מה נאמר.

<שלמה פילבר: כל החלטה אפשר לשנות.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: תומר רוזנר, אני רוצה לשמוע את עמדתך המשפטית.

<קרן הראל הררי: אפשר לסיים להגיב מטעם התאגיד?

דוד אמסלם: בבקשה.

<קרן הראל הררי: אני מנהלת הרגולציה בתאגיד.

<קרן הראל הררי: מנכ"ל התאגיד כמה פעמים דיבר בוועדות הכנסת השונות בזמן שנערכו דיונים, וגם שלח מכתבים לכל הגורמים בממשלה ומחוץ לה שעוסקים בעניין.

<קרן הראל הררי: הוא ביקש ואפילו התעקש שהתאריך לא ריאלי בשביל להעמיד לוח שידורים ראוי ומכובד, אפילו לא בצורה חלקית.

<קרן הראל הררי: הוא ביקש מלכתחילה שיום התחילה יידחה ל-2018, שזה התאריך הריאלי שבו נוכל להיכנס כבר ישר למבנה קבע וגם לוח השידורים יוכל להיות באמת ראוי.

<קרן הראל הררי: אבל הגורמים בממשלה לא הסכימו.

<קרן הראל הררי: ועדות הכנסת התכנסו וההחלטה הייתה בסופו של דבר, בהתחלה נקבע סוף מרץ 2016 ואחר-כך הוחלט על סוף ספטמבר 2016.

<קרן הראל הררי: הבקשה שלנו מלכתחילה הייתה להיכנס ישר למבני קבע ב-2018 ולכן נוצר המצב הזה, שאנחנו צריכים תקופת ביניים שבה נצטרך לשדר.

נחמן שי: אבל היא תהיה בירושלים.

<קרן הראל הררי: לא שאנחנו רוצים דווקא להיות במודיעין אלא פשוט במודיעין יש את האולפנים של ערוץ 9 שמוכנים ומחכים, הם ריקים.

<קרן הראל הררי: זה הפתרון הזמני הכי מהיר שיש.

<קרן הראל הררי: חתמנו על הסכם הבנות לגבי מבנה קבע בירושלים, עם המבנה של אבי חבר, שבו אנחנו הולכים להיכנס ל-6 קומות שלמות בשטח של 8,000 מטר, כפי שאנחנו צריכים, ולא כפי שהזכירו פה 3,000 מטר.

<קרן הראל הררי: הכוונה שלנו לגמרי רצינית.

<קרן הראל הררי: המנכ"ל שלנו ירושלמי.

<קרן הראל הררי: הכוונות שלנו באמת-באמת להיכנס לירושלים.

<קרן הראל הררי: פשוט בגלל שכרגע החוק מחייב אותנו להתחיל את השידורים בתוך 130 ימים לא ראינו שום ברירה אחרת אלא זאת הדרך היחידה.

<אודי הכהן: אני סמנכ"ל הנדסה של התאגיד.

<אודי הכהן: דבר נוסף, בנובמבר גם רוממה נבחנה כחלופה.

<אודי הכהן: ישבנו במינהל הדיור הממשלתי ונפגשנו אם רשות מקרקעי ישראל.

<אודי הכהן: נאמר לנו באופן מפורש, וזה גם כתוב בסיכום של אותה ישיבה, שלא נוכל להיכנס לרוממה.

רועי פולקמן: לשהות קבע.

רועי פולקמן: אני רוצה לדייק.

רועי פולקמן: לשנה וחצי אין שום בעיה להיכנס לרוממה.

דוד אמסלם: בהנחת עבודה שלא הייתה מגבלה של המינהל, הייתה בעיה לשדר מרוממה בשנה וחצי האלה?

דוד אמסלם: המקום מתאים לכם באופן זמני?

<אודי הכהן: הוא לא מתאים לנו.

<אודי הכהן: הוא דורש התאמות רבות.

<אודי הכהן: יש שם אנטנת רדיו לא מרושה.

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: תחליט.

דוד אמסלם: אמרת שבאתם למינהל הדיור הממשלתי והם לא אישרו לכם, כלומר אתם הגשתם את הבקשה.

דוד אמסלם: אז מה, ביקשתם בקשה לא ריאלית?

<קרן הראל הררי: ביקשנו להיכנס לרוממה וגבי שוחט מהחשב הכללי ומי שממלא מקום- - -

דוד אמסלם: אני שואל ברמה המקצועית.

דוד אמסלם: נניח שעכשיו אנחנו משכנעים את גבי שוחט, שהוא כנראה מנהל פה אולי גם את החוק, ואומרים לו: תן להם עוד שנתיים.

דוד אמסלם: יש בעיה?

רועי פולקמן: זו נקודה מעולה.

רועי פולקמן: אוסיף עוד מילה.

רועי פולקמן: יש נייר של התאגיד מסוף שנת 2015, שהם שכרו חברה חיצונית שתבדוק חלופות, וגם העידו על היתרונות שיש במתחם רוממה ועל כך שהוא מתאים, והסייגים היחידים שלהם היו בירוקרטיים-מנהלתיים ולא מקצועיים.

<אודי הכהן: הסייגים הם לא בירוקרטיים.

רועי פולקמן: או שמינהל הדיור לא מקצועי.

<אודי הכהן: אלה סייגים מקצועיים.

<אודי הכהן: יש שם אנטנה של רדיו שאין לה אישור של המשרד להגנת הסביבה, אין לה היתר בנייה.

<תומר רוזנר: כמה שנים היא שם?

<אודי הכהן: לא משנה כמה שנים היא שם.

<תומר רוזנר: מי אחראי להקמתה?

<אודי הכהן: רשות השידור.

<תומר רוזנר: באמת, הוא הקים את האנטנה.

רועי פולקמן: תבקש מהיועץ המשפטי היתר חורג לשנה.

דוד אמסלם: תענה לי בלי הרצאות, אני שואל שאלה פשוטה.

דוד אמסלם: תחליט, אם ברוממה אתם לא יכולים להישאר בגלל מינהל הדיור הממשלתי אז תגיד.

<אודי הכהן: זה מתחלק לשתיים.

<אודי הכהן: בנובמבר כשניגשנו לתהליך הזה היו לנו חודשים רבים שבהם יכולנו לבצע את ההתאמות, הן בחדר השידור, הן באולפנים, הן להסדיר את כל נושא הרישוי והיתרי הבנייה וכל התהליכים.

<אודי הכהן: מעבר לתהליכים החוקתיים יש גם תהליך של בדיקת קרינה בלתי מייננת.

דוד אמסלם: אבל למה אתה נכנס עכשיו לכל הברגים בארון?

דוד אמסלם: עזוב.

<אודי הכהן: כי זה חלק מן התהליך, אדוני.

דוד אמסלם: שאלתי.

דוד אמסלם: תענה לי אם כן או לא.

דוד אמסלם: אני לא נכנס לשאלה למה.

<אודי הכהן: ברוממה היום משדרים.

דוד אמסלם: בגדול, ברוממה היום איך משדרים?

דוד אמסלם: מה, לא משדרים טוב?

דוד אמסלם: יש שם סכנה?

דוד אמסלם: קרינה מייננת?

דוד אמסלם: מסוכן שם?

דוד אמסלם: אתמול הייתי שם.

דוד אמסלם: מה, הלכתי למקום מסוכן?

דוד אמסלם: אני לא מבין.

נחמן שי: הוקרנת.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: בבקשה, נחמן שי.

נחמן שי: אני לא צריך להוסיף עליך, יש לך מספיק אנרגיות.

דוד אמסלם: אתה יודע מה מרגיז אותי בדיון.

דוד אמסלם: בגדול, אין לי בעיה שמישהו אומר לי: אני עובר על החוק, אני כך, אני כך.

דוד אמסלם: יש לי בעיה אם הוא חושב שאני טיפש.

דוד אמסלם: זה הדבר הכי גרוע.

דוד אמסלם: זה מעליב אותי.

דוד אמסלם: בגלל זה אני מתרגז.

נחמן שי: כאשר אני רואה אותך מתרגז אני כבר לא צריך.

נחמן שי: לפני עשרים וכמה שנים הקמנו את ערוץ 2, וגם בערוץ 2 היה כלל, שערוץ 2 צריך לשדר מירושלים.

נחמן שי: לא היה להם איפה אז הם החליטו לשדר מאולפני הבירה, כי המועצה הציבורית אז לא נתנה להם לשדר בשום מקום אחר.

נחמן שי: הם שידרו מאולפני הבירה עד שהם הכינו את מקום הקבע שלהם בנווה אילן.

נחמן שי: גם זו הייתה פרשנות קצת בעייתית, מרחיבה.

<תומר רוזנר: זה גם לא ירושלים.

נחמן שי: בסדר.

רועי פולקמן: והם לא חזרו אף פעם לירושלים.

נחמן שי: זה הלך לבג"ץ, אבל לפחות התחילו בירושלים, לא לא-התחילו בירושלים.

נחמן שי: ההתחלה צריכה להיות בירושלים ואחר-כך נראה לאן תלכו.

נחמן שי: יש בירושלים מקומות.

נחמן שי: אל תבלבלו לי את המוח.

נחמן שי: אני אומר לכם שאפשר.

נחמן שי: אתה מהנדס, אתה צריך להקים מתקנים.

נחמן שי: תבדוק כמה מתקנים קיימים בירושלים.

נחמן שי: אפילו ב-JCS ואפילו במקומות אחרים.

נחמן שי: אפשר להקים את זה בצורה זמנית.

נחמן שי: אני לא מדבר על המתקן עצמו של רשות השידור שעכשיו אתה מראה לי שיש לו אנטנה לא חוקית ובכלל מי יודע למה הקימו אותו שם.

נחמן שי: הוא שם כבר "רק" שישים שנה.

נחמן שי: אני אומר לכם עוד פעם, תתכנסו לירושלים.

נחמן שי: זה לא רק החוק, שדודי אמסלם כל-כך מקפיד עליו, אלא זה גם הדרישה הציבורית.

דוד אמסלם: אני עוד לא שם.

דוד אמסלם: אני לא מבקש מהם עכשיו להיכנס לאידיאולוגיה.

דוד אמסלם: בשביל זה ישבו פה חברי הכנסת וקבעו ירושלים ולא עפולה, כי הם הבינו את החשיבות של ירושלים.

דוד אמסלם: עזוב, אני לא נכנס לזה איתם.

דוד אמסלם: יכול להיות שמבחינתם מודיעין זה מצוין.

דוד אמסלם: אין לי בעיה עם זה.

דוד אמסלם: בשביל זה הכנסת חוקקה את החוק.

דוד אמסלם: מרגיז אותי שמישהו עובר על החוק, פקיד עובר על החוק.

דוד אמסלם: אני רוצה לשמוע את חוות הדעת המשפטית של תומר רוזנר, גם בהיבט של החוק הזה, ואני רוצה התייחסות גם לגבי חוק-יסוד: ירושלים, שמדבר על חיזוק ירושלים בהיבטים הרחבים.

דוד אמסלם: בבקשה.

<תומר רוזנר: אתייחס קודם לחוק-יסוד: ירושלים, בקצרה.

<תומר רוזנר: סעיף 4 לחוק-יסוד: ירושלים קובע שהממשלה תקדם את ירושלים, וקובע בסעיף 4(ב) שכל הרשויות הציבוריות יתנו עדיפות לירושלים בפעילויותיהן בתחומי המשק והכלכלה ובתחומים אחרים.

<תומר רוזנר: לכן כמובן שגם תאגיד השידור הציבורי, שהוא תאגיד שהוקם בחוק, מחויב בהוראה זו.

<תומר רוזנר: לגבי סעיף 5 לחוק תאגיד השידור הישראלי, אין ספק שכוונת המחוקק הייתה שעיקר השידורים יבוצע מירושלים.

<תומר רוזנר: כפי שהוזכר כאן על-ידי חבר הכנסת שי, בשעתו כשנחקק חוק הרשות השנייה גם אז הייתה כוונה שהשידורים יהיו מירושלים ונכתב בחוק במפורש שמוסדות חברת החדשות יהיו בירושלים, אבל בעקבות פרשנות שניתנה אז לחוק אמרו שגם נווה אילן זה ירושלים.

רועי פולקמן: בזמן או במרחב?

רועי פולקמן: הבנתי שהיה כאן דיון על פיזיקה.

דוד אמסלם: יכול להיות שגם.

דוד אמסלם: ככל שהמרחב מצטמצם הזמן מתקצר.

<תומר רוזנר: לכן חברי הכנסת הקפידו כשניסחו את חוק השידור הישראלי, והדבר עולה מפרוטוקולי הדיונים של ועדת אלהרר, הוועדה המיוחדת שעסקה בנושא, הן לקבוע במפורש שזה התחום המוניציפלי של ירושלים ולא נווה אילן למשל והן לקבוע שגם עיקר השידורים יהיה מירושלים, כדי שלא תהיה פרשנות שרק מוסדות ההנהלה יהיו בירושלים.

<תומר רוזנר: קודם כול יש לתמוה על כך שהנושא הגיע בכלל לשולחנו של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

<תומר רוזנר: מדובר פה בתאגיד עצמאי לכאורה שאינו מחויב בחוות דעת היועץ המשפטי לממשלה.

<תומר רוזנר: יש לו ייעוץ משפטי עצמאי משלו.

<אביגדור דנן: אני מזכיר שזה היה בתקופה שלא הייתה מועצה.

<תומר רוזנר: ועדיין התאגיד הוא תאגיד.

<תומר רוזנר: לכן יש לתמוה על כך שבכלל היועץ המשפטי לממשלה נזקק לשאלה.

<תומר רוזנר: אילו תאגיד השידור הציבורי היה מקבל החלטה כזאת על-ידי היועץ המשפטי שלו והייתה מוגשת עתירה והיו מבקשים את עמדת היועץ המשפטי לממשלה, אין ספק שהיה עליו לתת את דעתו לנושא.

דוד אמסלם: בהתנדבות.

<תומר רוזנר: אבל לא ברור לי בכלל כיצד הנושא הגיע לשולחנו ומה מעמדו בנושא, במיוחד כשמדובר בתאגיד עצמאי, וכפי שאמר מנכ"ל משרד התקשורת, המחוקק רצה להקפיד מאוד על מעמדו העצמאי של תאגיד השידור הציבורי, וייעוץ משפטי עצמאי הוא חלק ממעמדו העצמאי של תאגיד ציבורי.

<תומר רוזנר: כפי שאנחנו יודעים, הייעוץ המשפטי של רשות השידור הוא ייעוץ משפטי עצמאי שאיננו ולא ראה עצמו מעולם מחויב בחוות דעת של היועץ המשפטי לממשלה, למעט כמובן בעניינים פליליים שבהם כמובן עמדתו של היועץ המשפטי לממשלה, כמי שעומד בראש התביעה, מחייבת.

<תומר רוזנר: לכן זו תמיהה ראשונה.

<תומר רוזנר: תמיהה שנייה, לדעתי לשון החוק ברורה וחד-משמעית ואין מקום להיזקק לפרשנות תכליתית.

<תומר רוזנר: כפי שאמר יושב-ראש הוועדה באמירה ספונטנית, אם נוצרה כאן התנגשות – ואני לא מתייחס כמובן לפן העובדתי כי אני ממש לא בקי בו, אם יש מקום אחר בירושלים או אין מקום בירושלים.

<תומר רוזנר: אני יוצא מנקודת הנחה לצורך הדיון שאין מקום בירושלים, ואם נוצרה סתירה כזאת בחוק הדרך לטפל בה היא בדרך של שינוי חקיקה.

<תומר רוזנר: הממשלה יודעת לתקן את החוק, תאגיד השידור יודע ליזום תיקון חקיקה, אפשר היה לבקש.

<תומר רוזנר: עיינתי בהוראות התחילה, יש בחוק הזה פרק נרחב מאוד של הוראות תחילה והוראות מעבר.

<תומר רוזנר: אפשר היה לבקש תיקון חקיקה שאומר שבתקופת מעבר כזאת או אחרת סעיף 5 יושעה, לא יחול, או יחול בשינויים כאלה ואחרים.

<תומר רוזנר: פרשנות תכליתית שעוקרת את לשון החוק ממקומה איננה במקומה במקרה הזה.

<תומר רוזנר: כפי שציינו חברי הכנסת, צר לי לומר שחוות דעתו של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה עושה זילות של שלטון החוק ולא מכבדת את כוונת המחוקק, את ההיסטוריה של החקיקה ובוודאי את תכלית החקיקה.

דוד אמסלם: אגב, גם את השפה העברית.

<תומר רוזנר: אני חושב שאין מקום לפרשנות הזאת.

<תומר רוזנר: זאת פרשנות תכליתית שסוטה מלשון החוק וצר לי על כך שניתנה חוות דעת זו.

דוד אמסלם: תודה רבה לתומר רוזנר.

דוד אמסלם: עופר ברקוביץ, סגן ראש עיריית ירושלים, כמה מילים, ואחרי כן אסכם.

<עופר ברקוביץ: קודם כול, כבוד היושב-ראש, תודה על הדיון הזה.

<עופר ברקוביץ: אני יודע שאתה אוהב את ירושלים ודואג לירושלים, זה ניכר ועקבי.

<עופר ברקוביץ: אני מגיע מודאג מאוד לדיון הזה.

<עופר ברקוביץ: אני מרגיש שהדיון הזה הוא חלק מדיון רחב יותר, שבו מדובר על כך שממשלת ישראל ממש ביודעין נוטשת את ירושלים, משנה במו מעשיה – לא במו דיבוריה – את מה שהיא בעצמה כבלה את עצמה אליו.

<עופר ברקוביץ: אנחנו מדברים פה על יחידות שיוצאות מן העיר.

<עופר ברקוביץ: אנחנו לא מדברים על השבת כ-45 יחידות שממוקמות מחוץ לעיר כבר שנים שלא על-פי החוק.

<עופר ברקוביץ: אנחנו מדברים פה על המדען הראשי שעושה את צעדיו החוצה, אנחנו מדברים על תאגיד השידור הציבורי שיש בו כ-1,000 משרות איכותיות, אנחנו מדברים על היחידה לדה-לגיטימציה שתילחם מתל-אביב על מעמדה של מדינת ישראל.

<עופר ברקוביץ: אנחנו מדברים פה על שורה ארוכה של מהלכים ואני מודאג מכך שיש פה פקידים שבאים ומנסים לסנגר על המהלכים שלהם.

<עופר ברקוביץ: אני מודאג מכך שאנשים כמוך וממשלת ישראל, שאני מאמין בכוונותיהם הטובות לירושלים, לא מצליחים לממש את הדבר הלכה למעשה.

<עופר ברקוביץ: אני מודאג מן הפגיעה הקשה בירושלים.

<עופר ברקוביץ: ירושלים עברה שנה וחצי קשות מאוד.

<עופר ברקוביץ: אנחנו כמו מתאגרף שחטף כמה מהלומות.

<עופר ברקוביץ: בעלי עסקים צועקים מחד, התושבים צועקים מאידך, וממשלת ישראל – בניגוד לפעולות העירייה שמנסה להחזיר את הצעירים, לפתח תעשייה ולפתח כלכלה – עושה פעולות הפוכות.

<עופר ברקוביץ: זה לא יעלה על הדעת.

<עופר ברקוביץ: ברמה הפרקטית, היו לי לא מעט שיחות עם סמנכ"ל התאגיד.

<עופר ברקוביץ: נאמר לי בצורה מפורשת על-ידו שהתאגיד יישאר בירושלים, שנמצאו המקומות, שנחתמו ההסכמים.

<עופר ברקוביץ: יש כאן תהליך של הונאה על-ידי פקידים את הדרג הציבורי שמבקש להשיג הישגים ולממש את שלטון החוק בישראל.

<עופר ברקוביץ: מתוקף תפקידי כסגן ראש העירייה, אני לא אמור לחפש נכסים, אבל מפאת חשיבות העניין לירושלים העברתי הצעות ל-5 נכסים מ-5 מתווכים שונים לאותו סמנכ"ל התאגיד.

<עופר ברקוביץ: הוא לא טרח להתקשר אליהם בטלפון כשהוא אמר שאין מקום מתאים בירושלים.

<עופר ברקוביץ: חוסר האחריות של אותם פקידים וההפקרות של מה שהולך כאן פשוט חוצה כל גבול.

<עופר ברקוביץ: אני חושב שאתם חייבים לעשות לזה סוף כמה שיותר מהר.

<עופר ברקוביץ: אחרת, תְבַכו את מותה של ירושלים ואת ההיחלשות שלה ואת ההתפוררות שלה.

דוד אמסלם: תודה, עופר ברקוביץ.

דוד אמסלם: אודי הכהן, לא צריך לענות.

דוד אמסלם: לא כל הערה שמישהו מעיר מחייבת תשובה.

דוד אמסלם: ברשותכם יש לי שאלה אחרונה, אני רוצה לשאול את אלידור בליטנר.

דוד אמסלם: לפי הבנתך המשפטית איך היה אמור להיות מנוסח הסעיף הקודם כדי שיהיה ברור שהזמן והמרחב חד הם?

דוד אמסלם: איך הייתם מנסחים את החוק?

דוד אמסלם: בבקשה.

<אלידור בליטנר: הפרשנות היא, כאמור, פרשנות תכליתית.

דוד אמסלם: הכנסת הרי בסופו של דבר היא מעל משרד המשפטים, היא המחוקק.

דוד אמסלם: היא חוקקה את החוק, לפי תפיסתי והבנתי, מצוין.

דוד אמסלם: היות והחשיבה שלכם יצירתית אני רוצה עכשיו לשאול אותך, תני לי ייעוץ.

דוד אמסלם: אם הכוונה שלנו היא שבשום מקרה לא יעזבו את ירושלים, איך אני אמור לנסח את החוק?

<אלידור בליטנר: אנחנו מפרשים את המסגרת החקיקתית הקיימת.

<אלידור בליטנר: במסגרת החקיקתית הקיימת זו הפרשנות שלנו.

דוד אמסלם: אני עכשיו רוצה לשנות אותה כדי שאתם לא תוכלו לפרש את זה כפי שפירשתם.

דוד אמסלם: מה את מציעה לי לנסח?

דוד אמסלם: אגיד לך למה.

דוד אמסלם: אני מנהל פה דיונים רבים.

דוד אמסלם: מעולם לא נתקלתי בדבר הזוי כזה.

דוד אמסלם: יש פה איזו אלימות משפטית, משהו שלא נתפס לי.

דוד אמסלם: אני שואל אותך, הרי אנחנו חוקקנו את החוק מתוך כוונה שהם יהיו בירושלים.

דוד אמסלם: אתם לקחתם את זה לאן שאתם רוצים.

דוד אמסלם: אני אומר: לא.

דוד אמסלם: יש שתי אופציות: או שאתם אומרים שיש לכם סמכות לקחת את זה לאן שאתם רוצים, בלי קשר אלינו.

דוד אמסלם: זה אמירה אחת.

דוד אמסלם: יכול להיות שאתם חושבים שאתם מעל הכנסת.

דוד אמסלם: יכול להיות שהכנסת מדברת על ירושלים ואתם החלטתם שהכוונה היא לבאר-שבע.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: ככה.

דוד אמסלם: עכשיו אני שואל, אם אתם כופרים בכך שהכנסת מחוקקת, תגידו.

דוד אמסלם: אם לא, תני לי עכשיו עצה איך ננסח את זה כך שלא תביאו את הפרשנות שלכם.

<אלידור בליטנר: זה כמובן לא סתם ככה אלא כאמור יש כאן פרשנות שרואה לנגד עיניה תכלית חשובה בעיני כולם כאן, של שידור ציבורי מצטיין, מוביל, וגם בטווח הרחוק שידור שיתרום לחיזוק מעמדה של ירושלים.

דוד אמסלם: לא אמשיך ללחוץ עליך מפני שהבנתי שאין לך תשובה.

דוד אמסלם: את לא יודעת מה להשיב בעניין הזה.

דוד אמסלם: את אפילו לא יודעת להסביר את הטענה הבסיסית איך הגעתם לאן שהגעתם.

דוד אמסלם: אבל בואו נעזוב את זה.

דוד אמסלם: אני מבקש מכם שתגישו לי בשבוע הבא ביום שני את העמדה שלכם כתובה.

דוד אמסלם: אני מדבר על התאגיד.

דוד אמסלם: אני מקבל את כל מה שתומר רוזנר אמר.

דוד אמסלם: תומר רוזנר אמר שמשרד המשפטים הוא לא צד בעניין.

דוד אמסלם: אין לי מושג למה רצתם להתייעץ אתו.

דוד אמסלם: אתם עצמאים בעניין הזה.

דוד אמסלם: אם מישהו היה רוצה להשיג השגה לגבי הפרשנות המשפטית שלכם והיה מגיש עתירה לבג"ץ אז היו שואלים מה עמדת המדינה ואז הם היו יכולים להגיד את עמדתם.

דוד אמסלם: עצם העניין בחיבור הזה, זה כשלעצמו מוזר, ואפילו מעבר לכך.

דוד אמסלם: אני רוצה שתכתבו לי את עמדתכם המשפטית, האם אתם רוצים להתכנס עדיין, במקום ללכת לבג"ץ ואחרי זה שנעשה כאן שינוי חקיקה, האם אתם רוצים לחזור חזרה למצב הקודם, להביא את הפרשנות הרגילה ולהתיישר סביבה, ואם צריך לעשות שינוי חקיקה בנושא לוחות הזמנים מבחינת הפעלת התאגיד תגידו לנו.

דוד אמסלם: זה נשמע לי יותר סביר, אז אין בעיה.

דוד אמסלם: ולא, אם לא תגישו את המסמך הזה עד יום שני הקרוב אחתים את כל חברי הוועדה, אגיש הצעת חוק ואני מקווה- - -

נחמן שי: גם אלה שאינם חברי הוועדה.

נחמן שי: נביא לך 80 חתימות.

<תומר רוזנר: מה אפשר לכתוב?

<תומר רוזנר: אני באמת לא יודע מה לכתוב.

דוד אמסלם: אתייעץ עם היועץ המשפטי של הכנסת מה לכתוב.

דוד אמסלם: אני מתחבר למה שאמר תומר רוזנר, אני מרגיש שיש כאן זילות של הכנסת ושל חוקי הכנסת.

דוד אמסלם: אני עושה כאן הפרדה בין הנושא של התאגיד וירושלים לבין הפרשנות של משרד המשפטים, שלדעתי הרחיקה לכת.

דוד אמסלם: אני לא יודע אם משרד המשפטים לא פותחים פה פתח – אני לא יודע מה היה קורה אם מישהו אחר היה עושה את זה, מה הם היו אומרים.

<אביגדור דנן: אפשר להעיר?

דוד אמסלם: לכן אני מבקש מן התאגיד, תכתבו לי את ההחלטה שלכם לגבי הנושא הזה.

דוד אמסלם: תביאו את זה למועצה לדיון מחדש השבוע, תרשמו לי את העמדה של המועצה ותעבירו אותה אליי ביום שני ולפי זה אחליט.

דוד אמסלם: צריך להבין, ירושלים היא בירת ישראל.

דוד אמסלם: יש את חוק-יסוד: ירושלים.

דוד אמסלם: אני מדבר כרגע אל משרד המשפטים.

דוד אמסלם: חוק-יסוד: ירושלים הוא חוק-יסוד.

דוד אמסלם: אין הרבה חוקי-יסוד.

דוד אמסלם: שם מדינת ישראל אומרת את הכיוון שהיא רוצה לפעול בו, את רוח הדברים.

דוד אמסלם: כל ממשלות ישראל – דרך אגב, חוק-יסוד: ירושלים נחקק בשנת 1980 לא על-ידי ממשלת הליכוד.

דוד אמסלם: הכוונה לחזק את מעמדה של ירושלים בכל ההיבטים.

דוד אמסלם: אני אומר באופן חד-משמעי לממשלה, ירושלים היא עיר שהיום חלק ממשרדי הממשלה לא פועלים בה.

דוד אמסלם: בכל "יום ירושלים" אני שומע מראש הממשלה וצפונה את רוממות ירושלים בגרונם, "נעלה את ירושלים על ראש שמחתנו", אבל כאשר מפרקים את זה למעשים – וואלה, שום דבר.

דוד אמסלם: משרדי הממשלה הולכים מכאן וכל מיני תאגידים עוזבים את ירושלים, בכל מיני אמתלות, לא חשוב.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשאני גדלתי בירושלים כל משרדי הממשלה פעלו בירושלים.

דוד אמסלם: כאשר שכונת רמות קמה כל פקידי הממשלה בארץ באו לעבוד בירושלים, כאשר העבירו את משרדי הממשלה.

דוד אמסלם: משרד הבינוי והשיכון מכר להם שם דירות, נתנו להם משכנתאות כמעט בחינם, רק שיבואו לירושלים.

דוד אמסלם: הבסיס של שכונת רמות בירושלים התחיל מעובדי מדינה כאשר באו המשרדים לירושלים.

דוד אמסלם: היום הממשלה במו ידיה עושה בדיוק את הפעולה ההפוכה.

דוד אמסלם: היא מדברת אחרת אבל הפעולות שלה הן בדיוק הפוכות.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שצריך לחזק את ירושלים בכל המישורים.

דוד אמסלם: ירושלים היא עיר מוכת גורל היום, היא נמצאת במצב ביטחוני לא פשוט ובמצב תעסוקתי לא פשוט, קשה לחיות פה.

דוד אמסלם: אין פה תעשייה, אין פה כמעט כלום, אז את הקצת שיש לוקחים מירושלים.

דוד אמסלם: אז מה בסוף יעשו כל הירושלמים?

דוד אמסלם: רק ינקו רחובות וינקו את הכנסת ויגזמו עצים, ואת כל המנהלים יעבירו לתל-אביב?

דוד אמסלם: לא הבנתי מה רוצים להשאיר בעיר הזאת בסוף.

דוד אמסלם: לכן אני אומר גם לממשלה, שלמה פילבר, אני חושב שזה באמת חוצפה ועזות מצח לקחת את השידור הירושלמי שנפתח במילים "קול ישראל מירושלים", שיש לזה משמעות סימבולית – אפילו שכחתי שזה מירושלים, זה כבר נשמע לי חלק מן הסלוגן – ולהעביר הכול לתל-אביב.

דוד אמסלם: זו לא הייתה כוונת המחוקק.

דוד אמסלם: בכלל אני חושב שזה גם לא מעשה ציוני.

דוד אמסלם: אנחנו רוצים לחזק את עיר הבירה שלנו.

דוד אמסלם: גם כך יש לנו בה בעיות.

דוד אמסלם: ממשלת ישראל עושה מאמץ כביר שכל מיני שגרירויות יעברו לירושלים, יש לנו עניין לחזק את עיר הבירה.

דוד אמסלם: דרך אגב, תמיד זה קורה, כשמדובר באחרים אנחנו מטיפים להם מוסר, כשמדובר בנו אנחנו עושים בדיוק ההיפך.

דוד אמסלם: לכן אני קורא לראש הממשלה להתערב בנושא הזה.

דוד אמסלם: יש פה נושא לאומי ממדרגה ראשונה.

דוד אמסלם: יש פה גם עניין ערכי.

אראל מרגלית: הוא שר התקשורת.

<שלמה פילבר: לא קשור, גם אם הוא לא היה שר התקשורת.

<שלמה פילבר: אסור לו להתערב.

<שלמה פילבר: זה תאגיד עצמאי.

דוד אמסלם: זה נושא לאומי.

דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים כרגע על ההתנהלות.

דוד אמסלם: יש פה נושאים לאומיים והתפקיד של ראש הממשלה להתערב בנושאים לאומיים.

<שלמה פילבר: זה מדרון חלקלק.

דוד אמסלם: אני מבקש גם מהיועץ המשפטי לממשלה להיכנס לתמונה.

דוד אמסלם: יכול להיות שהוא לא ער לחוות הדעת ההזויה הזאת.

דוד אמסלם: שילמד אותה ושיבין מה קורה פה בעניין הזה.

דוד אמסלם: שוב אני אומר, בעזרת-השם ביום שני אני מבקש לקבל מכם את חוות הדעת שלכם אחרי שתכנסו את התאגיד.

דוד אמסלם: ולא, נגיש הצעת חוק.

דוד אמסלם: אתייעץ עם היועץ המשפטי, גם של הוועדה וגם של הכנסת, איך נגיש את הצעת החוק.

דוד אמסלם: יכול להיות שאנחנו צריכים הצעת חוק שלפיה אתם לא יכולים לשנות את הצעת החוק שלנו.

דוד אמסלם: אני כבר לא יודע איזו הצעה.

דוד אמסלם: בואו נראה מה נעשה עם זה.

דוד אמסלם: אנחנו נכנסים פה לאיזה אבסורד.

דוד אמסלם: לדעתי חוקתית הכנסתם אותנו לאיזו תעלה הזויה.

רועי פולקמן: תודה על הסיכום שלך.

רועי פולקמן: יש לי עוד בקשה, שבכל מקרה צריך לשקול להגיש הצעת חוק כזאת.

רועי פולקמן: אני יכול כבר להגיד לך מה התאגיד ישיב לך.

דוד אמסלם: אנחנו באים בדרך המקובלת.

דוד אמסלם: אני נותן להם צ'אנס לערוך דיון פנימי נוסף.

דוד אמסלם: אני מבקש מהיועץ המשפטי החדש לממשלה, יכול להיות שהוא לא ראה את אותה החלטה.

<אלידור בליטנר: העמדה של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה היא על דעת היועץ המשפטי החדש לממשלה.

דוד אמסלם: בסדר, הבנתי את העניין עכשיו עוד יותר לעומק.

דוד אמסלם: אני קורא לראש הממשלה להיכנס לתמונה ברמה הלאומית.

דוד אמסלם: יש פה שאלה לאומית שלא קשורה כרגע לדבר טכני.

דוד אמסלם: שינחה אותם בהתאם או שידבר איתם.

דוד אמסלם: ביום שני הבא בעזרת-השם אם לא נקבל חוות דעת נגיש הצעת חוק פרטית, שנתייעץ לגבי הניסוח שלה כדי שלא תשנו אותה, שגם לא יהיה שינוי על דעת היועץ המשפטי של היועץ המשפטי של היועץ המשפטי.

דוד אמסלם: תודה רבה לכולם.