ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 100, 2016-01-14 10:00

דוד אמסלם: אנחנו עכשיו מתחילים את הסיור.

<דב ליטבינוף: אני רק אספר לכם מה הולך להיות היום בטיול השנתי ואחר כך אני אתן לאריה כהן, ראש מועצה אזורית מגילות, להוביל בטריטוריה שלו את הסיור ואחר כך נעלה לאוטובוס, אני אעלה איתכם לאוטובוס ואנחנו ניסע לעין גדי.

<דב ליטבינוף: לאחר מכן אנחנו נעלה למועדון העגול בקיבוץ, שם אנחנו נקיים את הדיון, אנחנו הכנו שם במיוחד מסודר, כמעט כמו בכנסת, רק בלי מצלמות, שם נקיים את הדיון, נעשה פרזנטציה של האזור ולאחר מכן תהיה אתנחתא של צהריים קל ונוכל להשקיף על הנוף מלמעלה ובמעמד זה נסיים את הביקור.

<דב ליטבינוף: אני מקווה שאנחנו גם נצא עם תוצאות.

<דב ליטבינוף: אני שמח ומאוד מודה ליושב ראש הוועדה, דודי, שהצליח להביא כמות מכובדת של אנשים מכל המשרדים, באמת כל האנשים שעוסקים בנושא ואין טוב ממראה עיניים ואנחנו נראה היום דברים מדהימים שאנחנו שנינו כאן עומדים, שני ראשי המועצות, שממש מתחננים לעזרה.

<דב ליטבינוף: אני אומר לכם את זה בצורה הכי ישירה והכי אמיתית, אנחנו מתחננים לעזרה בשביל להציל את ההתיישבות כאן בחבל הארץ הזה של ים המלח, בעיקר חבל הארץ המרכזי של ים המלח, שבו הפגיעה של הבולענים היא הכי חמורה.

דוד אמסלם: ברשות

דוד אמסלם: כם אני רוצה רק לפתוח.

דוד אמסלם: קודם כל אני מודה לכם על קבלת הפנים.

דוד אמסלם: אני גם רוצה להודות לחברי הכנסת שנמצאים כאן, גם בני בגין וכמובן ברושי.

דוד אמסלם: ברושי, דרך אגב, הוא העלה בפניי את הסוגיה, הוא דחף אותה אצלי והוא חולל את כל האירוע, אז באמת השאפו זה של ברושי.

דוד אמסלם: היום יום חמישי, אתם יודעים, הכנסת בדרך כלל לא עובדת ביום חמישי, אז זה לא דבר מובן מאליו שאנחנו מצליחים להוציא ח"כים לסיור ביום חמישי.

דוד אמסלם: אז באמת גם בני, גם ברושי, תודה רבה.

דוד אמסלם: כמובן אנחנו באנו יותר להתרשם.

דוד אמסלם: בעצם מבחינתי מטרת הסיור זה בעיקר להתרשם.

דוד אמסלם: אנחנו נעשה דיון נוסף בכנסת עם כל הגורמים המרכזיים, שחלק מהם לא נמצאים פה, למרות שאתמול בלילה עוד השתדלתי להביא את הגורם המרכזי באוצר, בגלל תקלה שלי הוא לא הגיע, אבל אנחנו נעשה את הדיון המרכזי בכנסת.

<דב ליטבינוף: דודי, מה שהתכוונתי דיון, זה לא דיון, פשוט הצגה ושאנשים שמכירים ועוסקים בנושא הזה יוכלו להתבטא, גם חברי הקיבוץ, גם מצפה שלם נמצאים פה וגם עין גדי.

דוד אמסלם: מצוין.

<דב ליטבינוף: רק אני אתן לך רק להבין את אחד מהאבסורדים הגדולים בנושא הטבות המס.

<דב ליטבינוף: שני הקיבוצים האלה - - -

דוד אמסלם: כבר פתחת את הדיון.

<דב ליטבינוף: לא, לא הדיון.

<דב ליטבינוף: שני הקיבוצים האלה, מצפה שלם ועין גדי, קיבלו 7% מכיוון שהם נמצאים 7.200 ולא 7 קילומטר מינוס מהגבול שהוא פה ירדן, אבל הם סובלים הכי הרבה, אז הם קיבלו 7%, מקומות אחרים 12%.

<דב ליטבינוף: אתה מבין?

<דב ליטבינוף: יש אבסורדים שפשוט לא יאומנו.

<דב ליטבינוף: אבל יאללה, בבקשה.

דוד אמסלם: ועוד משפט אחד, אני גם רוצה להודות לשאול גולדשטיין, שהצטרף אלינו לכאן לסיור.

דוד אמסלם: הוא גם חלק מכל המארג שקורה כאן.

דוד אמסלם: באמת, שאול, תודה רבה לך.

דוד אמסלם: בבקשה, עכשיו השרביט שלכם, אנחנו אחריכם.

<אריה כהן: טוב, אל"ף, באמת אני גם רוצה להודות לכל מי שהגיע, תודה.

<דב ליטבינוף: תודה לבני בגין.

דוד אמסלם: שכחתי עוד דבר אחד, ברשותך, באמת אחד קטן, אני רוצה להודות לצוות שלי בוועדה, ללאה, לירון ורבקה וכל שאר הצוות וכמובן הצוות האישי שלי.

<אריה כהן: אני רוצה להודות לך, דודי, שיזמת את כל העניין, איתן ברושי, שדחף מאחורה, ובני בגין.

<אריה כהן: עיניכם הרואות, לא צריך פה יותר מדי, אתם רואים את העסק נופל וכל המתחם הזה, הרבה מאוד ממנו יש בו סכנת נפשות, אי אפשר יותר.

<אריה כהן: זאת אומרת אי אפשר לפתוח את המקום הזה, זה מקום שהכניס מיליוני שקלים בשנה ועכשיו חבל לראות את הכול מתייבש.

<אריה כהן: וזה לא רק מתייבש.

<אריה כהן: נגיד אם ניקח את מצפה שלם, כי בסך הכול 50 משפחות, נגיד, ועוד אני אעשה טובה, מתוכם 15 פלוס אנשים עובדים פה וזה כליה לקיבוץ, זה כליה לאזור הזה.

<אריה כהן: עין גדי, מצפה שלם, סובלים מאוד מאוד קשה מהעסק הזה ולדברים דרסטיים צריך לתת תשובות דרסטיות, אי אפשר לתת לזה תשובה של ליטוף כזה או אחר.

<אריה כהן: הייתה פגישה עם חבר הכנסת בני בגין בעין גדי.

<אריה כהן: הבולענים האלה, זה לא משהו שאפשר לטפל בהם, בבולענים עצמם, לכן מה שאנחנו צריכים לעשות זה לטפל באנשים שחיים פה.

<אריה כהן: אני חושב שזה חבל ארץ שמעט מדי אנשים אחראים עליו, זו המדינה צריכה להיות אחראית עליו.

<אריה כהן: זה אוצר לאומי ואוצר שלא רק לאומי,הוא אוצר ברמה הבינלאומית.

<אריה כהן: הוא הגיע למקום עשירי בשבעת פלאי עולם.

<אריה כהן: בסופו של יום זה באמת משהו שצריכים לשמור עליו ברמה הבינלאומית, לא רק הלאומית, ואנחנו כמדינת ישראל צריכים לעשות הרבה יותר לצורך העניין הזה.

<אריה כהן: אנחנו עוד נציג את התכניות ומה חושבים, אבל אתם יכולים לראות שאנשים פה נותרו ללא פרנסה.

<אריה כהן: זה לא רק עניין הפרנסה וזה לא העניין כמה הקיבוץ מרוויח או לא מרוויח, בסופו של עניין אנשים פה נכנסו לדיכאון, עוזבים את האזור, עוברים למקומות אחרים.

<אריה כהן: זה חבל.

<אריה כהן: אפשר לראות, זה עצוב לראות את כל העצים יבשים, ניתקנו כמובן מטעמי בטיחות את החשמל, את המים, אפילו השירותים, הבאנו שירותים כימיים שמא - - - זה המצב.

איתן ברושי: תגיד את המספר, כמה היו מבקרים פה בשנה.

<אריה כהן: היו סדר גודל של 150,000 מבקרים בשנה.

<אבי שחר: אני אתן כמה מילים על האתר הזה.

<אבי שחר: שמי אבי שחר, אני מנהל המשק של קיבוץ מצפה שלם.

<אבי שחר: דבר ראשון, תודה שהגעתם.

<אבי שחר: המקום הזה הוא אתר תיירותי בקנה מידה ישראלי בעל חשיבות ראשונה.

<אבי שחר: האתר הזה הופעל עד 31 בדצמבר 2014 ואז נסגר בצו זמני ואחר כך בצו קבוע.

<אבי שחר: בשנת 2014 ביקרו באתר הזה 255,000 איש, מתוכם כ-170,000 תיירים.

<אבי שחר: קודם כל תייר שמגיע לאזור הזה, שזה ציר תיירות מרכזי בין ירושלים לבין מצדה, הוא מחפש את החוויה של כניסה לים המלח, כי באמת, כמו שאריה ציין, זה אחד מפלאי תבל, המקום הנמוך בעולם, ציינו את זה, זה מקום חשוב, זה מקום סופר תיירותי.

<אבי שחר: תעשו מכפלות של 170,000 תיירים והשארית, עוד למעלה מ-80,000 ישראלים.

<אבי שחר: קודם כל זה מקום נהדר, בי"ת, זו הכנסה כספית גדולה מאוד.

<אבי שחר: עם ההכנסה הכספית הזאת יש במקום כזה גם המון המון השקעות בתשתיות שירדו לטמיון.

<אבי שחר: כל מה שאנחנו עומדים עכשיו, הכול זה אדמת מילוי, אולי אדמת מילוי ואספלטים ומדרכות, זה אולי מה שהביא את הבולענים, בגלל הכתפיים הרחבות שיש פה הבולענים היו מסביב, לא נכנסו פנימה, אבל מרגע שהם נכנסו פנימה הם נכנסו בהיקפים מאוד גדולים, כי החפירה התת קרקעית של הבור הייתה גדולה ואז כשהנפילה קרתה הייתה נפילה מאוד גדולה ולא נפילות קטנות שיש בסביבה שאין בה אדמה מהודקת.

<אבי שחר: צריכים להביא לכאן מים, גם במקום הזה אין מים מתוקים, יש פה מים מליחים, שאפשר להתקלח איתם אבל לא לשתות.

<אבי שחר: זה הכול צנרות לאורך של קילומטרים.

<אבי שחר: עבודות עפר, שזה השקעות גדולות מאוד, מתקן לטיפול בשפכים שהוצאנו אותו, שעמד בפינה שם, כי אנחנו טיפלנו בעצמנו בשפכים כדי להחזיר את המים נקיים לים המלח.

<אבי שחר: בקיצור, כל דבר שקורה פה, העלויות שלו הן מאוד יקרות.

<אבי שחר: לאחרונה השקענו במרכז של חנות ענקית של 280 מטר.

<אבי שחר: המקום הזה הוא מקום שמכירות הקוסמטיקה שלו הן מאוד מאוד גדולות, כל האזור הזה הצטיין במכירות קוסמטיקה.

<אבי שחר: החנות הזאת לבד בשנה הראשונה להפעלתה עברה את ה-6.5 מיליון שקל מחזור, שזה דברים שאפילו בגוש דן, במרכז, או בירושלים, אלה דברים מאוד יפים, קשה להגיע אליהם.

<אבי שחר: כי יש פה זרם עצום של כניסות.

<אבי שחר: ברגע שחוף מינרל ירד חלה פגיעה אנושה בכלכלה של הקיבוץ.

<אבי שחר: זו פגיעה ממש בלתי אפשרית.

<אבי שחר: היום אנחנו במצב של שרידות.

<אבי שחר: אנחנו לא מחזירים חובות בנקאיים, אנחנו לא מסוגלים, אנחנו מסוגלים איכשהו לתחזק את העסק הזה און גואינג, אבל לא להחזיר את ההשקעות שעשינו.

<אבי שחר: מה ביקשנו מהמדינה ואיפה אנחנו עומדים.

<אבי שחר: אנחנו במגעים עם האוצר, משרד החקלאות, משרד התיירות, אלה המשרדים שמקיפים אותנו.

<אבי שחר: אנחנו ביקשנו חליפין, זאת אומרת במקום חוף מינרל לעזור לבנות במקום גבוה יותר אתר חליפי.

<אבי שחר: אמנם זה לא חוף ים, אבל לתת תחושה וחוויה של חוף ים המלח.

<אבי שחר: זאת אומרת כמו שהולכים לחמי עין גדי או כמו שהולכים לחמי יואב או בצפון חמת גדר, נותנים חוויה לתייר שהיא דומה לחוויה אמיתית.

<אבי שחר: זאת אומרת היות שחוף הים חסום היום, מעין גדי ועד קליה לא ניתן להגיע לים המלח.

<אבי שחר: זאת אומרת יש פה אוצר טבע, צפון ים המלח, אף אחד לא יכול להגיע.

<אבי שחר: לא מדבר על תיירים שמוכנים לשלם כסף להיכנס.

<אבי שחר: היו תיירים, מוכנים לשלם כסף רק להיכנס, לטבול ולצאת.

<אבי שחר: אי אפשר להגיע.

<אבי שחר: זאת אומרת מרכז העסקים, שזה ים המלח, סגור, מעין גדי עד קליה אי אפשר להגיע לים המלח, טכנית, הכול סגור.

<אבי שחר: אז אנחנו נבנה את זה במקום גבוה יותר, שייתן חוויית משתמש.

<אבי שחר: אבל לעסק הזה צריכים כסף, צריכים תקציבים, ויש את התקציבים האלה, כלומר המדינה הקצתה לזה משאבים לפני הרבה שנים, אלף ואחת החלטות ממשלה והחלטות של האוצר וכולם בעד בעד בעד, כולם בעד, כולם מסכימים, רק שהעסק הזה מתקדם מאוד מאוד לאט ולא רואים את הכסף.

<אבי שחר: ביקשנו שני סוגים של סיוע, אחד זה סיוע לאתר חליפי, וסיוע ביניים, שיעזור לנו להגיע לתקופה עד שהאתר יופעל.

<אבי שחר: לקיבוץ הזה יש מסורת של הפעלת אתרי תיירות, הוא מכיר את זה, רמת הסיכון נמוכה וגם מבחינת המדינה זה פנטסטי.

<אבי שחר: זאת אומרת זה היה אאוטלט ל-170,000 תייר, שאין להם את זה היום.

<אבי שחר: זאת אומרת זה גם מושך אותם למקום הזה.

<אבי שחר: החוויה להיות, לתייר שהוא לא יהודי, תייר גוי, החוויה להיות בים המלח, לעומת החוויה במצדה, ים המלח הרבה הרבה יותר חזק מכל הבדיקות שעשינו.

<אבי שחר: מצדה, מספרים לו, נכנס לו מפה, הורדוס, קשה להבין את זה, החוויה של ים המלח, זה מה שהם מחפשים.

<אבי שחר: אין לנו לתת את זה.

<אבי שחר: למדינה אין לתת, לא לנו.

<אבי שחר: המדינה לא יכולה לתת לתייר כניסה לים המלח, לאזור שלנו.

<אבי שחר: הוא יכול או למלונות, שזה בריכות של ים המלח, שהמים מגיעים עד הברך, אבל ים המלח איננו.

איתן ברושי: תגיד משהו על בעיית הביטוח.

<אבי שחר: ביטוח פה, אין לנו ביטוח.

איתן ברושי: לעובדי המדינה ש - - -

דוד אמסלם: אל תיכנס לזה, עשינו את זה בדיון הקודם.

דוד אמסלם: אתה רוצה, נעשה את זה בדיון בוועדה אחרת.

דוד אמסלם: מה נדבר בדיון?

דוד אמסלם: התחלת את הדיון פה, אבל אני - - -

<אבי שחר: אם יהיה אתר חליפי בגובה לא נצטרך את הביטוח.

דוד אמסלם: בסדר גמור.

<דב ליטבינוף: לפני שמתפזרים, אנחנו ניגש לבולען ונראה, אבל אני רוצה שתיקחו בחשבון שמפה אנחנו מתחלקים, כי חלק באו עם רכבים פרטיים וחלק באוטובוס.

<דב ליטבינוף: אני אצטרף לאוטובוס.

דוד אמסלם: יש לנו מקום באוטובוס, מי שרוצה.

<דב ליטבינוף: אני רציתי להבהיר כמה דברים.

דוד אמסלם: דרך אגב, מי שרוצה להצטרף לאוטובוס ולהשאיר את הרכב כאן, אנחנו נחזור חזרה.

<דב ליטבינוף: אנחנו נעצור בתחנה הבאה באזור שהוא קצת יותר מסוכן, אזור בעייתי.

<דב ליטבינוף: אני מבקש שאף אחד לא יתפזר, אנחנו לוקחים פה אחריות מאוד גדולה כי אנחנו רוצים להראות לכם את זה מקרוב.

<דב ליטבינוף: אנחנו ניכנס ל - - -

איתן ברושי: עובדי מדינה עם ביטוח יכולים להיכנס לבולען, לא בטוח שהם ייצאו.

איתן ברושי: מי שאין ביטוח ש - - -

<דב ליטבינוף: לא, אבל ברצינות, אנחנו לא רוצים שחס וחלילה יקרה משהו.

<דב ליטבינוף: שחף, העוזר שלי ואני, עשינו סיור הכנה לפני זה ואנחנו נעצור במקומות שאנחנו יודעים שאנחנו יכולים לעבור ולהיכנס.

<דב ליטבינוף: הרכבים הפרטיים ייסעו אחרי שחף ואנחנו באוטובוס נעצור במקום מסוים וניכנס ברגל.

<דב ליטבינוף: אבל גם כשניכנס לא להתפזר וללכת אחרינו כי אנחנו עשינו הכנה איפה אנחנו יכולים ללכת.

<קריאה: חברים יקרים, נגענו פה בנושא הביטוח, אין ביטוח למקום הזה.

<קריאה: כל מי בא עם אוטו פרטי אנחנו מבקשים להוציא אותו, ורוצה למצוא פתרון להשאיר את האוטו, אפשר פה להשאיר את האוטו בחניון של מפעל אהבה.

<קריאה: אני אלווה את המכוניות הפרטיות, מי שרוצה להשאיר את האוטו ולהצטרף לאוטובוס.

<קריאה: (המשך הסיור)

<דב ליטבינוף: הברום מרגיע את המערכת העצבית וגורם לכך שאנשים ישנים בים המלח יותר טוב.

<דב ליטבינוף: זה לא משפיע על הילדים שלי, אבל באופן כללי זה משפיע.

<דב ליטבינוף: אתם מכירים את הסלוגן של תל אביב?

<דב ליטבינוף: תל אביב עיר ללא הפסקה, נכון?

<דב ליטבינוף: אז אצלנו בים המלח הפסקה ללא עיר.

<דב ליטבינוף: אז קחו את ההפסקה הזאת וחוץ מלראות את הבולענים גם תיהנו מהאוויר והמקום.

<דב ליטבינוף: כשאנחנו נוסעים לפה אתם תוכלו לראות בולענים ישנים בדרך ישנה כאן בצד ימין, דרך ישנה שהייתה כניסה למינרל.

<דב ליטבינוף: אתם רואים פה ממש ממולכם, דרך ישנה שהייתה ותראו מה קרה לה.

<דב ליטבינוף: ואז בעצם הסיטו את הדרך לכאן, כאשר כאן עובר נחל כמובן וגם זה כל הזמן היווה בעיה.

<דב ליטבינוף: האזור הזה, אזור מינרל, מצפה שלם ואזור עין גדי, בעיקר ליד עין גדי, כי יש גם אחרי עין גדי, אחרי נחל חבר, אזור שתוכנן, כבר קיבל אישורים בוועדה הארצית, קיבל את כל האישורים, להיות אזור של תיירים, של 5,000 חדרים בנחל חבר דרום, מדרום לעין גדי.

זאב בנימין בגין: אני מתנצל, אני עושה הפסקה בתוך ההפסקה של ים המלח ללא עיר.

זאב בנימין בגין: אנחנו לא רואים כאן בולענים, הם עוד לא התפתחו.

זאב בנימין בגין: מצפון עוד לא התפתחו, אבל המחקר של המכון הגיאולוגי בשנים האחרונות מאפשר מעקב באמצעים מתוחכמים אחרי נפילה של אבנים קטנטנות, אפילו קטנטנות, בתוך החלל שהוא עכשיו בתת הקרקע.

זאב בנימין בגין: לכן יש כאן כמה עשרות בורות שהם עכשיו תת קרקעיים.

זאב בנימין בגין: אנחנו במכון הגיאולוגי, סליחה, לא אנחנו, אנחנו בכנסת, אבל המכון הגיאולוגי עוקב בשיטות שונות, יש שיטות נוספות שמאפשרות מעקב כזה ולכן גם אזור שנראה לנו עכשיו תמים, יש לנו יכולת להבחין האם הוא באמת תמים או רק נראה כך.

זאב בנימין בגין: זמן הפקיעה בין המצב הנוכחי לבין פני השטח, הזמן שדרוש לשם כך לא לגמרי ברור לנו, אבל זה לא אמור לקחת שנים.

זאב בנימין בגין: ייתכן חודשים, נהוג להגיד שנה או שנתיים, לא עשרות שנים על פי הניסיון המצטבר.

זאב בנימין בגין: כמובן יש לאפשרות החיזוי משמעות רבה וכמובן שהתצפיות האלה מחייבות אותנו להמשיך ולחפש וגם למצוא תקציבי מחקר.

זאב בנימין בגין: דיברתי קודם עם איתן, הנוסחה שהצעתי הייתה לחקור את הבולענים ולטפל באנשים.

זאב בנימין בגין: המחקר הזה חייב להימשך, כי בסופו של דבר הוא גם משפיע על האנשים.

זאב בנימין בגין: סליחה, דובי.

<דב ליטבינוף: לא סליחה, זה היה סופר חשוב, כי באמת בעקבות מחקרים של המכון הגיאולוגי אנחנו עכשיו הולכים לכביש 90.

<דב ליטבינוף: הדברים של חבר הכנסת בגין הם חשובים מאוד מכיוון שהמכון הגיאולוגי הוא הראשון שזיהה את האנומליה בכביש כתוצאה מצילום לוויין וזיהה את החלל התת קרקעי בכביש 90 ואנחנו חיכינו וחיכינו עד שהיריעה הגיאו טכנית נמצאת בתת הקרקע, שנתיבי ישראל שמו, לא יכלה לשאת יותר את המשקל ונוצר באמת שקע.

<דב ליטבינוף: זה התחיל בהתחלה בשקע קטן בכביש.

<דב ליטבינוף: אני חושב שאתם תהיו נדהמים, אתם תראו את ה - - - אני הגעתי למקום היום אחרי די הרבה זמן שלא הלכתי לקטע הכביש הזה שסגרנו, ואני שאני מכיר את הבולענים ומכיר את התנודתיות שלהם, באמת נדהמתי איך הדבר הזה ממשיך להתפתח בנקודה הספציפית הזאת שמיליוני רכבים עברו.

<דב ליטבינוף: מיליוני רכבים, כולל משאיות עם טנקים, ציר ראשי במדינת ישראל, אוטובוסים, תיירים - - - שעולה למעלה במשאיות וכן הלאה וכן הלאה.

<דב ליטבינוף: דרך אגב, גם הכביש הזה הוא כביש שאנחנו נצטרך לטפל בו.

<דב ליטבינוף: תיכף אני אראה לכם.

<דב ליטבינוף: מצד שמאל אתם יכולים לראות עוד בולענים שמתפתחים באזורים שאנחנו לא משתמשים בהם, אלה אזורים פתוחים, אבל אפשר לראות אותם.

<דב ליטבינוף: אתם רואים?

<דב ליטבינוף: הופ קפיצה.

<דב ליטבינוף: האזור הזה הוא גם חשוד ובאזור הזה נתיבי ישראל כבר כמה זמן שמים עוד אספלט ועוד אספלט ועוד אספלט, אבל האזור הזה הוא אזור מסוכן ומאוד יכול להיות שיצטרכו לעשות טיפול רציני מאוד בחתיכה הזאת ולאכול קצת מההר ולהזיז את הכביש מערבה.

<דב ליטבינוף: אנחנו עכשיו בקטע הזה שבין מצפה שלם לעין גדי, זה אזור קצת יותר מצוקי.

<דב ליטבינוף: מבחינת הטופוגרפיה שלו הוא דומה מאוד לצד הירדני ואנחנו נוכל לראות גם את הנסיגה של הים.

<דב ליטבינוף: הים היה הרבה יותר גבוה, הרבה יותר קרוב למצוק כאן ואפשר לראות פה את הנסיגה של הים.

<דב ליטבינוף: אנחנו שגרים כאן רואים את זה בעיניים, זה כל שנה מטר.

<דב ליטבינוף: אתם צריכים להבין את הדבר הזה, מטר, 1,20 מטר כל שנה.

<דב ליטבינוף: אלה דברים שרואים אותם בעין, זה פשוט עצוב לראות איך הים הזה מתייבש.

<דב ליטבינוף: מצד אחד זה מרתק, כי כל פעם אנחנו רואים, וואו, נחשף עוד איזה משהו, נחשף עוד מעין שנמצא ב - - - אנחנו נראה, יש מקומות שיש מעיינות שעולים במים וכשהם נחשפו אז אנחנו פתאום רואים אותם.

<דב ליטבינוף: אלה מעיינות חמים גם.

<דב ליטבינוף: אנשים שאוהבים את ההרפתקנות ואת המיסטיקה יורדים למקומות האלה, מתרחצים במעיינות האלה ומטיילים פה המון.

<דב ליטבינוף: המון המון המון מטיילים.

<דב ליטבינוף: אנחנו פה עובדים יום ולילה עם יחידות החילוץ שלנו לחלץ פה אנשים, אבל בנחלים כאן, נחל קדם ונחל דרגות, אתם שומעים כל פעם את הדברים האלה, מטיילים פה, עם ישראל היפה מטייל כאן באזור הזה ואוהב את האזור הזה.

<דב ליטבינוף: זה בהחלט אזור מרתק ויפה.

<דב ליטבינוף: פה אתם רואים, אפשר לראות איך הים יורד באזור של המצוק.

<דב ליטבינוף: הים היה למעלה.

<דב ליטבינוף: תראו כמה הוא ירד.

<דב ליטבינוף: הסיפור עם נתיבי ישראל.

<דב ליטבינוף: כשאנחנו נראה את הכביש אנחנו נבין את המשמעות של עורק תחבורה ראשי שנחסם.

<דב ליטבינוף: אני כתבתי לשר התחבורה לא מעט מכתבים והזמנתי אותו לבוא לראות בעיניים איך הסיטו, עשו מעקף לכביש שהוא עורק ראשי במדינת ישראל, ושיבוא לראות את זה בעיניים שלו.

<דב ליטבינוף: כמו שאתם תיווכחו לדעת, אין טוב ממראה עיניים, ועד היום לא הצלחתי להביא את שר התחבורה.

<דב ליטבינוף: לצערי באמת לא הצלחתי להביא את שר התחבורה וגם לא את המנכ"ל, לבוא לפה לביקור לראות את הדבר הזה.

<דב ליטבינוף: אני חושב שאתם תבינו את המשמעות ששר שזה העיסוק שלו, תחבורה זה העיסוק שלו, יראה את הדבר הזה.

<דב ליטבינוף: בכביש הזה עוברים מעל מיליון וחצי רכבים בשנה, מגיעים לים המלח כ-2 מיליון תיירים בשנה.

<דב ליטבינוף: כשנאמר על ידי מנהל המשק של מצפה שלם שהתיירים מעדיפים להתרחץ בים ולא להגיע למצדה, זה לא מדויק, בכל זאת כמעט מיליון מבקרים במצדה, זה לא דבר של מה בכך.

<דב ליטבינוף: זה לא ישראלים, שתבינו, 30% ישראלים וזה מספר מדהים בגלל שגם כאן עשו עבודה מדהימה בלהחזיר את הישראלים לבקר על ההר הזה.

<דב ליטבינוף: הסיפור באמת מרתק.

<דב ליטבינוף: תיירים בהחלט מגיעים וזו חבילה שלמה.

<דב ליטבינוף: לתיירים האלה קוראים one day tour.

<דב ליטבינוף: One day tour זה סיור שהם באים לים המלח למצדה או לקומראן ואחר כך הם מחפשים להתרחץ בים המלח, לאכול ולקנות קוסמטיקה וללכת הביתה.

<דב ליטבינוף: זה הרבה מאוד תיירים שהיו מגיעים מאילת ל- one day tour, היו עוברים את הגבול ממצרים, התיירות ממצרים, היו פשוט עולים בארבע בבוקר על אוטובוסים, עוברים את הגבול, מגיעים לים המלח וחוזרים חזרה.

<דב ליטבינוף: או תיירים שמגיעים בספינות לחיפה, עולים על אוטובוסים, יורדים לים המלח וחוזרים חזרה.

<דב ליטבינוף: זה קהל גדול מאוד, הרבה מאוד תיירים שמגיעים ליום ביקור כזה.

<דב ליטבינוף: פה אנחנו רואים שנתיבי ישראל טיפלו בכביש הזה, בחתיכה הזאת.

<שאול גולדשטיין: התופעה שדב מתאר, תיירות יומית, שמגיעים אנשים לטורקיה, עולים על מטוס, מגיעים לישראל בבוקר, עושים טיול שלם בישראל, חוזרים בלילה לטורקיה, כי יותר זול לישון שם.

<שאול גולדשטיין: את כל האוכל הם מביאים אותם, הכול הכול, הדבר היחיד שהם קונים פה, לפעמים גם, זה רק מים, ומי שיש לו כסף מזכרות, אבל גם זה לא.

<שאול גולדשטיין: תיירות שמכניסה אפס כסף למדינה.

<דב ליטבינוף: אני לא מסכים עם שאול.

<דב ליטבינוף: התיירות הזאת מפרנסת הרבה מאוד חניות באזור ים המלח, יכול להיות שיש תיירות כזאת שהיא התיירות הענייה ביותר, אבל התיירות העוברת, מה שנקרא one day tour, משאירים פה כסף בחנויות, בחנויות הקוסמטיקה ובמזון ובמסעדות.

<דב ליטבינוף: יש פה חנויות ומסעדות שבנויות רק עליהם.

<דב ליטבינוף: באזור עין בוקק הם בנויים רק על הקהל הזה.

<דב ליטבינוף: כשהיה המשבר במצרים זה היה פשוט קטסטרופה, החנויות והמסעדות האלה לא עבדו.

<דב ליטבינוף: אז בכל זאת קהל כזה כן משאיר כסף.

<דב ליטבינוף: עכשיו אנחנו מתחילים, אתם רואים, כתוב, 'זהירות, אזור בולענים', מע"צ שמו שלט פה.

<דב ליטבינוף: זהירות זה שאתה צריך לרדת, אתה צריך לעצור בכביש ומישהו שנוסע איתך יעבור עם דוקרן ויבדוק את הכביש.

<דב ליטבינוף: זה הכביש שסגור.

<דב ליטבינוף: הכביש הזה סגור בגלל הבולענים.

<דב ליטבינוף: אנחנו נכנסים עכשיו לאזור שלם של בולענים, זה הכביש ההיקפי שמע"צ עשו.

<דב ליטבינוף: אתם צריכים לדעת שגם בכביש הזה, חבר הכנסת בגין, אף אחד לא עשה קידוחים כדי לדעת אם יש מתחת לכביש ההיקפי הזה מלח בתת הקרקע, שזה המקור לבולענים.

<דב ליטבינוף: זאת אומרת אם יש מלח בתת הקרקע סביר להניח שהמלח הזה יימס ויהיה חלל בתת הקרקע ויהיה בולען.

<דב ליטבינוף: אנחנו יכולים לראות מצד שמאל את מטע התמרים של קיבוץ עין גדי, שפשוט מת, וזה עצוב מאוד לראות תמרים שהניבו ונתנו, זה חיים, זה כמו בן אדם.

<שאול גולדשטיין: מצד ימין שלכם אתם רואים את בית הכנסת העתיק של עין גדי.

<שאול גולדשטיין: אנחנו מרחיבים את החפירות, אזור מדהים.

<שאול גולדשטיין: רק להוסיף לדברים של דב, אנחנו מסכימים לחלוטין, הכביש הזה הלך מערבה, הכביש הקודם ירדמ זרחה, כאן חיה אוכלוסיית היעלים האחרונה בעולם.

<שאול גולדשטיין: אין יותר יעלים חוץ מאשר התושבים של דב, אזרחות של דב.

<שאול גולדשטיין: 500 יעלים נשארו בכל העולם, הם רק פה.

<שאול גולדשטיין: הם יורדים באביב מלמעלה מההרים והולכים לכאן, לאזור הזה, לאכול.

<שאול גולדשטיין: בגלל הכביש הזה הם לא יכולים לעבור, כשהם עוברים הם נדרסים.

<דב ליטבינוף: ובאמת יש פה אוכלוסייה עצומה של יעלים, של שפני סלע, של חיות נוספות וכשתנועה של כל כביש 90 חודרת פנימה לשמורה, אתם צריכים להבין מה המשמעות שהדבר הזה עושה גם לשמירה על הטבע.

<דב ליטבינוף: אנחנו עכשיו עברנו בתוך נחל ערוגות.

<דב ליטבינוף: לא שמנו לב, אבל עברנו בתוך נחל ערוגות.

<דב ליטבינוף: כל - - - פשוט חוסם את הכביש, אנחנו חסומים.

<דב ליטבינוף: היה הגשר שם, אנחנו נגיע לגשר, אבל פשוט חסמו את הכביש.

<דב ליטבינוף: שימו לב, נתיבי ישראל שמו פה תחנה ופה בצד ימין תחנה.

<דב ליטבינוף: אמרנו להם 'חבר'ה, מה זה התחנה הזאת?

<דב ליטבינוף: אף אחד לא עוצר פה, למה שמתם את התחנה?

<דב ליטבינוף: ' עכשיו תבינו, אף אחד לא עוצר פה בתחנה, תיירים לא מבינים, במקרה יורדים פה ואז הם צריכים ללכת ברגל או לקיבוץ עין גדי או לשמורה.

<דב ליטבינוף: אמרנו להם 'תזיזו את התחנה הזאת, אין מה לעשות עם התחנה, זה middle of no where.

<דב ליטבינוף: טוב ,הם בודקים את זה.

<דב ליטבינוף: (המשך הסיור)

<דב ליטבינוף: חברים, כמו שאמרתי קודם, אני מבקש להיות - - - אני יודע שבכנסת לא ממושמעים, אבל - - -

דוד אמסלם: לא, ממושמעים.

<דב ליטבינוף: לא ממושמעים, תלוי בראש הוועדה.

<דב ליטבינוף: אז להיות מאוד ממושמעים.

<דב ליטבינוף: מה שאנחנו הראינו קודם, אנחנו קודם כל רואים פה מטע תמרים יבש, שמת, ואנחנו נמצאים באזור בים המלח, באזור היחיד שהבולענים חוצים את כביש 90 מערבה.

<דב ליטבינוף: זה אחד הדברים הכי משמעותיים שאתם צריכים להבין.

<דב ליטבינוף: זה האזור היחיד שהבולענים חוצים את כביש 90 מערבה, שעוברים את כביש 90 ולכן אנחנו סגרנו, נתיבי ישראל ומשרד התחבורה ואנחנו, את כביש 90.

<דב ליטבינוף: כאשר דיברנו באוטובוס על המכון הגיאולוגי שחזה את האנומליה מתחת לכביש עם צילום לווייני, בכביש הזה, בערך מהנקודה הזאת ועד הגשר, שמו יריעה גיאו טכנית שהחזיקה הרבה מאוד זמן, הרבה מאוד שנים, ומנעה את פתיחת הבולען, או פתיחה של בור בבת אחת וקריסה של רכב פנימה או איזה שהוא אסון.

<דב ליטבינוף: אבל כאשר הדבר הזה התקדם וראינו שקע בכביש, עשינו פה סיור וקיבלנו החלטה משותפת עם משרד התחבורה, נמצא פה שי טלאור, קיבלנו החלטה שסוגרים את הכביש ופותחים באופן זמני כביש היקפי שהוא היה כביש בתוך השמורה.

<דב ליטבינוף: זה לא הכביש שנסענו בו עכשיו, זה כביש שהיה יותר מערבה.

<דב ליטבינוף: במשך שישה-שבעה חודשים בערך, עד שהכינו את הכביש הזה, כל התנועה עברה בתוך הכביש הזה, גם בעצירה, חלק עוברים, עוצרים בצד שני, חד סטרי, אבל כל התנועה הזאת עברה בתוך שמורת טבע, בתוך האזור של היעלים, של שפני הסלע, של החיפושיות, מה עוד יש לכם שם?

<דב ליטבינוף: התחמס הנובי, כל מיני מינים אנדמים שנמצאים פה.

<דב ליטבינוף: כל התנועה עברה.

<דב ליטבינוף: שישה חודשים, אתם צריכים להבין, זה המון זמן.

<דב ליטבינוף: בכל מקום אחר בשביל לשחרר תנועה עובדים יום ולילה ועושים כביש כזה בחודשיים, פה לקח שבעה חודשים.

איתן ברושי: זה בגלל הברום.

<דב ליטבינוף: זה בגלל הברום, בדיוק.

<דב ליטבינוף: אני קודם אמרתי שהברום מרגיע את המערכת העצבית ונותן לישון טוב וסיפרתי להם שעל הילדים שלי זה לא משפיע, אבל באופן כללי זה משפיע.

<דב ליטבינוף: אז אנחנו נראה מהשקע הקטן הזה שהיה, ובגללו סגרנו את הכביש, עברה רק שנה.

<דב ליטבינוף: רק שנה עברה ואנחנו נראה מה קרה לכביש ואיך הכביש, למרות היריעה הגיאו טכנית, כי היא קיימת עדיין, אבל למרות היריעה הגיאו טכנית הזאת, מה קרה לכביש?

<דב ליטבינוף: כל התנועה, אתם רואים מה עובר פה, משאיות, בשעת חירום משאיות עם הטנקים שעוברים לדרום ועולים, כל האוטובוסים של התיירים, כל התנועה לים המלח, 2 מיליון תיירים בשנה עוברים בכביש הזה.

<דב ליטבינוף: זה לא החצר האחורית של מדינת ישראל, זה עורק ראשי, כביש 90, אחד מהאזורים היותר מתוירים ויותר מטוילים בשמורה.

<דב ליטבינוף: בשמורת עין גדי ונחל ערוגות, יציגו חברינו מרשות הטבע והגנים למעלה נתונים, חצי מיליון תיירים בשנה.

<דב ליטבינוף: בחוף הזה שאנחנו נראה אותו, שנזנח, השקיעו 4.5 מיליון שקל כתוצאה מהירידה, להנגיש אותו לציבור, זה החוף היחיד הציבורי חינם בתחומי הקו הירוק, בים האמיתי.

<דב ליטבינוף: 350,000 מתרחצים בשנה.

<דב ליטבינוף: אנחנו נראה עכשיו, זה נראה כמו צ'רנוביל.

<דב ליטבינוף: מת.

<דב ליטבינוף: עובד ציין משהו חשוב, הכביש הזה, כשהיה בו את השקע הקטן, היה פלס, היה ישר, ובמרכז, איפה שאתם רואים חול, שם התחיל השקע הקטן.

<דב ליטבינוף: בכביש הזה יש הגנה והשקיעה שלו זה שקיעה של כמעט מטר וחצי-שניים.

<דב ליטבינוף: כל זה קורה כשבכלל לא נסעו על הכביש, סגרנו אותו, בלי שום לחץ של רכבים ומשאיות ותארו לעצמכם אם הכביש הזה היה ממשיך להיות פתוח, מה היה קורה פה באזור.

<קריאה: תפרגן למכון הגיאולוגי.

<דב ליטבינוף: אני פרגנתי.

<דב ליטבינוף: אני אמרתי קודם, שהמכון הגיאולוגי חזה - - -

זאב בנימין בגין: כשתסיים אז נציג המכון הגיאולוגי יסביר את החיזוי.

<דב ליטבינוף: בבקשה, בוא.

זאב בנימין בגין: אני נציג בלתי רשמי, אבל יש נציג רשמי.

<מאיר אבלסון: צהריים טובים.

<מאיר אבלסון: דבר ראשון, התופעה הזאת של הבולענים, השקענו בעזרים טקטיים, זו תופעה ידועה בעולם.

<מאיר אבלסון: יש איזה חלל בתת הקרקע, כל מה שמעליו מחכה מחכה מחכה, החלל מגיע לגודל מסוים, מה שמעליו עומד להיכנע, כבר נמאס לו, אין לו כוח, ופלאף, בדרך כלל זה בצורה של בוכנה לתוך חלל.

<מאיר אבלסון: ים המלח עד עכשיו, מה שראיתי, זה המקום עם ההתפתחות הכי מהירה בעולם של בולענים.

<מאיר אבלסון: לסבר את האוזן, לסבר את העין, זה החוף מהאגן הדרומי עד עין גדי, זה מעין גדי צפונה, כל מה שאתם רואים פה זה עוד פחות מעודכן, התקילו אותי לסיור, עוד לא שמתי את האיור המעודכן, מה שאתם רואים, כל הנקודות הלבנות פה, אלה הצבירים של הבולענים.

<מאיר אבלסון: נכון להיום יש 5,500 בולענים.

<מאיר אבלסון: בין מאי 2014 למאי 2015 הצטרפו למערך של כל הבולענים 712 בולענים, כנראה יותר.

<מאיר אבלסון: כל זה נעשה על ידי סקירה של ליידר.

<מאיר אבלסון: זה משהו מלוויין שסוקרים ועושה פיצ'רס מאוד עדינים של פני השטח וככה אנחנו מסמנים את הבולענים.

<מאיר אבלסון: זה 712 בולענים.

<מאיר אבלסון: כמו שדב אמר יפה ונכון, המקום היחידי שהבולענים ממש מסכנים את הכביש זה פה.

<מאיר אבלסון: מה שאתם רואים פה זה באמת אימג' של ליידר, שזה בצורה של לייזר מלוויינים, ופה מה שאתם רואים זה ההבדל בין מאי 2011 ומאי 2013.

<מאיר אבלסון: הדבר הזה זה שנתיים.

זאב בנימין בגין: אבל מה רואים, מאיר?

<מאיר אבלסון: מה שאתם רואים פה, כל החולים זה שקיעה של חצי מטר.

<מאיר אבלסון: זה כביש 90.

<מאיר אבלסון: זה כביש 90, זה החוף שם, הדבר הזה זה ה- campsiteפה, שלגמרי ננטש כבר מזמן.

<מאיר אבלסון: פה זה כל מה שאתם רואים, האזור עד הערוץ, פה עובר הערוץ ופה הוא נכנס לתוך המטעים.

<מאיר אבלסון: האזור הכי צפוני זה קצת דרומה לכביש שם.

<מאיר אבלסון: הבולענים, כל הבולענים מתחלקים לשתי קבוצות, לפי הסביבה שהם שוקעים.

<מאיר אבלסון: יש מישורי בוץ, מה שראיתם כשנסענו מדרום לחוף מינרל, יש אזורים כאלה שטוחים שהם של בוץ, שם הם פחות מסוכנים, אבל באזורים כאלה שאתם רואים פה, זה חומר של נימפת סחף, של כל הסחף שמגיע מנחל ערוגות ונחל דוד.

<מאיר אבלסון: הבולענים פה הם הרבה יותר מסוכנים.

<מאיר אבלסון: המלח שמומס נמצא פה בעומק של 53 מטר מתחתינו, כך שיש עמודה מאוד גדולה - - -

זאב בנימין בגין: מה עובי המלח?

<מאיר אבלסון: עובי שכבת המלח 20 מטר.

<מאיר אבלסון: כשזה מומס כל השכבה הזו של הסלעים האלה, של המשקעים האלה שאתם רואים, מחזיק הרבה מאוד זמן, כי זה גם עמוק, ואז נוצרים בולענים שהם צרים, יכולים להיות שני מטר קוטר ו-15 מטר עומק.

<דב ליטבינוף: אנחנו נראה כזה תיכף ואנחנו נעשה את זה בזהירות גדולה מאוד.

<קריאה: מה גורם להמסה של המלח?

<מאיר אבלסון: ההמסה של המלח זה ההתייבשות של ים המלח.

<מאיר אבלסון: זאת אומרת ברגע שהמפלס יורד - - -

<דב ליטבינוף: אנחנו נראה למעלה בפרזנטציה את השרטוט הזה.

<מאיר אבלסון: ברגע שהמפלס יורד - - - ב-1970 המפלס היה גבוה, זה מפלס מי תהום, פה יש אינטר פייס כזה בין מים מתוקים שבאים מההרים, מירושלים, מוזנים באזור שדרת ההר, והמים המתוקים האלה מגיעים לפה ויש מתחתיהם מי תמלחת שסמוכים לים המלח.

<מאיר אבלסון: אז כשים המלח היה עם מפלס גבוה, אתם רואים שמי התמלחת, מי התהום של התמלחת מכסים את שכבת המלח, המים האלה רוויים, לא ימיסו את המלח.

<מאיר אבלסון: ברגע שהים מתייבש, המפלס שלו יורד וגם קו החוף נסוג מזרחה, אז הנסיעה שלו מזרחה גורמת לזה שגם מפלס מי התהום יורד, אבל גם האינטר פייס הזה נודד מזרחה, בגלל שמי התמלחת הולכים לים המלח ואז מגיעים המים התת רוויים, המים התת רוויים האלה עולים דרך כל מיני סדקים לשכבת המלח, עושים חלל - - -

<קריאה: תת רוויים זה מתוקים.

<מאיר אבלסון: כן, זה אפילו לא לגמרי מתוקים, אפילו מי ים, מליחות של מי ים.

<מאיר אבלסון: ואז נוצר חלל והשלב הבא זה קריסה לתוך החלל הזה.

<מאיר אבלסון: מה שאני רציתי להגיד לכם, שפה גם לכאורה מאוד קשה לחזות את הבולענים כי ה - - - פה מעל מלח מחזיקים חזק, אבל יש שיטה, זו שיטה מדהימה שפותחה על ידי גיאו-פיזיקאים.

<מאיר אבלסון: בשנות ה-90 פעם ראשונה הציגו אותה זו שיטה שנקראת אינסר, דב הזכיר תצלום מלוויינים שמקרין קרינה אלקטרומגנטית של גלים, גם דומה ללייזר, אבל זה באורך גל של מיקרוגל והוא קולט את הגל עצמו.

<מאיר אבלסון: הלוויין מגיע עוד פעם, שולח קרן, יודע בדיוק מה הגובה של הקרקע ומחזיר.

<מאיר אבלסון: משווים בין שתי הגיחות האלה ורואים את האופסט של הגלים, איך שהם עושים התהפכות, לא חשוב, אורכי גל ביניהם, ואז יכולים לזהות שקיעות עדינות של מילימטרים.

<מאיר אבלסון: מה התוצאות?

<מאיר אבלסון: מה האפליקציה פה?

<מאיר אבלסון: זה כביש 90, אתרי הבולענים, אתם זוכרים שהראיתי לכם?

<מאיר אבלסון: פה זה הים.

<מאיר אבלסון: הים, בגלל שהוא מתנדנד, אז יש דבר שנקרא דה קורלציה בין שני הלוויינים - - -

זאב בנימין בגין: לא חשוב.

<מאיר אבלסון: בני הוא הצנזור שלי.

איתן ברושי: לא, הוא מכיר את הקליינטים.

זאב בנימין בגין: לא, אני המאזין הסביר, המאזין מהרחוב.

<מאיר אבלסון: פה זה אותם הקלסטרים של הבולענים שאתם רואים.

<מאיר אבלסון: אתם רואים את הכביש?

<מאיר אבלסון: זה הכביש, נאדה, לא רואים שום שקיעה, זה בדצמבר 2011, לא רואים כלום.

<מאיר אבלסון: הולכים קצת יותר מאוחר, זה 2012, ספטמבר, אתם רואים על הכביש?

<מאיר אבלסון: מתחילים לזהות.

<מאיר אבלסון: אזור החצייה זה פה, הבולענים פה, עוברים לשם ואז הבולענים בחלקה ההיא של המטע הנטוש, מתחילים לראות.

<מאיר אבלסון: אתם רואים, הצבעים מראים את מידת השקיעה.

<מאיר אבלסון: פה רואים שקיעה די קטנה.

<מאיר אבלסון: ואז מגיעה כמעט - - - פה ממש שקיעה משמעותית, הכחול.

<מאיר אבלסון: ברגע שרואים כחול יש לנו פה - - -

זאב בנימין בגין: והכול מתת הקרקע.

זאב בנימין בגין: שום דבר לא רואים על פני הקרקע.

<מאיר אבלסון: כן, על פני השטח מתחילים לראות תופעות סידוק, החבר'ה של ליאוניד מתחילים לזהות כל מיני תופעות סטרוקטורה.

<מאיר אבלסון: מה זה הסידוק פה שאתם רואים?

<מאיר אבלסון: הרי יש שקיעה ואז הכול נמתח מסביב לשקיעה.

<מאיר אבלסון: ברגע שמשהו מתכופף אז אתם תראו סידוק מעל הכפיפה.

<מאיר אבלסון: זו כבר שקיעה משמעותית.

<שאול גולדשטיין: אבל למה בתאריך הזה עדיין ממשיכות משאיות לנסוע על הכביש הזה?

<דב ליטבינוף: אני אגיד לך, אתה לוקח מה שנקרא מקדם סיכון.

<דב ליטבינוף: אתה יודע איפה פחות או יותר הדבר הזה נמצא, אתה יודע שיש פה הגנה על הכביש, אז אתה יכול לחזות, בגלל ההגנה, אתה יודע שזה לא יקרוס.

<דב ליטבינוף: יש יריעה גיאו טכנית ואתה יודע שזה לא יכול לקרוס בבת אחת ואז אם אתה רואה את זה בעין, או אתה רואה פיזית את השקיעה, אז זה כבר מתחיל להיות מדאיג.

<דב ליטבינוף: כשהדבר הזה קרה באמת זה כבר הדאיג ואז זה כבר היה חירום וסגרנו ביום אחד.

<שאול גולדשטיין: מי מתחיל לטפל בזה?

<שאול גולדשטיין: הרי ב-2011-12-13 ראו את זה - - -

<דב ליטבינוף: טוב, זה לסיפור אחר.

<דב ליטבינוף: אתה צודק, אבל על זה נדבר אחר כך.

<קריאה: שאלה, כרגע אנחנו בצד הירדני?

<דב ליטבינוף: לא.

<מאיר אבלסון: בצד הירדני יש קצת.

<שאול גולדשטיין: למה?

<מאיר אבלסון: כי ים המלח מגיע שם עד למצוק.

<דב ליטבינוף: אני רוצה להגיד לך עוד משהו.

<דב ליטבינוף: דרך אגב, אנחנו על השבר הסורי אפריקאי והמלח הזה הוא ממיליוני שנים - - -

<קריאה: לא, דיס אינפורמציה, נשמה.

<דב ליטבינוף: למה?

<דב ליטבינוף: אתה יודע עד איפה הבולענים בצד השני?

<דב ליטבינוף: אתה יודע?

<דב ליטבינוף: אתה היית שם?

<דב ליטבינוף: אני הייתי.

<דב ליטבינוף: אתה יודע איפה הם נמצאים?

<דב ליטבינוף: הם נמצאים בחלק הדרומי ביותר ולא בחלק הזה.

<דב ליטבינוף: גם פה יש אזורים עם מצוקים שכן התפתחו בהם בולענים.

<מאיר אבלסון: אבל שכבת המלח היא בת 10,000 שנה והבולענים עצמם התחילו ב-1980.

<דב ליטבינוף: נכון, אבל לא אמרתי את זה, אמרתי שיש תזוזה של הפלטות, שזה שבר.

<קריאה: אבל - - - לגבי כאן, למה היא לא תופסת שם?

<מאיר אבלסון: בים המלח כל העניין זה השקעה של שכבת המלח, שהיא המקור של הבולענים.

<מאיר אבלסון: שם המבנה הוא כזה שים המלח מגיע כמעט עד המצוק, זאת אומרת שכבת המלח שם לא נחשפת כמו בצד הזה, יש מרחק גדול בין ים המלח למצוק.

<מאיר אבלסון: צורת האגן היא כזו שהמים נקווים יותר לכיוון ההוא.

זאב בנימין בגין: רק על המשמעויות הנוספות.

זאב בנימין בגין: שואלים לפעמים, אז למה אנחנו צריכים לשלם לחוקרים במכוני מחקר ממשלתיים, יש לנו מספיק אוכלי חינם באוניברסיטאות שמבלבלים את המוח ויוצאים לשבתון ומשחיתים את כספי הציבור.

זאב בנימין בגין: המכון הגיאולוגי הוא מכון מחקר ממשלתי וזו דוגמה מעולה לחשיבות של מכון מחקר ממשלתי שהוא מוכוון לצרכי הכלכלה והמשק על פי הגדרות הממשלה.

זאב בנימין בגין: הצעצוע היפה הזה של החיזוי הוא פרי עבודת מחקר כללית לגבי הבולענים משנת 2000, זה 15 שנה, דוקטורט שלקח ארבע שנים, של רן, ואחר כך פיתוח נוסף של הכלים שהוא העמיד לרשותנו.

זאב בנימין בגין: דיברתי קודם על הצורך להמשיך ולתקצב את המחקרים האלה של הבולענים באופן רב שנתי, אנחנו מדברים עכשיו על תכנית החומש הבאה, אני חושב שהחברים במכון באמת, עד שהבינו את התופעה, עד שהבנו את התופעה, לקח גם כן כמה שנים, היות שאנחנו מבינים אותה אנחנו יכולים לחזות את ההתפתחות.

זאב בנימין בגין: בלי ההבנה אין תחזית.

זאב בנימין בגין: יש כמובן מכוני מחקר חשובים ממשלתיים אחרים, כגון המכון המחקר החקלאי הידוע כוולקני.

זאב בנימין בגין: אני חושב שאלה גומחות לא ידועות ומאוד מאוד חשובות בשירות הציבורי.

<דב ליטבינוף: חברים, עכשיו בזהירות בזהירות אנחנו ניכנס לראות את אחד הבולענים היותר מיוחדים ויותר עמוקים.

<דב ליטבינוף: אתה אמרת שאתה לא מכיר את העומק הזה.

<קריאה: 65 מטר, עוד לא נתקלתי.

<דב ליטבינוף: אז אולי אני מגזים, אני בדרך כלל מגזים.

זאב בנימין בגין: 29 מטר ראינו.

<דב ליטבינוף: אז אולי את זה אתה לא מכיר ואני מחדש לך משהו.

<דב ליטבינוף: ממעמקים קראתיך.

<דב ליטבינוף: (המשך הסיור)

<דב ליטבינוף: מספר מילים בנקודה הזאת.

<דב ליטבינוף: ראינו את מינרל, איך מינרל ננטש ומינרל מקום פרנסה לקיבוץ מצפה שלם.

<דב ליטבינוף: אנחנו רואים עוד אזור שלאט לאט נאכל.

<דב ליטבינוף: אנחנו ראינו את כפר הנופש שהיינו בו לפני רגע, עם הבולען הגדול, המרשים הזה.

<דב ליטבינוף: הוא ננטש.

<דב ליטבינוף: כפר הנופש שננטש ב-1998, אבל אנחנו המשכנו לקיים כאן חיים והקיבוץ התפרנס, גם מתחנת הדלק שאנחנו רואים.

<דב ליטבינוף: דרך אגב, מי שיש לו רכבים, עכשיו המחיר מוזל, יכול לתדלק.

<דב ליטבינוף: אז גם תחנת הדלק שננטשה וגם המסעדה וחנות.

<דב ליטבינוף: אנחנו לא לוקחים אתכם לראות את החוף שהושקעו בו 4.5 מיליון שקל וביום שהיינו אמורים לפתוח סגרנו את הכביש.

<דב ליטבינוף: סגרנו את הכביש, מת החוף, 4.5 מיליון שקל שהלכו לים.

זאב בנימין בגין: לא, לבולען.

<קריאה: שנבלעו באדמה.

<דב ליטבינוף: אני לא לוקח אתכם לגשר.

<דב ליטבינוף: גם הגשר כבר התחיל להיות בבעיה ונפתח ואנחנו רואים את כל התנועה שהוסטה פנימה לתוך השמורה.

<קריאה: כמה זמן הגשר תפקד מהרגע שסיימו לבנות אותו?

<דב ליטבינוף: מ-2009, הושקעו בו 60 מיליון שקל.

דוד אמסלם: חשוב לי שתעלה את הנושא הזה, איך הושקעו 60 מיליון שקל בלי בדיקה, כשידעו שזה אזור מסוכן, לבדוק - - -

<דב ליטבינוף: לא הייתה שום ברירה, ב-2001 הגשר פשוט קרס.

דוד אמסלם: אני חושב שמדינת ישראל לא אמורה להשקיע 60 מיליון שקל בגשר לשלוש שנים.

דוד אמסלם: תעלה את זה, כדי שנבדוק את זה.

דוד אמסלם: יכול להיות שנשלח את זה למבקר המדינה, שיבדוק למה.

<דב ליטבינוף: באמת הושקעו כאן 60 מיליון שקל והגשר הזה שימש את התנועה, את כביש 90, מ-2009 עד 2015, בינואר 2015 נסגר הכביש.

<דב ליטבינוף: אז אתם רואים מעט עין גדי, אחז מהאזורים הכי יפים במדינת ישראל.

<דב ליטבינוף: תראו כמה הדבר הזה עצוב.

<דב ליטבינוף: המטעים האלה, המטע הזה, אנחנו לא יודעים מה עתידו, כמו ששמעת מהמכון הגיאולוגי, רצועת הבולענים הולכת בדיוק בכיוון הזה ואנחנו רואים גם כאן בולענים.

<דב ליטבינוף: הנה אנחנו רואים שפן סלע רץ, הם לפחות יכולים להסתובב פה בלי שיקרה להם שום דבר.

<אריה שחל: אבל חלק נטוש שם, דב.

<דב ליטבינוף: אתם רואים שם כמה תמרים יבשים, זה נטוש, אבל מכיוון שאנחנו לא יודעים לאן זה הולך בדיוק צפוי שגם התמרים האלה יילכו.

<קריאה: יודעים בדיוק.

<דב ליטבינוף: דרך אגב, הכביש, איפה שהוא עובר היום, אני אמרתי את זה באוטובוס, גם בכביש הזה אין ודאות מכיוון שלא נעשו קידוחים לפני כדי לדעת אם יש שכבות מלח בתת הקרקע, כדי לדעת אם יש שם פוטנציאל של היפערות בולענים, עוד לא עשו את הבדיקות המקיפות ולכן הכביש הזה הוא כביש זמני ואנחנו לא יודעים מה מצבו.

<דב ליטבינוף: עכשיו יש צוות שעובד על פתרון הקבע.

<דב ליטבינוף: גם כאן, אני כמובן הייתי מבקש שהדבר הזה יואץ ויילך יותר מהר ממה שבדרך כלל הולך.

<דב ליטבינוף: אנחנו היום ביום רגוע, אבל יש פה תנועה בחגים, זה משהו באמת בלתי הגיוני.

זאב בנימין בגין: דב, אני מבקש שוב להדגיש מזווית אחרת את חשיבות המחקר.

זאב בנימין בגין: ראינו תופעות מבהילות וייתכן לעתים, בגלל מקדמי ביטחון שהרשויות רוצות לקחת ואנשים באופן טבעי רוצים לקחת, יכולים להמליץ אולי שלא לצורך על נטישה של אזור יותר רחב.

זאב בנימין בגין: היכולת המחקרית היום היא כזאת שהיא מאפשרת בכל זאת לדקדק ולדייק.

זאב בנימין בגין: מה שאנחנו רואים לפנינו שם, אתם רואים, אותם 20-30 עצי דקל יבשים, מצד ימין עדיין שום דבר, מצד שמאל עדיין שום דבר, וכמו שאמר מאיר, אנחנו היום יכולים לדעת במידה רבה של ביטחון מה הוא האזור המועד לפורענות לפחות בשנים הקרובות.

זאב בנימין בגין: נניח, אם אפשר להוציא תנובה וכסף מאזור, בצורה זו או אחרת, שהוא אולי יינטש בעוד 10-12 שנים, אבל בינתיים אפשר להביא פרנסה לאנשים.

זאב בנימין בגין: אז גם זו היכולת המחקרית שמתבטאת לא רק בחיי אדם אלא גם במובן הכלכלי.

<דב ליטבינוף: דברי חוכמה.

<שאול גולדשטיין: אם כבר הגענו עד לכאן, אז מדברים קודם כל על הבעיות, אבל האנשים שהגיעו לכאן וגם התיירים מגיעים מסיבות מסוימות.

<שאול גולדשטיין: יצא פה ג'ודי, מנהל שמורת עין גדי, הוא עובד בשמורה הרבה שנים אז אם אטעה במשהו הוא יתקן אותי, אבל עקרונית יש לנו כאן שלושה נחלים ראשיים, נחל דוד, נחל עין גדי, נחל ערוגות.

<שאול גולדשטיין: יש פה אתרי עתיקות, אם תסתכלו בפנים, יש מצעד ערוגות על הגבעות הנמוכות מעל הדקלים.

<שאול גולדשטיין: תלכו יותר ימינה, תראו שטח כאילו נטוע, כאילו מטע כזה בהרים, זו חלקת ניסיון שכבר 20 שנה אוניברסיטת תל אביב עובדת כאן ומנסה להראות איך מחזירים מינים מקומיים למקום, לבדוק את ההשפעה שלהם על בעלי החיים בסביבה.

<שאול גולדשטיין: זה אחד המחקרים הארוכים ביותר בעולם שדוגמים אותו כל שנה במשך כבר יותר מ-20 שנה.

<דב ליטבינוף: אתם יודעים למה זה מחקר ארוך?

<דב ליטבינוף: מכיוון שאוכלוסיית היעלים גדלה ואז היעלים אוכלים את המחקר ואז זה לא צומח, ואז הירוקים אומרים שזה בגלל שאין מים.

<דב ליטבינוף: אבל כמות היעלים גדלה והכפילה את עצמה, אז איך היעלים מכפילים את עצמם אם אין מים?

<שאול גולדשטיין: יש מה שקרה פה למשל בזמן העבודות, היעלים בחורף עולים להרים, אבל באביב ובקיץ הם יורדים לפה.

<שאול גולדשטיין: אתה עובר את הכביש והולך יותר מערבה ויותר מערבה, למעשה אתה מצמצם את אזור המחיה שלהם וכמות המקום שהם יכולים לחיות ממנו הולך וקטן.

איתן ברושי: ומה עושים, שאול?

איתן ברושי: הוא הופך להיות ירוק, אנחנו אומרים מה שרואים מכאן לא רואים משם.

<שאול גולדשטיין: מה שנקרא, אני מייצג את הקו הירוק.

דוד אמסלם: אני רק אומר, במדרג קודם כל נדאג לאנשים, אחרי זה ליעלים.

<שאול גולדשטיין: אז בואו נדבר על אנשים שנייה.

<שאול גולדשטיין: אני אומר את זה כאן, דבר שיעורר מהומה ומעורר מהומות, יש לנו הסכם הבנות עם עין גדי על המים, חלוקת מים בין הטבע לבין התושבים.

<שאול גולדשטיין: אנחנו עומדים מול הביקורת הציבורית היום ולא מפסיקים להם את המים.

<שאול גולדשטיין: לפי האמנה אנחנו צריכים לקבל הרבה יותר מים ואנחנו עושים את זה בהדרגתיות, עושים את זה שלב אחרי שלב.

דוד אמסלם: מאיפה המים?

<דב ליטבינוף: אני אסביר.

<דב ליטבינוף: קודם כל עין גדי הוא ספק - - -

דוד אמסלם: בשביל המפעל?

<דב ליטבינוף: לא, של המפעל, קודם כל בשביל לחיות.

<דב ליטבינוף: קודם כל קיבוץ עין גדי הוא ספק המים של עצמו, אנחנו לא מקבלים עדיין מים ממקורות, שזה לכשעצמו תקלה.

<דב ליטבינוף: צריך להגיע, כולנו מסכימים שאנחנו צריכים להיות מחוברים.

<דב ליטבינוף: אנחנו השנה חוגגים 60 שנה, עוד לא התחברנו.

<דב ליטבינוף: אנחנו מקבלים מים מקידוחים שהקיבוץ עשה.

דוד אמסלם: הקיבוץ עצמו עושה את הקידוחים?

<דב ליטבינוף: כן.

<דב ליטבינוף: פעם היו תופסים את המים במעלה הנחל, גם פה וגם שם ובהסכמות ובהבנות ובאמנה שנחתם עם רשות הטבע והגנים הורידו את התפיסה של המים למטה, שגם הטבע יקבל את כל המים שהוא צריך ודקה לפני שזה יורד לים המלח, בסוף הקיבוץ יתפוס את המים.

<דב ליטבינוף: אז כולם נהנו מהסיפור הזה.

<דב ליטבינוף: מה ששאול הדגיש, שבאמנה יש כמות של מים שאנחנו צריכים להזרים חזרה לטבע, אממה?

<דב ליטבינוף: שחסר מים.

<דב ליטבינוף: אנחנו לא נחזיר לטבע והקיבוץ יתייבש.

<דב ליטבינוף: אז יש פה פער בלוחות הזמנים שאנחנו מקווים שהוא ייסגר.

דוד אמסלם: כמה קוב אתם שואבים?

דוד אמסלם: מה הצריכה?

<אריה שחל: קיבוץ עין גדי, מכסת המים שלו היא 5.1 מיליון קוב מים, מתוך זה הוא מקבל היום בערך 700,000, זה מה שהוא צורך.

דוד אמסלם: 700,000 קוב אתם צורכים בשנה?

<אריה שחל: כן, 700,000 קוב לכל מה שהיה חקלאות, את החקלאות הזאת אתם רואים פה, כשזה חי, עכשיו בטח צורכים פחות, וליישוב עצמו ולמתקנים ביישוב, יש בית מלון.

<קריאה: דודי, פר תושב זה המון.

<דב ליטבינוף: אבל אתה לא מסתכל על זה פר תושב, כי יש פה תיירים שמגיעים לפה.

<דב ליטבינוף: זה כמו שתגיד פר תושב, במועצה אזורית תמר יש לה הכי הרבה, אבל יש פה 2 מיליון תיירים.

<אריה שחל: זאת התצרוכת היום.

<אריה שחל: כל הסידורים שדב דיבר עליהם, של ביטול התפיסות בתוך הנחל ותפיסת המים למטה, לפי המדידות שלנו הגדילו את ההזרמה לטבע בערך ב-40%.

דוד אמסלם: לא הבנתי, אתם שואבים את המים מהקרקע או שזה נגר?

<דב ליטבינוף: מהנחל.

<אריה שחל: יש לנו שלושה מקורות מים.

<אריה שחל: נחל דוד, האופי של התפיסה נשאר אותו דבר, אנחנו לא קודחים ולא שואבים מלמטה, תופסים את המים מעל פני השטח, אבל בנקודה שהיא בערך 400 מטר מזרחית לנקודה הקודמת.

<אריה שחל: אז הטבע הרוויח זרימה מלאה של 400 מטר.

<אריה שחל: כל זה נחלק בין הטבע לבינינו.

<אריה שחל: המקור השני זה נחל ערוגות, שם אנחנו נותנים למים לחלחל ובנינו נקז ומהנקז הזה זה מגיע לנקודת שאיבה.

<אריה שחל: הייתי צריך להגיד, בנחל דוד לא קרה כלום, אותה כמות מים.

<אריה שחל: בנחל ערוגות אנחנו תופסים שליש מהמים שתפסנו קודם כי זה לא הצליח הנדסית, המים מתפזרים בערוצים תת קרקעיים וכו'.

<אריה שחל: מנחל ערוגות אנחנו צריכים להזרים לאזור שמעל עין גדי מים חליפיים למים שאנחנו לוקחים מעין גדי.

<אריה שחל: זה הפער שדב דיבר עליו, שאנחנו עוד לא יכולים לעשות את זה היום ואנחנו מתארגנים לעשות את זה.

<אריה שחל: בסוף זה יתבצע, אבל לא - - -

דוד אמסלם: היטל הפקה אתם משלמים או ככה?

<אריה שחל: היטל הפקה שילמנו מלא.

<אריה שחל: היישוב היחיד שנדרש לשלם היטל הפקה על מים שנתפסים במורד, היישוב היחיד.

<אריה שחל: עכשיו רשות המים הבינו את העניין הזה גם כן, אז הם אמרו, בואו נקפיא את זה עד שנבחן את הדברים, רק שנה הם הקפיאו את זה, אבל שילמנו מיליונים היטל הפקה.

דוד אמסלם: למפעל המים מאיפה מגיעים המים?

<קריאה: מהמעין למעלה.

<אריה שחל: אני אשלים.

<אריה שחל: מפעל המים, מכסת המים שהוא קיבל הופחתה מהמכסה של הקיבוץ, אמרנו במקום לחקלאות נעביר למפעל המים.

<אריה שחל: אז ברגע שסגרנו את העניין הפורמלי, יש פחות מים, יותר מים וכו', והוא מקבל ממעין עין גדי.

<אריה שחל: חלק מהמים שהוא מקבל מעין גדי אנחנו מחזירים ואנחנו - - -

<דב ליטבינוף: כל זה חשוב, אבל אם נחובר כמה שיותר מהר לרשת הארצית - - -

דוד אמסלם: לא הבנתי, הסיפור שלך מצוין.

<דב ליטבינוף: לא מצוין, ממש לא.

<דב ליטבינוף: אם נחובר לרשת הארצית - - -

דוד אמסלם: אז תשלם - - -

<דב ליטבינוף: בסדר, אבל אפשר יהיה לעמוד בהסכמים ואפשר יהיה לעשות את הכול ואנחנו נוכל לקבל מים וגם להמשיך לפתח כי אנחנו לא יכולים להוסיף עוד תושבים ליישוב אם אין לנו מים.

דוד אמסלם: והנקודות הבאות, מה קורה איתם ב - - -

<דב ליטבינוף: גם בנאות הכיכר ובעין תמר ועכשיו ב-2016 זו פעם ראשונה שמקורות הולכים לחבר את נאות הכיכר, עין תמר וחלק יישובים בערבה הצפונית.

דוד אמסלם: בתי המלון מאיפה?

<דב ליטבינוף: בתי המלון גם מקידוחים שיש, אבל גם יש לנו מתפיל והם מתפילים את אותם מי תהום, מתפילים מים מליחים ונותנים לבתי המלון.

<דב ליטבינוף: עכשיו אנחנו נחובר לרשת הארצית.

<שאול גולדשטיין: רק לסכם את הנקודה הזאת, מה שאמרנו כאן, דיברנו על נזקים של ים המלח, תיארנו את זה, הפחתת הזרימות מירדן, לבנון, סוריה, ישראל, כולם ביחד.

דוד אמסלם: בטל בשישים, עזוב.

דוד אמסלם: עוד 300,000 קוב בשנה, זה מה שיציל את ים המלח?

<שאול גולדשטיין: לא, ברור שזה בטל, לא דיברתי על זה.

<שאול גולדשטיין: רק אני אומר שאדם עשה נזק לטבע ועכשיו הטבע מחזיר לו.

<שאול גולדשטיין: מצד שני אנחנו הפחתנו את המים לטבע עם השנים, הברירה שעשינו עם עין גדי, בהסכמה מלאה, היית בעצם בואו נחזיר את המים חזרה גם לטבע, לא את הכול, רק חלק, כדי לא ליצור נזק בלתי הפיך.

<שאול גולדשטיין: זו האמנה שעבדה מצוין.

דוד אמסלם: כשאתה מתכוון לטבע, מה הכוונה?

דוד אמסלם: לאן אתה מחזיר?

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר הזרימה תמיד מגיעה אליהם.

<שאול גולדשטיין: לא, אבל יש כאן בלי חיים שצריכים לשתות אותם.

<שאול גולדשטיין: כשאין מים הם לא יכולים לשתות.

דוד אמסלם: כן, אין בעיה, אז מה אתם עושים?

דוד אמסלם: מה, יש להם אגני מים?

<שאול גולדשטיין: עשינו שני דברים, האחד, הורדנו את האחיזה, קוראים לזה איחוז, הורדנו אותו מלמטה למעלה.

<שאול גולדשטיין: פינינו טווח של נחל, אל"ף, למטיילים הרבים, הוא דיבר על חצי מיליון, זה אמצעי תעסוקה, דיברתם על אמצעי תעסוקה, מה האדם מרוויח מכך, ודבר שני, ב-400 מטר האלה נוצרה חזרה של הטבע.

<שאול גולדשטיין: הטבע, זה לא רק מה שרואים בעין, היעלים, הטבע זה גם הדגים - - -

דוד אמסלם: אתם קיבלתם את הנקודה של האגירה.

<שאול גולדשטיין: בדיוק.

<שאול גולדשטיין: אנחנו צריכים פה את העזרה של המדינה, להביא קו מים מסודר למקום הזה, שיפסיקו להתבסס על הטבע.

<שאול גולדשטיין: זה אנחנו מבקשים, דבר אחד.

דוד אמסלם: דרך אגב, אם יש אופק אין בעיה.

<דב ליטבינוף: יש אופק, רק צריך לזרז את האופק.

<שאול גולדשטיין: יש אופק, רשות המים אומרת תוך שנתיים זה מוכן.

דוד אמסלם: נזמין גם את מקורות.

דוד אמסלם: אתה תרשום לי את כל הבעיות ואנחנו נזמין את כל הגורמים, כולל מקורות, כדי שייתנו לנו - - -

<שאול גולדשטיין: כולל קידוח צרויה, תכניס גם.

<שאול גולדשטיין: קידוח צרויה זה בינתיים, זה שלב ביניים, אנחנו רוצים לעזור להם והמדינה, צריך לתת פה קידוח, אז מקורות אומרים 'לא, תעשו את זה אתם'.

<שאול גולדשטיין: אז אנחנו, רשות הטבע והגנים, איתם הולכים לממן קידוח מים, נשמע כדבר הזה?

<דב ליטבינוף: קידוח נוסף.

<דב ליטבינוף: (בישיבה)

דוד אמסלם: עוד פעם, רבותיי, צהריים טובים.

דוד אמסלם: אני באופן פורמלי מתכבד לפתוח את הישיבה של ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא של תופעת הבולענים באזור ים המלח.

דוד אמסלם: אני עשיתי דיון בוועדה ב-24.6, הוצאנו פרוטוקול בעניין ואני אקיים דיון נוסף, אבל מבחינתי פונקציית המטרה של הדיון הזה הייתה יותר התרשמות ולשמוע את התושבים.

דוד אמסלם: אני רוצה להיות מוכן לדיון הבא ולכן אני רוצה לשמוע אתכם יותר בנושאים שאתם רוצים להעלות בוועדה על מנת להזמין את אנשי המקצוע ובדיון הבא נסכם את האירוע.

דוד אמסלם: לכן, כמו שאמרתי, מבחינתי הסיור הזה היה יותר התרשמות, וכפי שאמרת, דב, לפעמים טוב מראה עיניים ממשמע אוזניים.

דוד אמסלם: כשאתה רואה לפעמים את התמונה אתה מבין לבד, לא צריך לדבר יותר מדי.

דוד אמסלם: לכן התעקשתי שכמעט כל משרדי הממשלה יהיו כאן על מנת שלא נצטרך להסביר להם למה צריך ומה צריך.

דוד אמסלם: ברשותכם, אני רוצה להעביר אליך, דב, את רשות הדיבור ולראשי המועצה האחרים שנמצאים פה והפונקציות המקצועיות, על מנת שאתם תפיצו בפנינו את הנושאים שאתם רוצים שאנחנו כוועדה בסופו של דבר נדון בהם ונמשיך.

דוד אמסלם: אני לא בא לטפל בסוגיית הבולענים, זה לא הסיפור שלנו פה.

דוד אמסלם: שמענו את ההסברים על הבולענים, באמת מרתקים, אבל זה מבחינתי יותר העשיר את הידע האישי שלי, אבל לא בשביל זה באתי, אנחנו רוצים יותר להתעסק בתושבים.

דוד אמסלם: זה אותי מעניין כרגע, התשתיות והתושבים, כפוף לזה שיש כמובן תופעה של בולענים שאני כרגע לא בא לחקור את שורשיה ולהסביר איך בעצם פותרים את הבעיה שלה, זה כבר סיפור אחר לגמרי שלא במגרש שלי.

דוד אמסלם: אז אני אעביר אליך את רשות הדיבור, דב, רק לפני שאני מעביר אני רוצה לתת אינפורמציה קלה.

דוד אמסלם: שר התשתיות דיבר איתי לפני מספר ימים, הוא יביא להחלטת הממשלה - - - מה שקרה פה בעקבות הדיון הקודם, הסתבר שיש 120-150 מיליון שקל שממשלת ישראל קיבלה החלטה לטפל בסוגיית הבולענים.

זאב בנימין בגין: היו, לא יודע אם יש.

דוד אמסלם: היו, חלקם התאדו על ציר הזמן.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה כבר לא מעניין אותי אותו תקציב, בגלל שאנחנו לא באים לטפל בבולענים.

דוד אמסלם: הבנתי שאי אפשר לטפל בבולענים אז בואו נשים אותם בצד.

זאב בנימין בגין: זו בעיה של מחקר.

דוד אמסלם: אמרתי.

דוד אמסלם: חבר הכנסת בגין כל הזמן מדגיש את המחקר, זה חשוב מאוד, אבל זה כרגע לא הסיפור שלי פה.

דוד אמסלם: שר התשתיות פנה אליי, הוא מתכוון להביא להחלטת ממשלה, להעביר את הנושא כנושא למשרד אחר ולא אליו, אבל זה מה שנקרא כדרורים, אני מקבל את זה, אבל אני גם לא בא מבחינת הכדרורים, זה פחות חשוב לי איפה הוא יישב, חשובה לי יותר התוצאה.

דוד אמסלם: כמו שאמרתי, זה התושבים, היישובים והתשתיות שלהם בפרנסה.

דוד אמסלם: לפני שאני אעביר אליך, דב, אני אעביר את רשות הדיבור לחברי הכנסת ברושי ובני ואחרי זה נעביר את זה, בעיקר לשמוע אתכם.

איתן ברושי: שלום לכולם.

איתן ברושי: קודם כל תודה על האירוח.

איתן ברושי: אני רוצה רק לומר תודה לדודי, יושב ראש הוועדה, כמובן לבני בגין ולחברים שאינם פה איתנו, אבל שהיוזמה שעלתה בכנסת מאז בחירתה של הכנסת האחרונה נלקחה ברצינות על ידי הוועדה והעומד בראשה, דודי, מזה נולד גם הביקור.

איתן ברושי: אני חושב שזו הזדמנות לבוא ולומר גם לחברים ביישובי האזור, וזה מצפה שלם ועין גדי, שהמטרה צריכה להיות איזה שהוא הסדר קבע, לא עוד משהו חד שנתי או תקופתי, אלא ניסיון לומר מה היא התכנית הנדרשת בעקבות המציאות שחלקה נמשך זמן רב.

איתן ברושי: בני בגין, שהוא ודאי המומחה בשולחן הזה, אומר שבצדק דודי אימץ את הגישה של טיפול באנשים.

איתן ברושי: מה היא התכנית הנדרשת למצפה שלם ועין גדי?

איתן ברושי: שני מקומות שאנשים הגיעו לכאן כשליחים בתקופות שונות, במציאות שונה, אבל ודאי במציאות של היום לא ניתן להמשיך את השהות כאן, את השליחות כאן בלי התערבות ממשלתית בהיקף גדול, משמעותי ולאורך זמן.

איתן ברושי: אני קורא גם לנציגי המשרדים השונים שהתעסקו כאן באנשים שבאו לומר את דברם, גם לדבר בכנות, גם בפתיחות, אבל בעיקר לקחת התחייבות וזה שנצא מפה עם רעיונות מרכזיים ושבוועדה, שדודי יכנס ועומד בראשה, תסוכם תכנית פעולה ובמידת הצורך היא גם תגיע לממשלה ונחזור ונראה באזור הזה מקום שאפשר לחיות בו בכבוד, לא רק אלה של היום, גם הדורות הבאים.

איתן ברושי: אז אני מקווה שלדיון הזה תהיה תרומה חשובה, ויחד עם זה, כפי שברור, לא נוכל לקבל פה החלטות, אבל נצא מפה עם יכולת להעביר את התחושות למי שאיננו פה ולהוביל החלטה שתסדיר את הנושא ברמה של ודאות, סבירות ושיש איתה אופק ועתיד יותר טוב.

איתן ברושי: תודה.

דוד אמסלם: תודה לחבר הכנסת ברושי.

דוד אמסלם: אני אעביר את רשות הדיבור לחבר הכנסת בני בגין, בבקשה.

זאב בנימין בגין: תודה, אדוני היושב ראש.

זאב בנימין בגין: בעקבות הדיון בוועדה צצה פרשנות מסוימת, לא נכונה, של דבריי בוועדה על הצורך להבין ולהפנים שאתרי בולענים, כפי שראינו היום בציור, אינם ניתנים למעשה למאכל אדם ואותם אין אלא לנטוש ככל שהם מוגדרים.

זאב בנימין בגין: כתוצאה מאי ההבנה הזאת אנשים חשבו שאני מדבר על נטישת היישובים באזור ים המלח, שחלקו מוכה בולענים.

זאב בנימין בגין: אני הגעתי הנה לפני כחודש, חמישה שבועות, לשיחה עם החברים, היו באולם הזה בעיקר הוותיקים, למעשה המייסדים, ומה שאנחנו רואים היום, עם הירק שבוהק בעינינו, הוא פרי העבודה והחזון והמסירות וההתמדה של קבוצה קטנה של אנשים שהגיעו הנה כשלא היה כביש, לא רק צפונה לירושלים, אלא גם דרומה.

זאב בנימין בגין: יש לעתים נטייה, אולי לאנשים קצת יותר צעירים ממנו, לקבל את זאת כמובן מאליו.

זאב בנימין בגין: הקשיים שהיו מנת חלקם, רובם אולי אינם עוד, ומגיעים קשיים חדשים שהזמן גרמם, אבל יש חשיבות רבה, לא רק היסטורית, לנקודות האלה, להמשכיות כאן ולכן, כפי שאומר היושב ראש, אנחנו צריכים לדאוג לכך שיהיו מקורות פרנסה הולמים ואנחנו צריכים לדבר על תכנית קבע, תכנית רב שנתית שתאפשר את זאת, תעודד גם את היזמות המקומית.

זאב בנימין בגין: המקומיים יודעים יותר טוב מאחרים מה דרוש ומה הן המגבלות, אבל היות שתופעת הבולענים היא תופעת קבע שלא עומדת להירפא בעשורים הבאים אז השפעתה ארוכת הטווח באותה מידה שהיא משפיעה על חיי התושבים כאן צריכה גם היא להילקח בחשבון כשעורכים את התכניות הכלכליות.

זאב בנימין בגין: תודה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: דב, אני הייתי רק מבקש את ההתייחסות שלכם, ככה בקצרה, גם לשתי סוגיות שאותי מעניינות, כדי להוביל את הדיון הבא.

דוד אמסלם: אחת זה מה החלטות הממשלה לדורותיהן וגם מה התקציבים שאושרו לדורותיהם.

דוד אמסלם: זה מעניין אותי כפתיח או כנקודת מוצא שלי לדיון הבא, כדי לראות איזה החלטות לא מומשו עד היום ולמה.

דוד אמסלם: בבקשה.

<דב ליטבינוף: נתחיל בתודות.

<דב ליטבינוף: אז באמת ככה, אני 12 שנה ראש מועצה אז גלגלתי לעצמי את הביקורים הרבים שהיו כאן לאורך התקופה הזאת, אם זה ראשי ממשלה, נשיא ארצות הברית וכן הלאה וכן הלאה, אני חושב שהביקור הזה והיקפו, מלבד הביקור של ראש הממשלה שהיה גם בהיקף גדול מאוד, עם משרדים רבים, בשנת 2012, כשהתקבלה ההחלטה על קציר המלח, עוד סוגיה שונה באזור ים המלח, אבל ראש הממשלה הגיע כדי לראות גם הוא במו עיניו מקרוב, ואז התקבלה החלטת ממשלה על קציר המלח.

<דב ליטבינוף: בנוסף להחלטה הזאת של קציר המלח הוחלט להשקיע באזור בהתחדשות ובפיתוח תיירותי ובהגנה על האזורים של בתי המלון, כ-850 מיליון שקל, שזו השקעה, לדעתי, חסרת תקדים במדינת ישראל באיזה שהוא מקום בהיבטים תיירותיים.

<דב ליטבינוף: אני לא זוכר השקעה כזאת.

<דב ליטבינוף: בטבריה השקיעו 180 מיליון שקל.

<דב ליטבינוף: אני חושב שזה בהחלט ראוי לציון והדבר הזה היום קורם עור וגידים מול העיניים שלנו בעזרתה של חל"י, החברה הממשלתית להגנת ים המלח במשרד התיירות, שיתוף פעולה מדהים שיש בינינו והדבר הזה קורם עור וגידים.

<דב ליטבינוף: אנחנו הכנו כאן איזה שהיא מצגת, על חלקים ממנה אני אעבור מהר כי ראינו את זה בשטח והבחור מהמכון הגיאולוגי הראה לנו כמה דברים יפים אז אני אעבור על זה.

<דב ליטבינוף: אבל בסוף המצגת יש גם בדיוק איזה דברים אנחנו מצפים, מה אנחנו מבקשים.

<דב ליטבינוף: כמו שאמרתי קודם, בהיבט האופרטיבי אני חושב שהביקור הזה הוא חסר תקדים וחשוב מאוד ואני מודה לחברי איתן ברושי על העלאת הנושא ולחבר הכנסת בני בגין ולכל הוועדה ולך, דודי, איך אומרים?

<דב ליטבינוף: מניהול הוועדה או מהישיבה בוועדה והאופן שאתה לקחת את העניין לידיים, היה לי ברור, ואמרתי לך את זה קודם בפרטיות, אבל אני אומר את זה בפומבי, היה לי ברור שיש כאן מישהו שלוקח את העניין הזה והולך ומוביל את זה וזה לא עוד איזה שהוא ביקור, או עוד אירוע שנרשום בפרוטוקול ונשכח ממנו.

<דב ליטבינוף: אז באמת תודה רבה לך.

<דב ליטבינוף: (מצגת).

<דב ליטבינוף: ים המלח, צילום לווין.

<דב ליטבינוף: אנחנו נמצאים היום כבר במינוס 429.

<דב ליטבינוף: כשאני הגעתי לקיבוץ, בנת 88', אנחנו היינו לדעתי במינוס 400 או 401.

<דב ליטבינוף: תראו כמה כבר הדבר הזה, איך הים מתייבש.

<דב ליטבינוף: אנחנו מוכרים בעולם את ים המלח כספא הטבעי הגדול בעולם.

<דב ליטבינוף: ספ"א זה גם ראשי תיבות בלטינית של סלוטה פר אקווה.

<דב ליטבינוף: זה מקום בבלגיה, אבל סלוטה פר אקווה בלטינית זה בריאות באמצעות מים ולנו יש את המים הטובים ביותר בעולם, אבל לצערי הם מתייבשים.

<דב ליטבינוף: יש לנו את ארבעת האלמנטים הטבעיים האלה, אדמה, מים, אוויר, כמו שאמרתי לכם, חמצן וברום באוויר, וכמובן השמש הבריאה, מינוס 400 מתחת לפני הים וגם שכבת האוזון שלא נפגעה באזור הזה גורמים להגנה נוספת כך שהקרניים מגיעות מוחלשות יותר לעור.

<דב ליטבינוף: קצת היסטוריה.

<דב ליטבינוף: אנחנו רואים את יגאל ידין.

<דב ליטבינוף: ליטל פה, אז הנה אבא.

<דב ליטבינוף: קצת מורשת והיסטוריה באזור.

<דב ליטבינוף: טבע, סביבה, נמצאים איתנו רשות הטבע והגנים, זה גב החלון מעל נחל דוד וזה זאב, כשהיה קטן, עכשיו הוא גדל קצת.

<דב ליטבינוף: זה האזור שלנו, אנחנו יכולים לראות מלמעלה איפה אנחנו נמצאים.

<דב ליטבינוף: מועצה אזורית מגילות, מועצה אזורית תמר, שתי המועצות שחולשות על כל אזור ים המלח.

<דב ליטבינוף: בצד המזרחי ממלכת ירדן והרשות הפלסטינאית.

<דב ליטבינוף: אנחנו ראינו את הדברים האלה בעיניים.

<דב ליטבינוף: אנחנו נראה מה היה לפני ומה אחרי.

<דב ליטבינוף: ב-1939 והיום איך הדבר הזה נראה, איך המזח היה ואיך המזח היום.

<דב ליטבינוף: מפלס המים היום מינוס 429 ואיך הוא היה, קצת קשה לראות את השנים, אבל מצד ימין זה 2011, באמצע 1989 ו-1972 משמאל.

<דב ליטבינוף: בשנות ה-70 התחילה הירידה המשמעותית ביותר עם סכר דגניה ואחר כך כשסכרו את ירמוך ופחות ופחות מים זרמו.

<דב ליטבינוף: אם זרמו בירדן הדרומי כמיליארד קוב מים לאזור אז היום זורמים כ-100 מיליון בסך הכול, בעיקר ביוב, קצת מהקדרון, קצת מנחלים נוספים.

<דב ליטבינוף: נחל הארנון, בצד השני, בצד הירדני, גם הם סכרו אותו ומשתמשים במים, אז ככה שפחות ופחות מים זורמים ועדיין ים המלח ממשיך להתאדות כי האקלים לא השתנה.

<דב ליטבינוף: זה ראינו.

<דב ליטבינוף: המכון הגיאולוגי.

<דב ליטבינוף: זו הדמיה קצת אחרת, אנחנו רואים את שכבות המלח ואת מי התהום שמגיעים היום כתוצאה מירידת המפלס שממיסים את שכבת המלח שנמצאת בתת הקרקע וככה השכבה העליונה לא מסוגלת לשאת את המשקל וקורסת ונוצר הבולען.

<דב ליטבינוף: שמענו כמה בולענים יש היום, ראינו את אחד הבולענים המרשימים היום.

<דב ליטבינוף: לא הרבה מגיעים למקום הזה לראות אותו, זה גם מה שתואר בגרף קודם.

<דב ליטבינוף: פה אנחנו רואים גרף של התפתחות בולענים באתרים שונים.

<דב ליטבינוף: מה שמצוין למטה, כל העמודות האלה אלה אתרים שונים באזור והצבעים זה השנים והתפתחות של הבולענים באותו אתר.

<דב ליטבינוף: אז אנחנו רואים, גם ד"ר מאיר אבלסון, מהמכון הגיאולוגי, רבנו, ציין שרק השנה 700 ומשהו בולענים נפערו.

<דב ליטבינוף: מלבד המחקר, שחבר הכנסת בני בגין דיבר, יש חשיבות גם לתקצב את הניטור.

<דב ליטבינוף: הניטור זה לעקוב, זה חלק מהעניין, זה לבדוק את כל האתרים, את כל המקומות, לדעת, כיוון שאנחנו חיים בסביבה בלתי יציבה אז אנחנו צריכים לדעת איפה אנחנו נמצאים, לאיזה מקום אפשר להגיע, איפה אפשר לטייל, איפה אי אפשר לטייל והניטור הוא חלק חשוב מהחיים שלנו כאן באזור.

<דב ליטבינוף: קריסת תשתיות.

<דב ליטבינוף: אנחנו ראינו.

<דב ליטבינוף: דרך אגב, דודי, זה הגשר שהיינו עליו, אבל זה הגשר שהיה ב-2001 ואז בנו את הגשר ב-2009, זה הגשר שקרס ב-2001 כתוצאה משיטפון, כתוצאה מהתחתרות של הנחלים אחורה ואז המים שטפו את היסודות של הגשר והגשר קרס.

<דב ליטבינוף: זה המבנה שאמרתי לכם שהמפתחות עוד נמצאים בפנים, שראינו אותו.

<דב ליטבינוף: פה אנחנו רואים כל מיני מקרים שקרו פה באזור.

<דב ליטבינוף: זה ים המלח, 1967, ועוד לחיצה, תראו מה קרה עד 2014, את ההתייבשות של הים.

<דב ליטבינוף: זה ב-90' ומשהו וזה החוף ב-2014.

<דב ליטבינוף: מצד שמאל זה הגשר, אנחנו יכולים לראות את עוצמת המים ואיך הטבע משתולל.

<דב ליטבינוף: כשיש גשם חזק בירושלים ובדרום הר חברון אז כל המים מגיעים בסופו של דבר לים המלח.

<דב ליטבינוף: יש פה עוצמות זרימה שהן רציניות מאוד.

<דב ליטבינוף: זה צילום של קריסת הגשר, זה הצד המערבי, זה כבר הצד המזרחי, איך הוא נאכל כתוצאה מההתחתרות של הנחלים ואז הופ קורס פנימה כל הגשר ואז באים ובונים גשר חדש שהספיק לנו לכמה שנים בלבד.

<דב ליטבינוף: היום חזרנו 30-40 שנה אחורה עם גשר קטן.

<דב ליטבינוף: זה לא גשר, אלא מעבר אירי, שאנחנו עוברים בתוך הנחל היום.

<דב ליטבינוף: אז כל טיפה של זרימה של מים אנחנו חסומים כאן באזור.

<דב ליטבינוף: אתם יודעים שכשיש תקלה של רשת סלולרית, שעתיים אין לנו טלפון או שעה אין טלפון אנחנו משתגעים.

<דב ליטבינוף: אנחנו בדור אחר, פעם החבר'ה, לא נורא, היה אוכל, לא צריך לנסוע, הבית בקיבוץ הכול בסדר.

<דב ליטבינוף: היום לא, היום אנחנו נסגרים לפעמים ליומיים-שלושה, סגורים משני הכיוונים.

<דב ליטבינוף: זה דבר בלתי נסבל.

<דב ליטבינוף: או אין חשמל יומיים.

<דב ליטבינוף: זה מבט מלמעלה על עין גדי.

<דב ליטבינוף: על פי שנים איך זה התפתח ומה קרה ואיך כל האזור הזה ננטש בסופו של דבר.

<דב ליטבינוף: זה הגשר, גשר נחל ערוגות, זו רצועת הבולענים.

<דב ליטבינוף: פה אנחנו רואים ממבט מלמעלה את המעבר, שזה המקום היחיד שהבולענים חוצים את כביש 90, במקום הזה היינו וזה חוצה לכיוון מטעי התמרים וכמובן כתוצאה מכל הסיפור של סגירת הכביש נטישה של כל מתחם התיירות שנמצא כאן באזור.

<דב ליטבינוף: זה כבר הכביש ההיקפי שנתיבי ישראל בנו.

<דב ליטבינוף: כמו שאמרתי, כביש זמני.

<דב ליטבינוף: פה נדרש כמובן לעמוד בלוח זמנים יותר מהר כדי למצוא פתרון קבע שיתאים גם לטבע, גם לאדם וגם לסביבה עצמה.

<דב ליטבינוף: זו דוגמה, מה שאמרתי, זה מה שקורה היום.

<דב ליטבינוף: טיפה של זרימה, הכביש סגור, זה נחל ערוגות.

<דב ליטבינוף: טיפה זרימה, זה ממש זרימה קלה, זה לא מגיע בכלל לזרימה שראיתם קודם בקריסה של הגשר.

<דב ליטבינוף: הכביש סגור, אי אפשר לעבור והיום נתיבי ישראל והמשטרה, נתיבי ישראל פה, הם עובדים, זה של נתיבי ישראל, אבל המשטרה לא יורדים בכלל לאזור, מרחוק נותנים הוראה לנתיבי ישראל 'תסגרו את הכביש', הם סוגרים אותו כבר במצוקי דרגות כאשר יש פעמים שהנחל זורם רק בחבר והנחל הזה פתוח ואפשר להגיע לעין גדי, אבל גם לחברי עין גדי לא נותנים לעבור.

<דב ליטבינוף: קריאה להצלת ההתיישבות.

<דב ליטבינוף: גירעון במשק המים, כמובן זו התוצאה הישירה, זו הסיבה המרכזית להיפערות הבולענים.

<דב ליטבינוף: פתרון מערכתי.

<דב ליטבינוף: אנחנו קוראים, נכון שאנחנו רוצים לטפל באנשים וזה חשוב מאוד, בתושבים שגרים כאן ובתיירות ובפרנסה, אבל צריך לזכור שיש פה משהו גדול יותר וזה הים, והים ימשיך להתייבש וימשיכו להיפער בולענים ובדבר הזה צריך לגעת.

<דב ליטבינוף: אין מנוס מלגעת גם בדבר הזה.

<דב ליטבינוף: ב-2006 היה צוות שהכין את מסמך המדיניות לעתידו של ים המלח והמסמך הזה לא הושלם.

<דב ליטבינוף: אנחנו מבקשים שישלימו, שתהיה החלטת ממשלה שישלימו את מסמך המדיניות לים המלח, איך ממשיכים מפה והלאה, מה קורה עם הים, מה עושים עם הים.

<דב ליטבינוף: הים הזה ממשיך להתייבש וממשיך לייצר בעיות והים הזה הוא נכס לאומי ובינלאומי.

<דב ליטבינוף: אמר את זה ידידי ראש מועצת מגילות, אריה, שהוא נכס בינלאומי, וככזה גם צריך להתייחס ולהמשיך את מסמך המדיניות ולחדש את הפעילות של הוועדה הזאת.

<דב ליטבינוף: פיצוי מיידי או מה שנקרא קרן מיוחדת.

<דב ליטבינוף: אני לא אומר פיצוי בכסף, שיבואו וייתנו לכל תושב פה כסף, זה ברור שזו לא הכוונה, אבל התחדשות, קליטה, בנייה, חידוש התיירות, העתקתה של התיירות שנפגעה ומקומות שזנחנו, זה נאמר גם במינרל, להעתיק את מינרל למקום אחר או את אזור התיירות בעין גדי ולתת פרנסה בכל זאת לאנשים להמשיך להתקיים במקום הזה.

<דב ליטבינוף: החלטות ממשלה מעשיות, כמו שאמרתי, חקיקת חירום לגבי האזור, הסדרת הביטוח למועצות באזור הבולענים.

<דב ליטבינוף: זו סוגיה מאוד כואבת, אף אחד לא נותן פתרון לעניין הזה.

<דב ליטבינוף: משנת 98' יש פה חבות אישית של ראשי הרשויות שנתבעים כתוצאה מפגיעה בחיי אדם.

<דב ליטבינוף: זה דבר שהוא לא מתקבל על הדעת, אני לא יצרתי את הבולענים.

<דב ליטבינוף: דרכי פעולה.

<דב ליטבינוף: המועצה האזורית תמר, מגילות, בסיוע המשרד להגנת הסביבה, מרכז מדעי ים המלח, יובילו את מסמך המדיניות לעתיד ים המלח, כולל הטמעה של ידע נוסף שהצטבר בינתיים משנת 2006 באזור שלנו.

<דב ליטבינוף: אנחנו עכשיו פותחים את מכון המחקר למצדה, יש לנו הרבה מאוד ידע שהצטבר באזור שלנו ואנחנו יכולים לתרום לנושא הזה הרבה מאוד.

<דב ליטבינוף: גיוס צוות מקצועי בינלאומי מלווה, בחירת צוות מדענים וקובעי מדיניות מוביל מצומצם, גיבוש תכנית פעולה מקצועית והצגתה לממשלה, בסופו של דבר, להחלטת ממשלה, כשיש הסכמות, כי הרי צריך להביע הסכמות לפני שמביאים להחלטת ממשלה, כי אחרת זו החלטה שאין לה שום תוקף.

<דב ליטבינוף: זה בקצרה.

<דב ליטבינוף: ובנימה אישית, אני אומר לחברים שלי פה, גם ממגילות וגם מתמר ומעין גדי וממצפה שלם, תפתחו את הלב.

<דב ליטבינוף: אנחנו במצב קשה מאוד, אנשים לא מצליחים להבין עד כמה המצב שלנו קשה כתוצאה מהסיפור הזה של הבולענים.

<דב ליטבינוף: אנחנו, כראשי מועצות יכולים לזעוק את זה, ללכת לנסות ולהתדפק כל פעם על דלת אחרת, לנסות לגייס פה ושם כמה גרושים, אבל אם הזעקה הזאת לא תצא מכולנו יחד ותהיה לנו כתובת אחת שאנחנו יכולים לפנות אליה יהיה לנו קשה מאוד להמשיך את החיים כאן.

<דב ליטבינוף: קשה מאוד.

<דב ליטבינוף: תודה.

זאב בנימין בגין: יש לי שאלה, אדוני היושב ראש.

זאב בנימין בגין: קודם אני רק אקדים, אמרת בנימה אישית, בנפלאות החיים בעין גדי ביקר חבר הכנסת בגין לפני יותר מ-50 שנה.

זאב בנימין בגין: שלחתי לחברים את קטע העיתון מ-62', שם נכתב בטעות שהוא היה עם אשתו, אבל הוא היה עם כלתי בטרם התחתנו, אז יש איזה המשכיות בחיים.

<דב ליטבינוף: עם אשתך הוא היה.

<דב ליטבינוף: אמרת עם כלתי בטרם התחתנו, לא, עם כלתו בטרם התחתנתם.

זאב בנימין בגין: יש שני פירושים, כן, היא כלתו אחרי שכלתי הפכה לכלה כלולה.

זאב בנימין בגין: אז הכול כלול.

זאב בנימין בגין: בסדר, מנפלאות העברית.

זאב בנימין בגין: רק אצלנו יש, כלה וכלה.

זאב בנימין בגין: זה רק בעברית.

זאב בנימין בגין: אני רוצה לשאול, עדנה לרמן החלה, או סיכמה תכנית מתאר לים המלח, תמ"א 13, מה מצבה הסטטוטורי?

<קריאה: נגנזה - - - מסמך מדינה במועצה הארצית.

זאב בנימין בגין: הוקפאה, למה?

<שמעון דניאל: כי כשבינת שוורץ מונתה לתפקידה התקבלה החלטה, לא רק בתכנית הזו, לעצור את כל התכניות האלה ו - - -

<קריאה: לעשות תמ"א אחת.

זאב בנימין בגין: אז שאלתי בהמשך היא, לפעמים זה משיק, האם היעדר הסטטוטוריקה יש לו נגיעה להתפתחות.

<שמעון דניאל: ראשית כן, שנית, תמ"א 13 לא הייתה פותרת את הבעיה הסטטוטורית, היא לא הייתה נותנת מענה, כי ברמה שלה זו לא הרמה שנדרשת.

זאב בנימין בגין: צריך סטטוטוריקה מקומית, חקיקה.

<שמעון דניאל: התשובה היא כן.

דוד אמסלם: אני אגיד לך, חבר הכנסת בגין, אני לא רוצה לקחת את הדיון לשם.

דוד אמסלם: אחד מהסיכומים שסיכמנו בישיבה הקודמת, אני לא רוצה לפתוח את זה כאן, אנחנו נעשה את זה בישיבה הבאה, זה הנחיות התכנון לוועדות המקומיות.

דוד אמסלם: זה בנושא של ההתפתחות המקומית של היישובים, שלא יקרה את הסיפור של הגשר למטה.

דוד אמסלם: בבקשה, אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לאריה כהן.

דוד אמסלם: בבקשה, אריה.

<אריה כהן: באמת תודה לכבוד היושב ראש ולחברי הכנסת בגין וברושי, תודה למארחים, עין גדי ומועצה אזורית תמר וחברי מצפה שלם וכל הנוכחים.

<אריה כהן: אפרופו הישיבה שלכם ביוני, אני כבר ראש המועצה השלישי מיוני.

דוד אמסלם: בוא לא נפתח את הנושא, נתקדם.

<אריה כהן: לא, כל מה שרציתי להגיד שאני קצת בשלבי למידה.

<אריה כהן: זו הייתה כל המטרה.

<אריה כהן: אבל אני רוצה לדבר על ההתיישבות וההתיישבות בעיניי, צריך להגדיר מה זה התיישבות.

<אריה כהן: אנחנו מדברים על מועצה אזורית מגילות, בעיניי זה השער המזרחי של ירושלים והשער המזרחי של מעלה אדומים ולדעתי אלה ואלה חייבים אחד את השני ואנחנו גם חייבים את מועצה אזורית תמר מדרום.

<אריה כהן: זאת אומרת הציר הזה שאנחנו מדברים עליו שמוביל מירדן לירושלים הוא ציר שחייבים לחזק אותו ולדעתי זה חלק מהדברים שאנחנו רוצים לדבר היום.

<אריה כהן: אני לא ארחיב פה את הדיבור על בולענים, עיניכם הרואות, הקטסטרופה גדולה, היישובים פה סובלים.

<אריה כהן: זה לא רק יישובים, כל הזמן אנחנו אומרים יישובים ומועצות, זה אנשים ואני באמת אשאיר את זכות הדיבור יותר לאנשים שיראו את כאבם.

<אריה כהן: מבחינתי אני רק רוצה להשלים את דב בשלושה דברים.

<אריה כהן: צריך פה, אל"ף, סוג של פיצויים.

<אריה כהן: הפיצויים הם בשתי רמות, אחת, משהו שנסתדר איתו בשנים הקרובות, אמצעי ייצור חלופיים כאלה ואחרים, פרויקט כזה או אחר, שתיכף יציגו פה, ובי"ת, תמיכה בכל התשתיות.

<אריה כהן: גם על זה דיברנו, אתם ראיתם מה זה עושה לכביש, עוברים פה מיליון וחצי, 2 מיליון כלי רכב.

<אריה כהן: ובאמת לדאוג לתשתיות האלה, לתשתית החיים היומיומית.

<אריה כהן: וגימ"ל, הבקשה הייחודית שלי, ואני רוצה לשים אותה גם פה על השולחן, ששימי, החברה הממשלתית להגנת ים המלח, אינה פועלת בתחום צפון ים המלח, מה שאני קורא, ואני חושב שכחברה שהוכיחה את עצמה ואת יכולתה באמת לשקם את התשתיות יש מקום לקבל החלטת ממשלה שתפעל גם אצלנו.

<אריה כהן: תודה.

דוד אמסלם: תודה, אריה.

דוד אמסלם: קודם כל, אריה, מגיע לך מזל טוב.

דוד אמסלם: לאריה יש היום יום הולדת, מזל טוב, ודבר שני, בהצלחה בתפקיד.

<דב ליטבינוף: אז איזה מתנה הבאת לו?

דוד אמסלם: אתה הפתעת אותי, כמה תמרים יש לי פה באוטו.

זאב בנימין בגין: הוא הביא הרבה רצון טוב במתנה.

דוד אמסלם: כן, הבאתי את הוועדה.

דוד אמסלם: דוד קובץ', יו"ר קיבוץ עין גדי.

<דוד קובץ': שלום לכולם, אני מזכיר ויושב ראש הקיבוץ המארח, תודה שבאתם.

<דוד קובץ': אני עברתי לכאן בעיקר משום שמה שאני אגיד הוא כאין וכאפס ממה שאריה שחל, ממייסדי עין גדי, מעומק לבו ועשר אצבעותיו יגיד, ולכן אני מעביר לו את רשות הדיבור.

<אריה שחל: כאין וכאפס מציבה לי אתגר, אני לא יודע אם אני יכול לעמוד בו, אבל אני אגיד כמה דברים.

<אריה שחל: אני אשתדל לא להרחיב כי למעשה עיקרי הדברים נאמרו.

<אריה שחל: אני רוצה אולי קצת לצבוע אותם בצבע שלנו, בצבע המקומי.

<אריה שחל: אני חי בעין גדי 60 שנה, עכשיו בינואר בדיוק מלאו 60 שנה לקיבוץ עין גדי, ב-10 בינואר.

<אריה שחל: אני חושב שפעם ראשונה, מי שמכיר אותי, יש פה מעטים שמכירים אותי, אבל מכירים אותי שאני לא איש היסטרי, פעם ראשונה יש חרדה לעצם קיומו של היישוב.

<אריה שחל: זה לא היה כשלא היה כביש, וחבר הכנסת בני בגין הזכיר את זה, לא מדרום ולא מצפון, זה לא היה כשלא היינו מחוברים לשום תשתית של מדינת ישראל, וזה קיים היום במאה ה-21.

<אריה שחל: זה הרקע לכל העניין והחרדה של האנשים, החרדה האנושית, היא אמיתית.

<אריה שחל: מוכרחים לקחת את העניין הזה בחשבון.

<אריה שחל: אני יודע במצפה שלם, אמנם לא 60 שנה, אבל גם כן עשרות שנים והנושא הזה קיים.

<אריה שחל: קיבוץ עין גדי כלכלית נשען על שלוש רגליים, שלוש זרועות, חקלאות, שלמעשה נעלמה, ראינו את זה היום.

<אריה שחל: אנחנו פועלים עכשיו לשיקום המערכת החקלאית בקשיים גדולים מאוד.

<אריה שחל: אני אעשה קצת הכללה ואני אגיד קשיים בעיקר בירוקרטים, אפשר להגיד משפטיים כאלה ואחרים, קשיים גדולים מאוד, כאילו אנחנו הולכים לעשות איזה משהו שלא קשור לבעיה שאנחנו דנים בה עכשיו, אבל אנחנו מתעקשים וממשיכים.

<אריה שחל: הזרוע השנייה היא מפעל המים המינרלים, שגם פה אנחנו כל פעם מאיימים איומים ממקור זה או אחר, משאבי טבע והקשת המזרחית, אני לא אפרט.

<אריה שחל: סך הכול זה עניין יציב שתורם לנו מאוד.

<אריה שחל: והדבר השלישי זה התיירות, ונדמה לי שגם פה לא צריך לפרט, ראינו את השטח שהיה עליו כפר נופש שלמעשה נעלם, חוף ים המלח למעשה לא נגיש כמעט בשום מקום, עניין התחבורה וכו' וכו'.

<אריה שחל: למעשה צריך לבנות מערכת כלכלית חדשה בעין גדי, צריך להרחיב את התעסוקה הלא חקלאית.

<אריה שחל: גם פה יש לנו כל מיני מגבלות, תמ"אות ב-א' ותב"עות ב-ע', אני בטוח שכולם יודעים למה אני מתכוון, החל מתמ"א 35 והמשך בתב"ע המקומית, יש מגבלות בתוך עין גדי, הפיתוח החקלאי מוגבל מאוד, אבל פיתוח לא חקלאי הוא מוגבל על ידי חוקי מדינת ישראל ואין טעם שאני אפרט עוד.

<אריה שחל: אני מניח שהדברים ידועים.

<אריה שחל: בכל אלה אנחנו מתמודדים ויש החלטות ממשלה, הנושא היה במליאת הממשלה כמה פעמים, בקבינט החברתי כלכלי וכו' וכו', אבל הדברים הם קשים מאוד.

<אריה שחל: לפני כעשר שנים נעשתה פעולה ראשונה לסיוע.

<אריה שחל: כמה מהשותפים לפעולה הזו יושבים פה ויודעים על מה אני מדבר, הסיוע הזה לא הושלם עד היום, אנחנו גם לא נקבל את כל מה שהקציבו לנו, שוב, בגלל כל מיני פרשנויות בכל מיני כיוונים, אבל גם בגלל ה - - - מוכרח להיות שינוי מהותי בגישה של הממסד לאזור ים המלח ובעיקר ליישובים ולתושבים.

<אריה שחל: יש תקציבי ממשלה, הזכירו 120 מיליון שקל לטיפול בבעיות ים המלח, הבעיות שיש לתושבים הן לא כלולות בבעיות של אזור ים המלח.

<אריה שחל: כלול המחקר, כלולות דרכי גישה למצדה, כלולים עוד כמה וכמה וכמה דברים, אבל האנשים שיושבים פה וחיים פה, שנתקלים בבעיות שהזכירו אותן לאורך כל היום ואני לא אחזור עליהן, זה לא בעיות של המדינה, זה לא תלוי בתקציב - - - ולא בשום תקציב אחר.

<אריה שחל: מוכרחים לעשות איזה שהוא שינוי בהבנה, בגישה, בהתייחסות לכל מה שקורה פה.

<אריה שחל: אני מאוד שמח על ההתכנסות של הפורום הזה כי אני חושב שאני מדבר אל אנשים שזה גם בידם, לא רק הם, יש עוד אנשים שהם קצת חסרים פה, אנשי הממשלה עצמה, אבל זה גם בידיכם.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לשימי.

דוד אמסלם: שימי, בבקשה.

דוד אמסלם: הייתי מבקש מהדוברים, ככה שתיים-שלוש דקות בנקודות המרכזיות, כדי לקדם את הדיון.

<שמעון דניאל: אני לא אאריך, כמו שהתבקשתי.

<שמעון דניאל: בהמשך למה שנאמר פה והחלטות הממשלה, אז במסגרת החלטת הממשלה על פיתוח ושיקום ים המלח התקבלה עוד החלטה, בדיוק בכיוונים הפרקטיים, במסגרת המשימות שהוטלו על ועדת השלושה שאמורה לוודא את דרך ביצוע ההחלטה.

<שמעון דניאל: השלושה זה משרד האוצר, משרד התיירות והמשרד להגנת הסביבה ומזומנים לעניין הזה בהתאם לצורך ולעניין גורמים נוספים.

<שמעון דניאל: זה בגדול, אבל הצוות זה השלושה.

<שמעון דניאל: אחת המטלות שהוטלה עליהם זה להתחיל להקים צוות מומחים שיעסוק בדיוק בסוגיות הפרקטיות שנוגעות למה שדובר פה, על איך חיים פה, איך מתנהלים, לא מסמכי מדיניות ברמה הגבוהה, שהם חשובים לכשעצמם, על איך ממשיכים לחיות פה, איך מקיימים פה אורח חיים, איך נותנים למערכת ולאנשים פה כלים פרקטיים להתמודדות.

<שמעון דניאל: למשל מהרמה הסטטוטורית, איך יוצרים תשתית סטטוטורית לתכנון ואחרי זה בהיתר בנייה, מי שצריך לתת את היתר הבנייה, איך הוא נדרש לו, איך הוא נותן את היתר הבנייה כי זה אתגר לא פשוט.

<שמעון דניאל: מה המנגנונים לפיצוי, למשל מטע תמרים, חקלאות, גשר, מה שראינו, תחנת דלק.

<שמעון דניאל: מה קורה, איך מטפלים בזה, מי מתכנס, מחליט מה המתודולוגיה, סדר החלטות.

<שמעון דניאל: אז אותו צוות הוקם, הוא מבצע עכשיו את העבודה שלו ואם הכול יהיה כמו שצריך אנחנו נסיים את העבודה תוך, אני מניח, מספר שבועות.

<שמעון דניאל: הצוות הזה אמור לשים תכנית עבודה.

<שמעון דניאל: הוא לא בא עם פתרונות, אגב, הוא מגיע עם מיפוי מאוד מסודר של כל הפערים שנדרשים - - -

איתן ברושי: שימי, מי מינה את הצוות?

<שמעון דניאל: חל"י קיבלה את המנדט, אני את הצוות.

<שמעון דניאל: אני מיניתי, אני בחרתי את הצוות, הצגתי אותו בוועדה - - -

איתן ברושי: לא, מי נתן לחל"י את המנדט.

<שמעון דניאל: המנדט ניתן לנו על ידי ועדת השלושה, אנחנו גם תוקצבנו דרך ועדת השלושה.

<דב ליטבינוף: אנחנו לא מכירים את העבודה של הצוות.

<שמעון דניאל: עדיין לא, העבודה עוד לא יצאה - - - היא עוד לא הושלמה.

<שמעון דניאל: בצוות חברים - - -

דוד אמסלם: לא חשוב, מתי אתם מסיימים את העבודה?

<שמעון דניאל: העבודה הזו, שאמורה לתת את המיפוי והיא תיתן גם בחלק מהדברים המלצות לפתרונות, לא מלא, כי עדיין יש את ההשלמה, אנחנו נסיים אותה, אני מניח, תוך מספר שבועות, שבועיים-שלושה, אנחנו ממש לקראת הסוף.

דוד אמסלם: זה חשוב לי, אני אסביר.

זאב בנימין בגין: היא נתנה לעיון למועצות?

<שמעון דניאל: היא תוצג בכל שטח - - -

דוד אמסלם: דקה, אני אסביר למה אני שואל.

דוד אמסלם: אני מתכוון לעשות דיון המשך לכן אני רוצה לדעת מתי אתה מסיים.

דוד אמסלם: מבחינתי העבודה הסתיימה אחרי שהיא הוצגה לחברי המועצה וליישובים כאן, קיבלה את ההתייחסות שלהם, תורגמה הלכה למעשה בהחלטות אופרטיביות.

דוד אמסלם: אותי מעניינות המסקנות האופרטיביות, מה פדרו עושה מחר בבוקר.

דוד אמסלם: כל הסיפור, בולענים, פחות, אני רוצה את הטווח הכי קצר שאתה יכול להביא את זה, מתי?

דוד אמסלם: אחרי שאמרתי את כל הסיבוב, גמרת את הסיבוב.

<שמעון דניאל: אני מניח, כמו שאמרתי, אנחנו נוכל להניח טיוטה להתייחסות - - -

דוד אמסלם: לא, אחרי.

<שמעון דניאל: זה ייקח לי שבועיים-שלושה, ייקח לנו עוד כחודשיים-שלושה לעשות את הסבב.

דוד אמסלם: לא, לא, לא.

דוד אמסלם: אני רוצה את זה בטווחים - - - אני אקבע את הוועדה בעוד חודשיים מהיום.

<שמעון דניאל: אנחנו נעשה את הכול שיהיה.

דוד אמסלם: לא, אני אסביר.

דוד אמסלם: אני לא רוצה למסמס את האירוע.

דוד אמסלם: אני רואה כאן את המצוקה, אנשים מחכים לפתרונות.

דוד אמסלם: אם היה אצלי הפתרון, הייתי חותך אותו כבר אצלי.

דוד אמסלם: היות שאני רק ועדה בכנסת, אני בעצם מציף את זה ואני לא אתן למערכות להירדם בעניין, לכן אני מבקש סדר לוחות זמנים די קצר.

<שמעון דניאל: אני אעשה את הכול כדי שזה יהיה בלוחות הזמנים האלה שאתה מדבר עליהם.

<שמעון דניאל: רק אני אומר עוד פעם, העבודה הזו, אין בה פתרונות קסם, שלא - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, שום דבר פה לא קסם, הכול פשוט.

דוד אמסלם: גם הפתרונות הם די ברורים, הכיוונים.

דוד אמסלם: אני אקבע בסוף בסיכום את הדיון לעוד חודשיים, אני מבקש שאם שבועיים לפני תום החודשיים אתה רואה שאתה צריך עוד שבועיים תתקשר כדי שנדחה.

<שמעון דניאל: מעולה, כן.

<דב ליטבינוף: אם מדובר על פיצוי ודברים כאלה תדברו גם עם המועצות.

דוד אמסלם: אמרתי, מבחינתי - - - אתה כנראה עדיין ב - - - אני כבר הגדרתי, העבודה מושלמת אחרי שהיא מקבלת את ההתייחסות שלכם.

דוד אמסלם: תשבו גם עם חלק מהתושבים, תשמעו גם מה הם אומרים, כדי לסגור את כל הפינה.

<שמעון דניאל: העבודה מתבססת על עבודות שנעשו בעבר, מחוברים אליה גם המכון הגיאולוגי, ואנחנו נציג את הדברים.

<שמעון דניאל: אני יכול לומר שעולה באופן ברור שקיים צורך אמיתי לכלים בשטח, עולה צורך ברור להמשיך את המחקר ואת הניטור כי זה נדבך מאוד מרכזי ועולה צורך ברור שיהיה משרד אחראי שהוא לא משרד התיירות, אלא משרד אחראי ועולה גם צורך ברור בגורם מרכזי אחד, שלא מול 200,000 גורמים.

<שמעון דניאל: עולים כל מיני צרכים ואת כל הדברים האלה אנחנו נציג.

<שמעון דניאל: עד כאן, אני חושב, בשלב הזה.

דוד אמסלם: תודה, שימי, באמת, תודה גם על האינפורמציה.

דוד אמסלם: הייתי מבקש לשמוע את שאול גולדשטיין.

<שאול גולדשטיין: טוב, אנחנו מסכימים לכל מה שנאמר לפנינו.

<שאול גולדשטיין: דודי, אתה ביקשת שנתרכז בהשפעה על האדם, הכנו מצגת מאוד יפה איך הטבע פה נפגע קשות מהמצב הנוכחי.

<שאול גולדשטיין: אני רוצה לחדש להרבה אנשים פה, אין פה האדם נגד הטבע או הטבע נגד האדם, האדם פה בלי הטבע זה לא אותו אדם.

<שאול גולדשטיין: לכן המגמה של התכנית שנעשתה במשרד התיירות והמשרד להגנת הסביבה, אנחנו ויחד עם האוצר, הייתה בדיוק בנקודה הזאת, איך מוסיפים עוד מטיילים לכאן למרות המצב הקשה.

<שאול גולדשטיין: השקענו לכל אורך ים המלח פרויקטים שאמורים להביא עוד תיירים, כי בסופו של דבר כשמחפשים מקומות תעסוקה במקום כזה כנראה התעסוקה העיקרית פה תהיה תיירות ועל מנת שלאנשים יהיה מה לראות מישהו צריך לטפל בדברים האלה.

<שאול גולדשטיין: אז שיקמנו עתיקות, הרמנו מפלסים של עתיקות, שיקמנו נחלים, שיקמנו בריכות, שיקמנו טיילות.

<שאול גולדשטיין: בקיבוץ הזה אנחנו בכמה וכמה פרויקטים שרוצים להריץ על מנת שיבואו לפה יותר תיירים.

<שאול גולדשטיין: זו מטרת הפרויקט ואני חושב שאם ניקח את היתרון היחסי של המקום, שבעיניי הוא אחד היפים בעולם, ונמקסם אותו, הוא יביא עוד ועוד מטיילים וכמובן הוא גם יביא עוד ועוד פרנסה לתושבי האזור.

<שאול גולדשטיין: אם תרצה, נראה את המצגת, אם לא, עד כאן דבריי.

זאב בנימין בגין: שאול, מה הוא ההיקף הכספי של ההשקעה בתכנית הזאת?

<שאול גולדשטיין: ההיקף הכספי, יש שני חלקים בהיקף, חלק אחד אצל חל"י, שימי יכול להגיד אותו, חלק שני זה אצלנו, זה כ-120 מיליון שקל, חלקם למכון הגיאולוגי.

זאב בנימין בגין: לכמה שנים?

<שאול גולדשטיין: זה הולך להסתיים השנה.

<שאול גולדשטיין: אולי נגרור את זה עוד שנה, כל הפרויקטים בעבודה, זה יסתיים השנה או מקסימום עוד כמה חודשים.

זאב בנימין בגין: ויש תכנית המשך?

זאב בנימין בגין: או בקשה לתקציב המשך?

<שאול גולדשטיין: לצערנו לא.

<שאול גולדשטיין: אנחנו טיפלנו בדבר שאנחנו יודעים לטפל בו.

<שאול גולדשטיין: לדעתנו אין תכנית המשך, אין כוונה כזאת, אבל כמובן שנברך על כל תכנית המשך.

דוד אמסלם: בוא נראה את המצגת, הכנתם.

<הראל בן שחר: יש מצגת וסרט.

<שאול גולדשטיין: הראל בן שחר, תושב ערבה ומנהל מרחב, תושב עין תמר.

<גלעד גבאי: 12 שעות בפסח.

<גלעד גבאי: מה שחשוב לראות, אם אתם מסתכלים, אתם רואים את כביש 90 בפעולה, אתם רואים את כל האנשים שהולכים שם, אלה אנשים שמטיילים בנחל דוד ואנחנו רואים את חניית הספיגה, שכולה עכשיו בתחום הבולענים, שעדיין בפסח 2014 תפקדה.

<הראל בן שחר: אפשר לראות את החניון פה, כמה הוא מלא.

<גלעד גבאי: מה שחשוב להבין, אנחנו נראה את זה גם במצגת, אם נספיק.

<גלעד גבאי: תסתכלו שמאלה, אתם רואים את הים, אתם רואים את השטח בחניית הספיגה, שהוא כולו בולענים, כרגע הוא מתחיל להתמלא לאורך היום.

<גלעד גבאי: זאת אומרת שחניית השמורה כבר גלשה מזמן ברגע שהוא מתחיל להתמלא.

<גלעד גבאי: אתם רואים את הכמויות של האנשים, אנחנו מדברים על שבוע של פסח, 135,000 איש מבקרים רק בנחל הזה, בנחל דוד, אנחנו לא מדברים על נחל ערוגות ובית הכנסת העתיק ושאר האתרים.

<גלעד גבאי: חשוב לראות את זה כי אתם מבינים את החשיבות של הכביש ושל השטח הזה שהוא בעצם העורף של כל מה שקורה פה ובעצם הבולענים לקחו את כל האזור הזה והיום להפעיל ולממשק את השמורה הזאת זה כמעט בלתי אפשרי.

<גלעד גבאי: היום, ברגע שחניית השמורה התמלאה אי אפשר לקלוט יותר אנשים.

<גלעד גבאי: אני לא מדבר על השבעה חודשים שעברנו עם כביש חד סטרי וכל מה שקרה.

<גלעד גבאי: אנחנו משווים פסח לפסח, ירידה של משהו כמו 20%.

<גלעד גבאי: אני לא מדבר איתך על חוויית הביקור, של אנשים שעמדו פה שעות ו - - - קצת על השפעת הבולענים על עין גדי.

<גלעד גבאי: חשוב לי להגיד בפתיחה שהתופעה הזו משפיעה על כל המרחב, יש לה השפעה אדירה.

<גלעד גבאי: חשוב גם להגיד שזו בעיה משותפת.

<גלעד גבאי: כל האמירות האלה שנזרקות פה, - - - מה יותר חשוב, בכלל לא רלוונטי.

<גלעד גבאי: כדי להצליח בעניין הזה צריכים לעשות את הדברים ביחד.

<גלעד גבאי: אנחנו בכל מקרה בעניין הזה לגמרי ביחד עם כל מי שמשתתף פה, אם זה המועצות, אם זה הקיבוץ, אם זה חל"י, כל מי שפועל פה במרחב הזה כי אחרת פשוט זה לא יצליח.

<גלעד גבאי: השפעות.

<גלעד גבאי: אני לא אלאה אתכם בפוקוס היותר גדול כי לדעתי הראייה הנכונה היא צומת ליד או צומת הערבה, אבל התמקדנו קצת במה קורה בנווה עין גדי.

<גלעד גבאי: חשוב להבין שכשאנחנו אומרים נווה עין גדי זה כבר קפיצת מדרגה, כי פעם כל אחד דיבר על האתר שלו לבד, היום אנחנו רואים את זה כאתר אחד משותף והראייה היא כוללת.

<גלעד גבאי: בעצם סגירת כביש 90, ראינו אותו, המעקף הזמני והמעקף הזמני זמני שהיה תוך כדי, צרה מאוד גדולה.

<גלעד גבאי: צורך בהעתקת תשתיות.

<גלעד גבאי: צריך להבין, כמו שאמר יושב ראש הוועדה, לתקן את הבולענים אי אפשר, אז מה קורה?

<גלעד גבאי: הולכים מערבה, לזה יש הרבה משמעויות.

<גלעד גבאי: רוב השטחים שהולכים מערבה הם שטחי שמורות טבע כאלה ואחרים ולכן השותפות והמעורבות הגבוהה בעניין הזה.

<גלעד גבאי: כרגע לטווח הקצר האופציות היחידות שיש הן ללכת מערבה.

<גלעד גבאי: עד שתהיה נגישות לים ועד שיהיו דברים אחרים האופציה היא לטפל במה שאפשר, מה שנמצא באזור הבטוח, לפתח אותו ולשפר אותו.

<גלעד גבאי: כמובן דובר פה על פגיעה בשטחים החקלאיים, הקושי בממשק של ניהול השמורה, ראינו.

<גלעד גבאי: כל מה שקורה פה עם בעלי החיים, תיכף נראה.

<גלעד גבאי: חוויית הביקור מאוד מאוד נפגעה.

<גלעד גבאי: צריך לדעת שזה אתר שרק בשלוש התחנות של הרשות פה זה חצי מיליון מבקרים בשנה.

<גלעד גבאי: זאת אומרת חוויית הביקור מאוד מאוד נפגעה, אי אפשר היה לבקר פה ולעשות את כל האתרים, עמדו פה שעות, עמדו פה בפקקים ואנחנו רואים את זה ולדעתי אנחנו גם נראה את זה בהמשך.

<גלעד גבאי: לוקח לדברים האלה זמן.

<גלעד גבאי: כמובן ירידה במספרי המבקרים, בולענים ראינו.

<גלעד גבאי: זאת הרצועה.

<גלעד גבאי: אנחנו רואים את הכביש הזמני.

<גלעד גבאי: צריך להבין - - -

דוד אמסלם: אני רק מבקש, אנחנו מכירים, התרשמנו, תעבור שתי דקות לתת לנו את הפאנץ' ליין ונתקדם.

<גלעד גבאי: אנחנו מדברים על התשתיות.

<גלעד גבאי: כמובן שחוף השמורה, שהיה פה, שגם כן היה אטרקציה, נעלם לגמרי ואי אפשר לטייל בו.

<גלעד גבאי: אנחנו רואים את מה שקורה עם בעלי החיים.

<גלעד גבאי: אתם רואים פה את עדר היעלים, אחד העדרים הגדולים בישראל, 200 פרטים בספירה האחרונה, לצערנו המספרים לא עלו כל כך אבל זה מה שיש.

<גלעד גבאי: אבל עכשיו באמצע השטח שלהם עובר המעקף ואתם רואים אוטובוס ויעלים.

<גלעד גבאי: אנחנו רואים פה את האזורים שלא נגישים אליהם, צבי שנפל לתוך בולען, יעל שנדרס.

<גלעד גבאי: נתוני מבקרים.

<גלעד גבאי: ירידה של 20% בין פסח לפסח.

<גלעד גבאי: אנחנו רואים את הפקקים שהיו, פשוט אנשים עמדו פה ולא יכולים היו להיכנס, אז הם פשוט הסתובבו.

<גלעד גבאי: מה עושים כרגע?

<גלעד גבאי: כרגע בתכנון טיילת שתחבר את כל אתרי הנווה, שיקום צומח.

<גלעד גבאי: ראינו את זה מהכביש, חבל שלא הסברנו על זה, הארכת שעות ביקור ובעצם העצמת החוויה.

<גלעד גבאי: בעצם הכוונה בתוך הנווה הזה לקשור את כל השכבות שקיימות פה, טבע, היסטוריה קרובה, היסטוריה רחוקה ואז בעצם גם לאפשר למי שבא לבקר פה חוויה יותר טובה וגם פריסה יותר טובה לימים.

<גלעד גבאי: אם השמורה נסגרת בארבע ובאתרים אחרים אפשר לבקר אפילו בלילה ולכן אפשר לשפר את הדבר הזה.

<גלעד גבאי: טיפול בדרכים הפנימיות.

<גלעד גבאי: אתרים ארכיאולוגיים, טיפלנו פה בשלושה אתרים מרכזיים בצורה שבהחלט משפרת פה את חווית הביקור.

<גלעד גבאי: ואנחנו מלווים את כל הדבר הזה בניטור וניטור אקולוגי.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: הייתי רוצה לשמוע, ברשותכם, את גונדי שחל, תושבת המקום.

<גונדי שחל: שלום לכולם.

<גונדי שחל: אני רוצה קודם כל לברך את היוזמה שסוף סוף חושבים קצת על כמה התושבים שגרים פה באזור הנפלא הזה.

<גונדי שחל: אני כ-30 שנה חיה בעין גדי, באתי מגרמניה לפה וכעשר שנים אני עובדת בשביל ארגון אקופיס מזרח תיכון, שאנחנו ארגון חוצה גבולות ואני כתושבת האזור פה עובדת הרבה על מה שקורה עם ים המלח.

<גונדי שחל: מהחוויות שלי פה בתור תושבת האזור, בשנים האחרונות ראיתי כמה בעיות שאני לא ראיתי פתרון.

<גונדי שחל: אל"ף, בכל ים המלח אין בעצם חוף אחד פתוח שאפשר לגשת.

<גונדי שחל: אני גם מורת דרך, אין איפה לעצור רגע עם אוטובוס של תיירים ואפילו לדבר על הבולענים זה בעייתי, כי אין איפה לעמוד ובאמת להסתכל על זה בעין גדי.

<גונדי שחל: אני חושבת שאנחנו צריכים לחשוב איך לנצל את הבעיות שנוצרות ולעשות אולי אפילו מרפסת תצפית על הבולענים עם הסברים שאנשים יכולים בבטיחות לעצור וללמוד על זה.

<גונדי שחל: אני חושבת שאנחנו יכולים להפוך את זה למשהו לטובתנו.

<גונדי שחל: מאז שנסגר הכביש אין תחנת דלק בין הצפון לנווה זוהר, כל יום רואים פה צעירים ואנשים שעוברים פה שפשוט נתקעים בלי דלק.

<גונדי שחל: בתור חבר קיבוץ אפילו אסור לי מבחינת החוק למכור להם דלק מהתחנה שלנו.

<גונדי שחל: אנשים ממש לא יודעים, כבר פגשתי אנשים טובים שנסעו בשביל אנשים אחרים 50 קילומטר ויותר בשביל לעזור להם להגיע לדלק.

<גונדי שחל: לזה, אני חושבת, צריך לתת מענה.

<גונדי שחל: אין איפה לשים את האוהל.

<גונדי שחל: אנשים שאני מכירה ביקשו ממני לתת לילדים שלהם לשים את האוהל אצלנו בגינה, כי אין איפה.

<גונדי שחל: כל מיני דברים קטנים כאלה שפשוט אנשים באים ואין שום תשתית יותר, הכול הלך.

<גונדי שחל: נכון שאנחנו נצטרך ללמוד לחיות עם הבולענים האלה, וגם אם אנחנו נעבוד על פתרון גדול יותר זה ייקח המון זמן, שנים שנים עד שיזוז משהו לטובת ים המלח.

<גונדי שחל: אבל מה שחסר לי פה ושלא שמעתי זה שני פתרונות שאנחנו היינו רוצים לראות בתור ארגון וגם אני, בתור תושבת האזור.

<גונדי שחל: קודם כל זה זרימה של יותר מים בירדן הדרומי.

<גונדי שחל: צריך להביא יותר מים, היום זה פיפי וביוב שזורם שם.

<גונדי שחל: שנים כבר הובטח לנו שתהיה זרימה בירדן ושיטפלו בזה.

<גונדי שחל: דבר שני, אני הייתי רוצה גם טיפול בדרום ים המלח, במים שמתאדים בבריכות האידוי של מפעלי ים המלח.

<גונדי שחל: לדעתי אנחנו אזור מדהים שאין מקום יותר יפה בעולם כולו, אם אתם שואלים אותו, ואנחנו הפכנו יותר מחצי מהים לאזור תעשייתי ואנחנו ממשיכים לאבד את המים.

<גונדי שחל: לפי ידיעתי אין אפילו תשלום על מי ים המלח ששואבים החוצה.

<גונדי שחל: אני חושבת שהדרום כבר הפך להיות אזור תעשייתי ועכשיו ממשיכים להוריד את המים.

<גונדי שחל: לא יכול להיות ש-business us usual ושלא ניתן את הדעת על למצוא פתרונות אחרים להוצאות המינרלים, שצריך להמשיך באידוי המים באותו קצב ואפילו לחשוב כל פעם על איך להגביר את הקצב.

<גונדי שחל: גם פה צריך לתת את הדעת להאט את הקצב ואיך כן לעצור יותר את ירידת המפלס.

<גונדי שחל: כל פתרון שנמצא פה וצריך למצוא את הפתרונות שעכשיו מדברים עליהם, אין מנוס, אם אנחנו נמשיך להתעלל בים וביהלום הזה בכתר העולמי אז לא יהיה ים המלח.

דוד אמסלם: מאה אחוז, תודה רבה.

דוד אמסלם: אתי בירן, מצפה שלם.

<אתי בירן: שלום לכולם.

<אתי בירן: אני אתי, אני חברת מצפה שלם.

<אתי בירן: לפני שאני אתחיל אז אני אגיד קודם כל תודה גדולה, במיוחד לדוד שלקח עלינו אחריות, על ים המלח, ועומד בהבטחות שלו והגיע אלינו ומזיז ופועל, ולאיתן ברושי, שפשוט שומר עלינו.

<אתי בירן: אז אני קצת זו שעוררתי מהומה, מדבריו של בני בגין, זו אני אתי, בנושא ההתיישבות, אז אני מתנצלת שלא הבנתי את דבריך ואמרתי את מה שאמרתי בישיבה ההיא.

זאב בנימין בגין: הכול בסדר, הרווחתי טיול הנה בינתיים.

<אתי בירן: נכון ואנחנו הרווחנו להכיר אותך.

<אתי בירן: אבל עדיין אני רוצה לספר לכם על מצפה שלם, שהמצב הוא מאוד מאוד קשה.

<אתי בירן: מצפה שלם הוא קיבוץ קטן, הוא הגיע בסוף שנות ה-70 לים המלח, אנחנו הגענו, התיישבנו, הקמנו משפחות, היום יש לי שני ילדים, אחת באוניברסיטה ואחת בצבא והם שואלים אותי 'אמא, לאן אנחנו חוזרים?

<אתי בירן: ' והם מחפשים קיבוצים במרכז הארץ כי הם יודעים שאין להם לאן לחזור.

<אתי בירן: המצב מאוד מאוד קשה, הפרנסה שלנו במצב מאוד מאוד עגום והבעיה הכי עיקרית שאנחנו, המבוגרים, שכאילו אנחנו השורשים, אנחנו אלה שצריכים להראות להם את הדרך, איבדנו את הדרך.

<אתי בירן: בעלי, הוא תיירן כבר 30 שנה, נאלץ למצוא את עבודתו לפני כשנה בעין גב, בכנרת, בתיירות עין גב.

<אתי בירן: זה מצב מאוד מאוד קשה.

<אתי בירן: אנחנו חוצים את כביש הבקעה בלילה, הוא צריך לישון מחוץ לבית הרבה ימים והמצב הוא מאוד מאוד קשה.

<אתי בירן: הרבה אנשים איבדו את פרנסתם ביום אחד, 30 אנשים איבדו את פרנסתם מחוף מינרל, מעבר לאלה שאיבדו, שלא גרים באזור, שבאים וחוזרים.

<אתי בירן: הדבר שמאוד מאפיין את מצפה שלם - - -

דוד אמסלם: אתי, ברשותך, אני יוצא בנושא הזה להתראיין ברדיו, תמשיכי לדבר ואחרי זה ברושי ואני אחזור.

דוד אמסלם: חמש דקות.

דוד אמסלם: (היו"ר איתן ברושי)

<אתי בירן: במצפה שלם, אני מניחה שכמו בעין גדי, כמו בכל התיישבות, יש משולש מאוד מאוד חזק ואף צלע לא יכולה להתקיים בלי השנייה, זה פרנסה, קליטה והחזרת הבנים הביתה.

<אתי בירן: אנחנו לא מצליחים לעשות את זה, פשוט לא מצליחים לעשות את זה.

<אתי בירן: לכן אני חוזרת לנקודה של הכסף, ברור לנו שחייב להיות תחליף לכל מה שנהרס.

<אתי בירן: כלומר ים המלח באמת לא שייך לנו, הוא שייך לעולם, הוא שייך לפנים של מדינת ישראל, אבל אנחנו, אלה המתיישבים כאן ואלה שמתפרנסים מהמקום הזה, חייבים תחליפים, בלי זה לא תהיה קליטה במצפה שלם והבנים שלנו, שגדלו בקבוצות מאוד מאוד קטנות בבתי ילדים וזה יצר אצלם טראומה, הם לא יחזרו הביתה אם לא תהיה מאוד גדולה במצפה שלם.

<אתי בירן: זה המשולש המאוד מאוד נוקשה שקיים בקיבוץ שלנו.

<אתי בירן: קשה לנו להביא קליטה והבנים שלנו, שלא רואים שאנחנו מתרחבים ולא רואים שאנחנו צומחים ולא רואים את העתיד, לא מוכנים לבוא הביתה.

<אתי בירן: ובזה אני אסכם ואני אשמח שעם כל הדברים של שמורות הטבע ושל המדינה באמת באמת הבנתם שקיימים כאן פרים שהם האנשים שהם שומרים על המדינה הזאת, על הגבול המזרחי של המדינה והפנים שלהם תמיד לשלום והפנים שלהם תמיד תמיד להבין את הטבע ולהשתלב בתוך הטבע ולא לפגוע בטבע, אבל אנחנו לא נצליח להתקיים כאן ללא התייחסות של המדינה לפרנסת המקום.

זאב בנימין בגין: שאלה.

זאב בנימין בגין: התכנון של היישוב לכמה משפחות?

זאב בנימין בגין: עוד פעם, אולי זה סטטוטוריקה אולי.

<אתי בירן: לפחות ל-200 או יותר.

<אתי בירן: אריה יכול לתקן אותי.

זאב בנימין בגין: ואתם כמה משפחות היום?

<אתי בירן: 50.

<דב ליטבינוף: אצלנו זה ל-500 משפחות.

<דב ליטבינוף: התכנון ל-500, בעין גדי 500 משפחות.

<דב ליטבינוף: בעין גדי יש 180.

איתן ברושי: אני היושב ראש עכשיו, אני אתן לך זכות דיבור.

<טארק אבו חאמד: אחרי צהריים טובים.

<טארק אבו חאמד: קודם כל תודה רבה על האירוח.

<טארק אבו חאמד: אני טארק אבו חאמד, סגן המדענית הראשית במשרד המדע.

<טארק אבו חאמד: רק נוסיף כמה מילים על ההיבט המחקרי באזור ים המלח.

<טארק אבו חאמד: משרד המדע פועל בתמיכות המחקרית באזור ים המלח, המחקר פה מתבצע על ידי מרכז מדעי ים המלח והערבה, שהוא אחד משמונה מרכזי מחקר שמשרד המדע מממן ברחבי הארץ.

<טארק אבו חאמד: במרכז מדע ים המלח יש ארבע שלוחות, אחת במצפה רמון, ערבה צפונית, ערבה תיכונה ואזור ים המלח.

<טארק אבו חאמד: יש בשלוחה של ים המלח 8 חוקרים בעלי תואר שלישי, שאני חושב שרובם גרים בקיבוץ עין גדי.

<טארק אבו חאמד: בשנת 2008 היו 6 חוקרים והיום 8 חוקרים, אז אנחנו גם מעודדים את האנשים שיעברו לגור באזור הזה, אנשים בעלי תואר שלישי, מהנדסים ועוזרי מחקר.

<טארק אבו חאמד: משרד המדע תומך במרכז מדע ים המלח בסכום של 4 מיליון שקלים בשנה והם גם יכולים להגיש הצעות מחקר לקולות קוראים שאנחנו מממנים.

<טארק אבו חאמד: משרד המדע שמח לראות את הגידול בקצב הפעילות של מרכז מדע ים המלח וגם הגידול במספר החוקרים.

<טארק אבו חאמד: תודה.

<קריאה: יש 13 חוקרים, רק שתדע.

<טארק אבו חאמד: אמרתי שמונה בעלי תואר שלישי.

איתן ברושי: מישהו עוד רוצה להגיד?

איתן ברושי: אז לא להתבייש.

<טובי שור: אני טובי שור ממפעלי ים המלח.

<טובי שור: בדומה לשאול אני גם מסכים עם המסכימים ואני חושב שבסך הכול הדיון הזה התפתח לכיוון טוב, פחות לחפש אשמים, יותר לחשוב איך פותרים את הבעיות והבעיות, בניגוד למה שרגילים במחוזותינו למצוא פתרונות אינסטנט, אז אין פה פתרונות אינסטנט ואלה באמת פתרונות גם מורכבים וגם לטווח ארוך.

<טובי שור: בכל זאת פטור בלא כלום אי אפשר, בעיקר לנוכח מה שגונדי אמרה, אני מזכיר, רוב האנשים שיושבים פה, לפחות חלק ניכר מהם, מכירים את האזור היטב ולכן אולי כמעט מיותר להגיד את זה, אבל צריך לזכור ששאיבת המים של מפעלי ים המלח והזרמתם לאגן הדרומי זה מה שבעצם מחיה את האגן הדרומי.

<טובי שור: בלי ההזרמה הזאת לא היה אגן דרומי, לא היו בתי מלון.

<טובי שור: צריך לזכור את זה.

<טובי שור: וגם חשוב להגיד עוד דבר, אין פה כרגע נציגי המכון הגיאולוגי - - -

זאב בנימין בגין: יש.

זאב בנימין בגין: הוא פה.

<טובי שור: נציג לשעבר, בא והולך.

זאב בנימין בגין: מאיר פה.

זאב בנימין בגין: סליחה.

<טובי שור: לא משנה, אני אגיד דברים שאפשר לבדוק אותם אחר כך עם המכון הגיאולוגי.

<טובי שור: לאחרונה ממש הם הכינו עבודה מאוד מעניינת שבאה לבדוק את הגורמים לגידול בנסיגת המפלס ב-20-30 השנה האחרונות והעבודה מוכיחה שהגידול הזה לא נובע בכלל מתוספת השאיבה של מפעלי ים המלח ואמנם מפעלי ים המלח ב-20 השנים האחרונות לא הגדילו בכלל את השאיבה שלהם.

<טובי שור: השאיבה נשארה קבועה, כיוון שלא הגדלנו גם את שטחי האידוי.

<טובי שור: יש הרבה מאוד דיס אינפורמציה בתקשורת בנושא הזה, אז אני חושב שכדאי לדעת את זה.

<טובי שור: ושוב, זה לא אמירה שאני אומר, זו לא המצאה שלי, אלא זה מחקר בלתי תלוי שנעשה על ידי המכון הגיאולוגי.

<טובי שור: ושוב אני אומר, הנושא של הבולענים זו בעיה שהיא בעיה הרבה מעבר ליכולת הפתרון של גוף אחד כזה או אחר ולכן הכיוון של למצוא איזה שהוא פתרון הוליסטי שהמדינה מובילה אותו, אני חושב שזו הדרך הנכונה לטפל בזה.

<טובי שור: מבחינה זאת הדיון פה הוא בהחלט בכיוון הנכון.

<טובי שור: (היו"ר דוד אמסלם)

דוד אמסלם: תודה רבה.

זאב בנימין בגין: אולי כדאי להסביר את הנקודה הזו.

זאב בנימין בגין: רק בנקודה הזאת, רבים אינם זוכרים וחלקם אינם יודעים, האגן הדרומי של ים המלח, מדרום למה שפעם היה הלשון של ים המלח, עומקו נגיד לפני 50 שנה היה 2, 3, 4 מטרים, אז אם הירידה במפלס ים המלח, שנובעת מגורמים חיצוניים, בעיקר מאצירת המים ב-א' וב-ע' בכנרת, אבל גם בסוריה וגם - - - בסכירה שלהם, אז כבר מזמן היה מתייבש האגן הדרומי.

זאב בנימין בגין: לא היה שם כלום.

זאב בנימין בגין: היה שם אותו אופי לשטח כמו השטח שאנחנו רואים היום, אם שמים לב, בין האגן הדרומי לבין האגן הצפוני.

זאב בנימין בגין: זה מרחב של בוץ, שאפילו בסנדלי חבלנים לא הצלחנו לנוע שם לפני שנים רבות.

זאב בנימין בגין: לכן דווקא המפעלים, ואין לי מניה במפעלים, הם אלה שבאמצעות בריכה 5 אפשרו את הקמת המלונות והתעשייה התיירותית.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: גיאולוג זה גיאולוג, אתם יודעים.

זאב בנימין בגין: אין מה לעשות.

דוד אמסלם: אין מה לעשות.

זאב בנימין בגין: בדואי זה בדואי.

<דב ליטבינוף: תארו לעצמכם שתעשיית בתי המלון לא הייתה קמה שם והיא הייתה קמה באזור ים המלח האמיתי, לא הייתה תעשיית תיירות בגלל ש - - -

דוד אמסלם: למה אנחנו נתאר?

דוד אמסלם: אתה יודע כמה דברים אני יכול לתאר כל בוקר מה קורה במדינת ישראל?

<יוחאי רוס: אני רוצה להדגיש נושא אחד שיכול להיות שהזכירו אותו ואני רוצה לשים עליו מאוד את הדגש, זה נושא כביש 90.

<יוחאי רוס: הכביש הזה מגיע ממטולה ועד אילת והמקום היחידי שכל שיטפון וכל בעיית מזג אוויר חוסמת אותו זה ים המלח.

<יוחאי רוס: אני לא יודע אם למישהו יצא לנסוע בבקעה, אפילו על נחל עוג'ה בונים גשר.

<יוחאי רוס: בערבה על כל הנחלים הגדולים בנו גשרים.

<יוחאי רוס: משום מה ים המלח נשאר מחוץ לתכניות ומחוץ לתקציבים.

<יוחאי רוס: הכביש פה הוא עורק חיים, אין פה חיים בלי הכביש, אז תלמידים לא יכולים להגיע לבית הספר, או שהם נתקעים בבית הספר, לא יכולים לחזור הביתה, תיירים שהיו צריכים לחזור מפסידים טיסות ואורחים אחרים לא יכולים להגיע.

<יוחאי רוס: לא צריך לציין מה המשמעות שכביש נסגר.

<יוחאי רוס: יש פה יותר מדי מוקדים לאורך הכביש הזה שהם לא מטופלים לחלוטין והגיע הזמן לתת על זה את הדעת ולהקים גשרים על כל המקומות המועדים, גם באזור ים המלח.

<יוחאי רוס: תודה.

דוד אמסלם: תודה רבה, יוחאי.

דוד אמסלם: ארנון, מצפה שלם.

<ארנון בירן: אני אהיה קצר.

<ארנון בירן: אני רוצה לדבר רק על היבט אחד.

<ארנון בירן: אני הבעל של אתי, שעובד בעין גב.

דוד אמסלם: מספיק לנו 'הבעל של אתי'.

<ארנון בירן: זה מי שצריך לנהל פה את העניינים, אגב, אם לא הבנתם.

<ארנון בירן: אני רוצה לדבר רק על אלמנט הזמן.

<ארנון בירן: הזמן פועל לרעת התושבים.

<ארנון בירן: דיברתם פה, הייתה ביוני הישיבה האחרונה, ראש הממשלה היה ב-2012 וסך הכול הזמן פועל לרעתנו ואנחנו מדממים לאיטנו.

<ארנון בירן: אשתי אתי דיברה על הילדים שלנו, הדור הבא, הם לא מחכים להחלטות שלנו וגם לא להחלטות שלכם, הם קובעים את ההחלטות שלהם בקצב שלהם.

<ארנון בירן: אני רק רוצה לבקש שתעשו את המיטב בשביל לקצר את לוחות הזמנים, כי זה לא עובד לטובתנו.

<ארנון בירן: זה אחת.

<ארנון בירן: שתיים, לכל התושבים שנמצאים פה ולכל מי שיכול להעניק להם משהו, למשל מפעלי ים המלח, אני לא יודע אם במפעלי ים המלח עובד תושב אחד ממועצה אזורית תמר, אולי, אני לא יודע, אבל להערכתי ממגילות אף אחד.

<ארנון בירן: אז אם יש פה אנשים שיכולים, ברשות ובמפעלים או בכל מקום אחר, להפיץ דרך המועצות או בצורה מסודרת אפשרויות לעבוד פה, אז אני מבקש שזה גם יקרה.

<ארנון בירן: ואני חוזר עוד פעם, הזמן לרעתנו, אני מאוד אודה לכם אם תקדישו באמת.

<ארנון בירן: אנחנו אנשים שחיים פה, לפחות במצפה שלם, אני לא חושב שיש קיבוצניקים, אלה אנשים שהגיעו מהעיר לפריפריה בשביל גם פעם קצת ציונות ואנחנו מאוד מתקשים להבין מה קורה, למה קורה, בקצב שקורה.

<ארנון בירן: לפחות אני רואה שמשקיעים בדרום ים המלח סכומים מטורפים ש-10% או 5% מהם יכולים לעשות את ההבדל בין חיי התיישבות פה בצפון ים המלח למות ההתיישבות פה בצפון ים המלח.

<ארנון בירן: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה לארנון.

דוד אמסלם: יש עוד תושב שרוצה לדבר?

דוד אמסלם: רק תושבים.

דוד אמסלם: אוקיי, ברושי, לפני שאני מסכם קח שלושה משפטים ונסכם את היום.

איתן ברושי: קודם כל תודה על האירוח, תודה לחברים שבאו.

איתן ברושי: אני גם מתחבר לדברים האחרונים שנשמעו ורשמתי לב, אדוני המהנדס, כבר את השאלה לעצמי, כמי שמילא תפקידים, כמה זמן לוקח למדינה להבין שיש לה אחריות על הפתרון פה.

איתן ברושי: אני מציע לכם, ראשי הרשויות וחברים, להפריד בין שאלות ים המלח והשאלות הכלליות ובין גורל החברים ביישובים שבשמם נבחרתם ועליהם אתם מופקדים.

איתן ברושי: השאלות הכלליות שנאמרו פה הן נכונות וחשובות לעם ישראל כולו, אנחנו קודם כל מחויבים לחברים, אלה ש-60 שנה בעין גדי ואלה שבאו אחרי ששת הימים מתנועות הנוער למצפה שלם וכל מה שביניהם.

איתן ברושי: לכן אני גם אומר לחברי דודי אמסלם, חבר הכנסת, ואני אומר לנציגי משרדי הממשלה, הזמן אמרו לרעתנו, הזמן פועל לטובת מי שמשתמש בו נכון.

איתן ברושי: צריך להבדיל בין הפתרון מחר בבוקר ובין הפתרונות ארוכי הטווח שזה ייקח כמה שנים ומה שנדרש כדי לגשר על התקופה, בין שאלות יסוד שקשורות לנושאים מאוד כבדים, שהם לא באחריות המועצה ואפילו גם לא ועדת הפנים, אלא באמת שאלות גדולות של הממשלה והיא מופקדת עליהם.

איתן ברושי: ומשפט אחרון, יושב פה נציג ים המלח, אתמול במקרה נפגשתי עם המשנה למנכ"ל, לא חסר כסף למדינה, ראיתם, מדינה שמורידה את המס על אלכוהול ובירה, יש לה כנראה רזרבה גדולה.

איתן ברושי: חייבים לתת פה פתרון מיידי ואני מאמין, דודי, נעשה הכול כדי שתקציב 2017, זה יהיה מתוקצב בתקציב המדינה ויש לזה את הזמן, אבל עד אז גם פתרונות ביניים ואין לנו יותר טוב מהוועדה והעומד בראשה.

איתן ברושי: ואני אומר, אל תוותרו.

איתן ברושי: ואומר את המשפט האחרון, דודי, ואני מרשה לך להשתמש בו, בישראל שום דבר לא מגיע בגרביטציה, הכול בכוח המשיכה.

איתן ברושי: צריך לקחת את זה בחשבון.

דוד אמסלם: תודה, ברושי.

דוד אמסלם: רבותיי, אני רוצה לסכם את הדיון.

דוד אמסלם: אני אתחיל מהסוף, אני קודם כל רוצה להודות לכם, על האירוח, על הסיור, על ההשקעה, באמת שאפו, תודה לך, דב, אריה ובאמת כל מי ששותף כאן.

דוד אמסלם: באמת קבלת פנים מבחינתי מאוד מרשימה ומרגשת.

דוד אמסלם: כמו שפתחתי, אני הזמנתי לכאן גם את פקידי הממשלה, לא כדי לשמוע אותם פה, אלא כדי שהם יראו בדיוק את מה שאנחנו רואים, כדי שבדיון כולנו נהיה מסונכרנים לפחות על המצב הפיזי בשטח, כדי שנבין מה זה בולען ומה המשמעות ולכן בעצם אני לא מבקש לשמוע אותם פה.

דוד אמסלם: אנחנו נקבע דיון, חשבתי בעוד חודשיים, אבל, שימי, כדי שלא ללחוץ אותך, שתוכל לצאת גם עם המשפחה לאילת לשבוע, נקבע את זה לעוד שלושה חודשים.

דוד אמסלם: אבל בעוד שלושה חודשים המשימה מושלמת.

דוד אמסלם: אני מבקש את ההתייחסות הבאה.

דוד אמסלם: לפני ההתייחסות אני רוצה להכין את עצמנו לדיון הבא.

דוד אמסלם: אחת, אני צריך לקבל את כל החלטות הממשלה, כדי לשלוח אותם לפקידי הממשלה, שיהיו מוכנים לישיבה בעוד שלושה חודשים.

דוד אמסלם: כל התקציבים המאושרים שהיו ולא מומשו, אני מבקש לקבל מסמך כזה מראשי המועצה, בגלל שהם יותר בקיאים.

דוד אמסלם: תבינו, בוועדה אין לי את האינפורמציה, אני לא נגיש אליה, אלא אם כן מנהלת הוועדה שלי זוכרת את ההיסטוריה, אבל אני בטוח שאתם זוכרים אותה יותר, אתם חיים איתה יותר, את ההיסטוריה.

דוד אמסלם: לכן אני מבקש, דב, אריה, כל מסמך שיש לכם בעבר, שהייתה החלטת ממשלה ולא מומשה והרבה החלטות ממשלה לא ממומשות, לדעתי אפילו רובן, אז תעבירו לי כדי שיהיה לי חומר ולמידה לדיון.

<דב ליטבינוף: אנחנו נקבל את הפרוטוקול, נכון?

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: לגבי הנושא שלך, שימי, אני מבקש שתכולת העבודה תתמקד בארבעה או חמישה נושאים מאוד מרכזיים.

דוד אמסלם: אני רוצה שאתם תתייחסו לנושא של התשתיות בסביבה, כולל כביש 90 או בעיקר כביש 90, מה ההשקעות, לאן צריך ללכת בכלל הסיפור הזה, כל הנושא של התשתיות התיירותיות בסופו של דבר כאן ביישובים, הנושא של הסיוע הכלכלי ליישובים, גם בטווח הקצר וגם לבנות להם מקומות חלופיים, שזה גם הנושא של התשתיות והחקלאות וכו', שזה בעצם מקורות המחיה שלהם, גם סוגיית הפיצוי.

דוד אמסלם: יש כאן אירוע, איך אמרתי?

דוד אמסלם: כשיורד שלג אז החקלאים בצפון או איפה שירד השלג מקבלים פיצוי בגלל שיש קרן לפיצוי לנזקי טבע.

דוד אמסלם: עכשיו ההוא ירד לו שלג או גשם או הצפה לאיזה שבוע-שבועיים, פה יש אירוע הרבה יותר דרמטי שהוא לא בקלפים.

דוד אמסלם: לכן כאן צריכה להיות התייחסות ממשלתית לכל פגעי הטבע המתמשכים שקורים פה וגם אין להם פתרון, אלא הם הולכים ומחריפים כל הזמן.

דוד אמסלם: וכמו שאמר דב, הייתה פה השקעה של 4 מיליון שקל, נגיד בחוף, הלכה.

דוד אמסלם: מישהו צריך להתייחס לזה.

דוד אמסלם: למה זה חשוב הממשלה תתייחס?

דוד אמסלם: אני אסביר.

דוד אמסלם: בגלל שיש שם קיוסקים והקיוסקים האלה, כשהם מכרו הם גבו מס הכנסה, הם שילמו מע"מ.

דוד אמסלם: איך אמרתי פעם?

דוד אמסלם: אין חלוקה, הכנסות אצל הממשלה, הוצאות אצל הרשות, זה לא עובד.

דוד אמסלם: אז אני לא אומר שצריך לשפות אותם בגין 100%, אבל בוודאי צריך לדבר איתם ולהגיד להם 'רבותיי, יש פה איזה אירוע, בואו נתחלק' או משהו, בואו נדבר, אבל דיבור כאן צריך להיות.

דוד אמסלם: זה לא 'דב, תשבור את הראש ואם מחר תפתח קיוסק, אז אל תשכח לפתוח תיק במס הכנסה ולשלם את מה שצריך כי אחרת אנחנו נבוא נעקל לך את הבית'.

דוד אמסלם: זה לא עובד ככה.

דוד אמסלם: לכן ההתייחסות הזאת בעבודה מאוד חשובה.

דוד אמסלם: וחשוב לי גם, כמו שאתה ציינת, ואני כתבתי בדיון הקודם בפרוטוקול, אבל זה לא מומש כרגיל, בגלל שפקידי הממשלה חושבים שאני לא עושה follow up על הפרוטוקולים, לכן הדיונים אצלי מתמשכים, לגבי הנחיות התכנון באזור הזה.

דוד אמסלם: כדי לבנות בית כאן, אני מניח, מהרגע שיש בולען זה מקבל תפנית.

דוד אמסלם: יש כללים אחרים מאשר בתל אביב ובירושלים או בדימונה.

דוד אמסלם: אז אנשים פה צריכים לדעת איך הם בכלל מגישים את התכנית, אפילו את היתרי הבנייה, על איזה בסיסים, איזה תשתית, מה הם צריכים לבנות למטה, איזה קידוחי קרקע.

דוד אמסלם: זה סרט אחר פה שלא קיים כמעט במדינה.

דוד אמסלם: אז לכן כאן מינהל התכנון צריך להנחות את הוועדות המקומיות איך לתת הנחיות למתכננים.

דוד אמסלם: כל הסיפור הזה, בסוף אני רוצה גם לקבל ממך המלצה במסגרת העבודה, מי יתכלל את הנושא.

דוד אמסלם: בסוף בסוף בסוף יש כתובת אחת, בממשלה, יש פקיד אחד שהוא צריך לארגן את האירוע.

דוד אמסלם: אני על פניו רואה אותו כמנכ"ל משרד ראש הממשלה כרגע, אלא אם כן תמליץ לי על מישהו אחר.

דוד אמסלם: במסגרת העבודה, אלה הדברים שאותי מעניינים לדיון.

דוד אמסלם: אם אתה רוצה אחרי זה לדבר במסגרת העבודה גם על מפעלי ים המלח, מלונות, קציר מלח, הכול בסדר, לא קשור אליי.

דוד אמסלם: לכן הייתי מבקש לקבל את החומרים איזה שבועיים לפני כדי שאני אלמד את הנושא.

דוד אמסלם: אני רוצה לשלוח אותם כמה שיותר גם לפקידי הממשלה כדי שילמדו את העניין ויבואו מוכנים, בגלל שבדיון הבא אני מתכוון להתייחס באופן קונקרטי, מה עושים, מי עושה, כמה זמן ומתי.

דוד אמסלם: אלה הדיונים שלנו בוועדה.

דוד אמסלם: אני לא מנהל ועדה במסגרת שבת תרבות.

דוד אמסלם: זה לא מעניין אותי הבולענים, אני יכול לבוא לכאן לבד ולשמוע על כל הנושא של התפתחות הבולען.

דוד אמסלם: זה מסקרן אותי ברמה האישית, אבל לא בשביל זה אני מביא את ועדת הפנים לפה.

דוד אמסלם: שוב פעם אני רוצה באמת להודות לכם, לדב, לאריה, באמת לכל החברים פה שהשתתפו כאן, לקיבוץ עצמו שמארח אותנו בצורה בלתי רגילה, כמובן שוב פעם לצוות שלי בוועדה, שעושה פה את העבודה והוא מרכז מאחורי הקלעים את הכול, לכל הצוות של הוועדה, הצוות האישי שלי כמובן, כמובן לכל פקידי הממשלה שבאו לכאן ויש כאן גם אנשים שהם לא פקידי ממשלה אבל הם באמת מלווים את הנושאים החברתיים באופן פרטי על חשבונם.

דוד אמסלם: וכמובן לשאר החברים, גם לשימי וגם לשאול וכו'.

דוד אמסלם: אז באמת שוב פעם תודה רבה לכולם.