ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 182, 2016-05-16 12:00

ניסן סלומינסקי: צהריים טובים, התכנסנו פה כדי לדון בתקנות – לא בחוק – להסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה (הוראת שעה) התשע"ו-2016.

ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה להזכיר לכולם שחוקק חוק, חוק ממשלתי שאליו הצטרפנה שלושתכן, נדמה לי, פלוס עליזה?

רחל עזריה: לא, אני לא.

מרב מיכאלי: חברינו יריב לוין קודם כל, השר היום יריב לוין.

ניסן סלומינסקי: אז הוא ירד, אוקיי.

ניסן סלומינסקי: החוק חוקק ולצורך ביצוע החוק צריכים לתקן תקנות, את זה בדרך כלל עושה השר, או השרה בעניין הזה, ואכן הדיון היום הוא על התקנות, לא על החוק, כך שאם יש מישהו שלבו לא שלם עם החוק אין זה המקום היום לדון בו כי החוק קיים, אנחנו דנים בתקנות.

ניסן סלומינסקי: יש כאן 16 תקנות אבל לא את כולן קבענו שוועדת החוקה תאשר, מתוכן ועדת החוקה צריכה לאשר רק שבע תקנות, את השאר השארנו לסמכות המשרד, לסמכות השרה, אבל כמובן שהוועדה רוצה להסתכל על כל המכלול ולראות מהן התקנות.

ניסן סלומינסקי: מה עוד, שיכול להיות שיש פה דבר שהוועדה החליטה – אולי במפורש – להכניס או לא להכניס, אז ודאי שלא יכול להיות שאחר כך נמצא דברים כאלו בתקנות.

ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר, יש כאן קצת אי בהירות מסוימת.

ניסן סלומינסקי: יש נושא אחד שהוא נושא "לוהט" ובגלל להיטותו אנחנו נשתדל לא לדון בו היום.

ניסן סלומינסקי: קבעתי מראש ישיבה נוספת ל-30 לחודש בשעה 12:30.

ניסן סלומינסקי: הישיבה היום תהיה קצרה, עד 13:30 ואנחנו ננסה כרגע לעבור על כל אותם דברים מעבר לנושא שקשור לעורכי הדין, נושא עורכי הדין יישאר לישיבה הבאה.

מרב מיכאלי: ברשותך, אדוני, יש כמה נושאים של עורכי דין – אתה מתכוון לנוכחות עורכי או עורכות הדין הפרטיים שמייצגים את הצדדים בפגישות המהו"ת, זה הנושא שנשמור לשבוע הבאה?

ניסן סלומינסקי: כן.

מרב מיכאלי: כי יש לנו הרבה נושאים שקשורים לעורכות ועורכי הדין בתוך יחידות הסיוע, שזה כן ידון היום.

ניסן סלומינסקי: ננסה להתקדם ככל שנוכל ומה שלא נספיק נעשה בישיבה הבאה.

מרב מיכאלי: מעולה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש שכל מי שידבר יגיד את שמו לצורך הפרוטוקול; וב', אני רוצה רק לרענן את הזיכרון כי אנחנו באמצע פגרה, שאצלנו בוועדה יש מנהג משונה שרק אחד מדבר ואחרים מקשיבים, ואותו אחד שמדבר זה רק מי שקיבל את האישור לדבר.

ניסן סלומינסקי: אז נשתדל לשמור על זה וכך כל הדיון יהיה בניחותא, כפי שנאמר, דברי חכמים בנחת נשמעים.

ניסן סלומינסקי: אם למישהו יש הערה שירשום אותה והוא יקבל את זכות הדיבור הפעם או בפעם הבאה.

יעקב פרי: שלום, אדוני היושב-ראש, אני אשמח רק אם תנחו אותי איך אתם רוצים שינוהל הדיון, ככל שזה מקובל עליכם אני אשמח להתחיל בתקנות שדורשות את אישור הוועדה על מנת שנוכל להתחיל מהדיון במה שאנחנו צריכים על מנת לקדם את תיקון החקיקה.

ניסן סלומינסקי: תקריא את הכול ונדון אם יהיו כאן הערות.

יעקב פרי: בסדר גמור.

יעקב פרי: אני אתחיל ברשותכם מהסעיף המקדים: "בתוקף סמכותי לפי סעיף 5 לחוק להסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה (הוראת שעה) התשע"ה- 2014 (להלן- החוק), סעיף 26 לחוק בתי משפט לענייני משפחה התשנ"ה- 1995, סעיפים 107 עד 109 לחוק בתי המשפט [נוסח משולב] התשמ"ד- 1984 (להלן-חוק בתי המשפט), באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת" – וכאן אני בעצם מתייחס למה שאמרתי קודם – "לעניין תקנות 4, 9 עד 12 ו-14" – שאלה התקנות שטעונות את אישור הוועדה – "ובהיוועצות עם ראשי בתי הדין הדתיים לעניין תקנה 2 ו-9 עד 11, 12 ו-14" – שם יש חובת היוועצות בהתאם לחוק – "אני מתקינה תקנות אלה:

יעקב פרי: " הגדרות – אין צורך לקרוא אותן, אני עובר לסעיף 2.

<נעה ברודצקי לוי: רצינו, למען הסר ספק, להוסיף גם את תקנה 13 שתהיה תחת האישור, זה לא ברור אם היא נכנסת בהגדרות של הדברים שביקשנו אישור ולכן רצינו, למען הסר ספק, שכן גם היא תאושר.

<נעה ברודצקי לוי: רצינו גם שייאמר לפרוטוקול האם קוימה חובת ההיוועצות עם בתי הדין.

יעקב פרי: קוימה חובת היוועצות, קיבלתי בדקות האחרונות גם אישור פורמלי בדבר ממנהל בתי הדין הרבניים, הרב שמעון יעקבי.

יעקב פרי: לעניין תקנה 13 – באמת נעה ואני שוחחנו בעניין הזה קודם, יש אולי מקום לומר שבתקנה 13(ב) יש סוג של סדר דין אז מקובל עלינו שהיא גם תאושר.

יעקב פרי: אני קורא מתקנה 2: "הגשת בקשה ליישוב סכסוך 2.

יעקב פרי: המבקש או בא כוחו יגיש בקשה ליישוב סכסוך ערוכה לפי טופס 1 שבתוספת, למזכירות ערכאה שיפוטית.

יעקב פרי: המצאת הבקשה ליישוב סכסוך והזמנת הצדדים לפגישות מהו"ת 3.

יעקב פרי: (א) מזכירות הערכאה השיפוטית תמציא למבקש הזמנה לפגישת המהו"ת הראשונה ערוכה לפי טופס 2 שבתוספת וכן דברי הסבר על הליך הבקשה ליישוב סכסוך בהסכמה, ועל פגישות המהו"ת מטעם יחידת הסיוע שליד הערכאה השיפוטית.

יעקב פרי: "

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה לקרוא כמה סעיפים ואז להסביר?

יעקב פרי: אני חשבתי לקרוא את כל התקנה ואז להסביר אותה, אם זה מקובל עליכם.

ניסן סלומינסקי: את כל ה-16?

יעקב פרי: לא, את כל תקנה 3 – בסדר?

ניסן סלומינסקי: בסדר.

יעקב פרי: לשיקול דעתך, איך שתרצה.

ניסן סלומינסקי: כי יש גם את תקנה 2 שקראת ולא הסברת.

יעקב פרי: אוקיי, אז אני אסביר את תקנה 2.

ניסן סלומינסקי: בקצרה, רק שתסביר.

יעקב פרי: אין שום בעיה, בסדר גמור.

מרב מיכאלי: ברשותך, אדוני, אני רוצה עוד להתעכב בהגדרות על ההגדרה לעורך הדין, או עורכת הדין, שכמו שמופיע בחוק "בעל ניסיון של חמש שנים לפחות בדיני משפחה ויישוב סכסוכים", להגדיר אותו בתקנות כ"מומחה ליישוב סכסוך משפחתי".

מרב מיכאלי: פשוט שיהיה לנו בתוך התקנות גם את ההגדרה הזו מעבר למה שיש פה.

<יסכה מזרחי: זה על פי תקנות של מרכז הגישור של פעם?

<יסכה מזרחי: שהיו פעם, שבוטלו?

מרב מיכאלי: בלי קשר.

ניסן סלומינסקי: את רוצה להוסיף הגדרה?

מרב מיכאלי: אני רוצה להוסיף הגדרה של "מומחה ליישוב סכסוך משפחתי – עורך דין בעל ניסיון של חמש שנים לפחות בדיני המשפחה ויישוב סכסוכים".

יעקב פרי: גברתי, כשאנחנו מגדירים הגדרה אנחנו אחר כך גם מפנים אליה בתקנות עצמן.

ניסן סלומינסקי: יכולים להשתמש בו אבל כנראה אצלו אין, יכול להיות שאצלך יהיה.

יעקב פרי: אצלנו אין כרגע את ההגדרה הזאת, אנחנו לא משתמשים בביטוי הזה בשום מקום.

ניסן סלומינסקי: אם יש בכוונתך לעלות משהו בהמשך שיהיה בו שימוש והוא יתקבל, אז נחזור להגדיר.

ניסן סלומינסקי: נעשה את זה הפוך כדי שזה יהיה מסודר.

מרב מיכאלי: מאה אחוז.

מרב מיכאלי: אז בואו נדבר רק בכל זאת לפני תקנה 3 על הגשת הבקשה ליישוב סכסוך.

יעקב פרי: אני אסביר בקצרה את תקנה 2 – הרציונל שעומד בבסיס החוק הזה הוא שכאשר מתגלע סכסוך משפחתי יש הגשה של טופס קצר ולקוני שאומר: הואיל והתגלע סכסוך בין פלוני לאלמוני יש בקשה ליישוב סכסוך, זה מוגש לערכאה שיפוטית שמוסמכת לדון בעניין, זה קצר, זה לא כולל שום מידע על מהות הסכסוך.

ניסן סלומינסקי: אבל אני מבין שהמבקש – או המבקשת, לא חשוב כרגע – הוא זה שאחר כך, בהמשך, יוביל גם, לכן יש חשיבות למי שמבקש את הבקשה.

יעקב פרי: נכון.

ניסן סלומינסקי: בסדר, רק רציתי שתדגיש את זה.

יעקב פרי: אוקיי.

יעקב פרי: מי שיוזם את ההליך, המבקש לראשונה, בעצם החוק קובע שלאחר תום תקופת עיכוב ההליכים וכל יתר המועדים המנויים בחוק, יוכל לקבל את זכות הראשונים, אם נקרא לזה כך, בבחירה לאיזו ערכאה לגשת.

ניסן סלומינסקי: כדי לצאת מהנושא של מרוץ הסמכויות וכו', לכן המבקש הראשון שבגינו מתחיל העניין, תישמר זכותו אחר כך.

רחל עזריה: תפס את הסמכות.

מרב מיכאלי: הוא לא תפס את הסמכות, הוא תפס את הזכות לבחור סמכות.

רחל עזריה: את הזכות להחליט לאן הולכים.

יעקב פרי: חשוב להדגיש, חברת הכנסת, אין כאן תפיסת סמכות, יש כאן זכות לתפוס את הסמכות.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: איך זה נעשה באופן פורמלי?

יעקב פרי: ניגשים למזכירות הערכאה ומגישים טופס.

יעקב פרי: הטופס נמצא בתוספת שכלולה בתקנות, זה טופס פשוט מאוד, טופס קצר.

ניסן סלומינסקי: הלאה, תמשיך.

ניסן סלומינסקי: עכשיו תקרא את תקנה 3, מה שלא קראת, ואחר כך תסביר אותה.

מרב מיכאלי: סליחה, אדוני, יש לי שני עניינים בעניין הגשת הבקשה בתקנה 2.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שאני צריך להוסיף עוד יום אחד.

מרב מיכאלי: אז אדרבה ואדרבה, אז בוא כבר עכשיו נעשה את זה.

מרב מיכאלי: קודם כל, אני חושבת שזה המקום להוסיף בו שעד סוף תקופת עיכוב ההליכים כל בקשת ביניים שתהיה תדון בערכאה שבה כבר נפתח יישוב הסכסוך.

יעקב פרי: הנושא הזה עלה פעמים רבות ומצד גורמים רבים שהעירו לנו בשלב גיבוש התקנות, המחוקק לא סבר כך, הדבר הזה נמצא בחוק, אני יכול להפנות אתכם לסעיף הרלוונטי – זה סעיף 3(ז)(1) – ולכן כל ערכאה שיש לה סמכות תוכל לדון גם בבקשות ביניים.

<מיכל פיין: סליחה, אם יותר לי, אני חולקת עליך.

ניסן סלומינסקי: רגע.

<מיכל פיין: אני מבקשת את רשות הדיבור.

ניסן סלומינסקי: כי את כבר קבעת עובדה.

ניסן סלומינסקי: מי את?

<מיכל פיין: אני סייעתי בניסוח הצעת החוק הפרטית של חברת הכנסת מרב מיכאלי וחבר הכנסת יריב לוין בשעתו.

ניסן סלומינסקי: את לא מייצגת את הממלכה?

<מיכל פיין: אני לא מייצגת אף אחד.

<מיכל פיין: לגבי העניין המקצועי.

מרב מיכאלי: את מייצגת את האינטרס הציבורי.

<מיכל פיין: אני סבורה שזו לא הוראת החוק, החוק מאפשר לפנות לכל ערכאה והוא לא מכריע בעניין הסמכות בשלב הסעדים הזמניים או הסעדים הדחופים.

<מיכל פיין: החוק קובע בצורה מפורשת שכל מה שקורה בשלב הזה המקדמי, לפני ההליך המשפטי שממשיך בתובענה, לא קובע דבר ולא מכריע בעניין הסמכות.

יעקב פרי: איך זה סותר את מה שאמרתי, גברתי?

<מיכל פיין: רק רגע.

<מיכל פיין: לכן, אם אנחנו ממשיכים באותו קו ואומרים: כל ערכאה שתדון, לא משנה איזו ערכאה, אינה משנה בעניין הסמכות – למה החוק אוסר שכל הסעדים הזמניים וכל בקשות הביניים יהיו באותה ערכאה?

<מיכל פיין: הרי מה אנחנו רוצים למנוע?

<מיכל פיין: אנחנו רוצים למנוע ריבוי התדיינות משפטית, זאת מטרת החוק.

<מיכל פיין: ברגע שבתקנות אנחנו נאפשר פוזיטיבית – יש לזה משמעות לאפשר פוזיטיבית – לפנות בבקשות ביניים לערכאות שונות, זאת אומרת שמגיש הבקשה יפנה לערכאה אחת והמשיב יפנה לערכאה שונה וגם יתכנו מקרים שבגלל, נגיד נושא של חשש לעגינות, שזה דבר שאפשר להגיש בקשה לצו עיכוב יציאה מהארץ רק לבית הדין הרבני, גם מגיש הבקשה יאלץ להגיש בקשה לשמירת המצב הקיים נגיד בבית המשפט, ובקשה לצו עיכוב יציאה מהארץ למניעת העגינות בבית הדין הרבני.

<מיכל פיין: יצרנו מבחינה מהותית תהליך הפוך לכוונת המחוקק.

<מיכל פיין: אז לא ייתכן שהתקנות תייצרנה מנגנון שבמהות שלו – לא בהתייחס ללשון החוק בלבד – חותר תחת החוק.

מרב מיכאלי: יותר מזה, אדוני, אני מסכימה עם אדוני שלצערי, מסיבות שונות ומגוונות, זה באמת לא כתוב במפורש כך בחוק, אבל אני מסכימה עם הפרשנות של עו"ד פיין שיש פה פתח מספיק בשביל באמת לסגור אותו, כי אחרת נראה – לא כולם ירצו לנצל לרעה כמובן אבל יהיו מי שירצו לנצל לרעה וחבל.

מרב מיכאלי: המאמץ הוא כל כך גדול, המדינה משקיעה כסף ומשקיעה מאמץ אדיר, הכוונה היא מאוד מאוד ברורה וחבל להשאיר חורים שאפשר לזהות אותם כבר עכשיו ולא לסגור אותם מראש.

יעקב פרי: אני מוכרח לומר שבעיני הפרשנות שהציגה עו"ד פיין ממש לא עולה בעינינו מלשון החוק.

יעקב פרי: אני מסכים עם מה שאמרה חברת הכנסת.

יעקב פרי: אפשר לבדוק את זה שוב, אני רק מציע להמתין לעו"ד מוריה כהן בקשי, שישבה בוועדת שנהב ועסקה בשעתו בנושא הזה וממש הבוקר, הואיל וידעתי שההערה הזאת תבוא, דיברנו והיא אמרה שבוועדת שנהב המליצו במפורש שלא לסגור את הנושא הזה בשלב מקדמי כל כך.

יעקב פרי: אבל, הואיל ואינני בקיא בנושא ובוועדה, אני מבקש שאנחנו - - -

<מיכל פיין: אני רוצה לחדד.

ניסן סלומינסקי: לא, לא, בסוף אנחנו נישאר רק עם הדבר הזה.

<מיכל פיין: אבל זה עניין שהוא כל כך מהותי בחוק.

ניסן סלומינסקי: הבנתי, אבל מאחר ואנחנו נחכה למוריה בנושא הזה אז חבל.

<מיכל פיין: קיבלתי.

יעקב פרי: אני ממשיך, ברשותכם, לקרוא את 3(ב): "(ב) העתק של הבקשה, וכן ההזמנה ודף מידע ובו דברי ההסבר יומצאו למשיב באחת הדרכים האלה:" אני רוצה לומר משהו על נושא ההמצאה באופן כללי ולאחר מכן אנחנו נקרא את דרכי ההמצאה שהוצעו כאן.

יעקב פרי: הואיל והמחוקק קבע סד זמנים מאוד קצר, של 45 ימים, שבמסגרתם צריך לקיים עד ארבע פגישות מהו"ת, יש לנו כאן בעצם איזה אתגר שעד היום לא עמד בפני הערכאות השיפוטיות למיניהן.

יעקב פרי: הרבה מאוד דיונים ומחשבה הוקדשו לנושא ההמצאה.

יעקב פרי: אנחנו מעוניינים שההמצאה תהיה מהירה ככל הניתן על מנת שהצדדים יידעו – המבקש כמובן, מטבע הדברים, יידע, אבל הצד האחר, צריך לקבל במהירות שיא את הבקשה ואת דברי ההסבר על מנת שיידע על מה מדובר, ואם יורשה לי, די שברנו את בראש וניסינו למצוא את הפתרון הפרקטי ביותר.

יעקב פרי: תקנות סדר הדין האזרחי הקיימות לא נותנות מענה מספק לעניין הזה מפני שלה

יעקב פרי: בנתנו דואר רשום עם אישור מסירה – יכול שייקח זמן רב שבעצם יפחית את הכמות של 45 הימים.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להגיד פה, נתתי בוועדה הזאת דוגמאות חיות על הזמנה לחתונה שקיבלתי, שהתקיימה כבר חודש וחצי לפני כן והיתה אי נעימות גדולה, אז כך שוודאי שעל דואר ישראל עדיין קשה לסמוך.

ניסן סלומינסקי: אם ירצה-השם, אנחנו מקווים וכו', אבל בינתיים לא עליהם אפשר לסמוך, לא זה האמצעי הטוב.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מה כן קבעתם כאמצעי.

מרב מיכאלי: יש פה פירוט – אמצעי אלקטרוני, מסירה אישית.

יעקב פרי: הנושא של ההמצאה הוא באחריות של הערכאה השיפוטית שאליה הוגשה הבקשה ועכשיו נקרא את האפשרויות: "(א) מזכירות הערכאה השיפוטית תמציא למבקש הזמנה לפגישת המהו"ת הראשונה ערוכה לפי טופס 2 שבתוספת וכן דברי הסבר על הליך הבקשה ליישוב סכסוך בהסכמה, ועל פגישות המהו"ת מטעם יחידת הסיוע שליד הערכאה השיפוטית.

יעקב פרי: " את זה קראתי, אני מדלג ל-(ב) (1): "(1) בהמצאה על ידי הערכאה השיפוטית למען שימסור המבקש בדואר רשום עם אישור מסירה, או באמצעי אלקטרוני לכתובת דואר אלקטרוני של המשיב שימסור המבקש, בדרך מאובטחת המאפשרת גישה לבקשה על ידי המשיב בלבד, והמתעדת גישה כאמור;" כמו שהסברתי קודם, אנחנו כמובן מעדיפים שהנושא יהיה מהיר, אם זה יהיה באמצעי אלקטרוני שמקיים את חובת התיעוד על מנת שנדע שאכן היתה מסירה ובדרך מאובטחת, כי בכל זאת מדובר פה במידע פרטי, בעינינו זאת הדרך הטובה ביותר ולא להשתמש בדואר רשום.

יעקב פרי: ככל שהאמצעי האלקטרוני איננו מתאפשר אז אין לנו ברירה אלא להשתמש בדואר הרשום.

יעקב פרי: אנחנו חושבים עדיין על דרכים להודיע הודעה נוספת לצד האחר כדי שההודעה תהיה מהירה ככל הניתן, אם בדרך טלפונית או בדרך אחרת.

<נעה ברודצקי לוי: אני רוצה לשאול על הנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: לנעה יש זכות להיכנס באמצע כי היא ידא אריכתא שלי, אבל מהאחרים אני מבקש שיבקשו.

<נעה ברודצקי לוי: לגבי העניין של המסירה באמצעי אלקטרוני: לפי תקנות סדר הדין האזרחי היום יש אפשרות לעשות את זה רק כשאותו אדם מבקש ולא בשלב הראשוני של ההמצאה של כתב בית הדין הראשון.

<נעה ברודצקי לוי: השאלה היא בכל זאת איך יהיה אפשר, אם כן מאפשרים את זה פה כבר בשלב הראשוני, לוודא שהוא אכן קיבל את זה, לתעד את זה ושזה יהיה ברור שזה הוא שקיבל?

יעקב פרי: מהטעם הזה כתבנו את המילים "והמתעדת גישה כאמור".

יעקב פרי: מבחינתנו לא ניתן יהיה להמציא בדרך הזאת כל עוד אין הוכחה עובדתית לזה שאכן היתה המסירה.

<נעה ברודצקי לוי: שהוא אכן קיבל את זה בעצמו.

רחל עזריה: איך עושים הוכחה עובדתית?

יעקב פרי: זה כבר שאלות בטכנולוגיה שאני לא כל כך מבין בהן אבל כל עוד העניין הזה לא יבוא על פתרונו אז הדרך הזאת חסומה.

רחל עזריה: כן, אבל זה מסוג הדברים שבעצם המשיב צריך להוכיח שהוא לא קיבל את המייל, אתה מעמיס מעמסה משפטית ומעמסה על הבן אדם להוכיח.

יעקב פרי: לא, הנטל הוא על הערכאה השיפוטית ולא על המשיב.

רחל עזריה: אני מבקשת להבין איך זה קורה.

יעקב פרי: האופן היחיד שיש היום המצאות אלקטרוניות הן במערכת שכבר קיימת ופועלת ושבה יש כחלק מהתכונות של המערכת שברגע שהמשיב – "הנמען" נקרא לו – קיבל ופתח, הוא בעצם מאשר: אני קיבלתי ופתחתי, על זה אנחנו מדברים.

רחל עזריה: יפה, אם המייל פתוח בבית – סליחה, אני פשוט אתאר - - -

יעקב פרי: חברת הכנסת עזריה, לא מדובר כאן על מערכת מייל רגיל, מדובר כאן על לינק שהנמען יקבל שהוא יפתח את הלינק ובו יהיו הוראות הסבר מה לעשות, ורק אם הוא יאשר אז זה ייחשב מסירה.

יעקב פרי: אני חושב שזה דומה.

יעקב פרי: שוב, אני לא איש טכנולוגיה ואני גם לא זה שיפתור את העניין הזה או ייצור את המערכת, אבל הדברים הללו קיימים.

ניסן סלומינסקי: לא ניכנס לזה, בואו נמשיך.

<נעה ברודצקי לוי: אז אולי כדאי להבהיר שזה לא "והמתעדת גישה כאמור", אלא שצריך לוודא שהוא קיבל את זה?

רחל עזריה: בדיוק, אני מבקשת שזה יתווסף, פה זה לא כתוב.

יעקב פרי: במקום המילים "והמתעדת גישה כאמור" – מה אתן מציעות?

<נעה ברודצקי לוי: זה יכול להיות גם "המתעדת גישה כאמור" ואת קבלתו של המייל על-ידי אותו אדם.

רחל עזריה: כן, אישור קבלת המייל.

יעקב פרי: בסדר גמור.

רחל עזריה: תודה רבה.

יעקב פרי: אנחנו נרצה שאישור המסירה בהמצאה אלקטרונית יהיה דומה לאישור מסירה שיש היום בדואר רשום ואנחנו ניצור הסדר שהוא דומה באופיו.

רחל עזריה: בסדר.

<קרן הורוביץ: צריך לזכור שזו בקשה עם הרבה משמעות, היא קובעת סמכות גם אם לא באופן ישיר, ולכן מאוד חשוב שהיא תוצג לצד השני.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: יכול להיות שזה מה שצריך להיות כתוב – שיהיה כתוב שבפתיחת המייל הזה מתחיל איזשהו תהליך.

רחל עזריה: אפשר לפתוח את המייל כי מקבלים מייל אז פותחים אותו.

יעקב פרי: גברתי, אני לא חושב שאנחנו צריכים לכתוב מעבר למה שכתוב בתקנות סדר הדין האזרחי שמדברות על דואר רשום עם אישור מסירה, אנחנו ננקוט במילים "עם אישור מסירה".

ניסן סלומינסקי: רבותי, לא כולנו מומחים, אנחנו רואים שהמערכת עושה כל מאמץ כדי שזה יהיה בסדר וזה יהיה בסדר.

מרב מיכאלי: אדוני, ברשותך, תפקידנו לבדוק את המערכת וזה מה שאנחנו עושות.

ניסן סלומינסקי: כן, זה אבל לא בחלק הטכני.

מרב מיכאלי: ברשותך, יש לי עוד שאלה לעניין פרוצדוראלי – מי שולח?

מרב מיכאלי: מה ששוב חסר לי פה זה במסגרת התיאור הזה של הבקשה ליישוב סכסוך, שהיא מוגשת למזכירות של הערכאה השיפוטית – מי אחראי על השליחה הזאת?

יעקב פרי: המזכירות, המזכירות בלבד.

מרב מיכאלי: המזכירות בלבד, זאת אומרת גם על הווידוא?

יעקב פרי: כן, כל נושא ההמצאה ואישור המסירה הוא באחריות מזכירות הערכאה השיפוטית.

<רונן דליהו: אדוני היושב-ראש, ברשותך אני רוצה לומר שני משפטים בהקשר הזה.

ניסן סלומינסקי: אבל שלא נתעסק בדברים הטכנולוגיים.

<רונן דליהו: זה אמנם חלק טכני אבל הוא העניין מהותי מאוד.

<רונן דליהו: מסירה, מבחינת ההליכים בבתי המשפט, היא מאוד משמעותית.

<רונן דליהו: חברת הכנסת צודקת וההתנגדות של חברת הכנסת עזריה בעניין הזה היא לא סתמית.

<רונן דליהו: בהחלט יכול להיות מצב שנשלח איזשהו מייל לאדם שיכול להיות שהוא לא מיוצג, המייל הזה נפתח והנה יש כבר סמכות לגבי אותו אדם.

<רונן דליהו: זו פעם ראשונה.

<רונן דליהו: הפעם השנייה – השאלה של חברת הכנסת מיכאלי היא גם במקום, מכיוון שיכולה להיות סיטואציה מאוד מאוד פשוטה שאדם מקבל את המייל ומי שאחראי זה המזכירות, אבל יחד עם זאת התקנות קובעות שמי שמדווח לבית המשפט אלה עובדות יחידת הסיוע.

<רונן דליהו: כלומר, עובדות יחידת הסיוע מוטלת עליהן גם המשימה לעקוב אחרי המייל, לעקוב אחרי המועדים - - -

יעקב פרי: לא, זה לא נכון.

<רונן דליהו: סליחה, עם כל הכבוד, כרגע, במתכונת הנוכחית של התקנות, זה מה שקורה.

<רונן דליהו: עכשיו אנחנו מטילים עליהן עוד מעמסה, הן לא יעמדו בזה.

<רונן דליהו: ועוד נקודה מאוד משמעותית לגבי המסירה – שוב, זה לא עניינים טכניים – החוק קובע בצורה מפורשת שצריך לעשות את זה תוך 45 יום, את כל ארבע הישיבות.

<רונן דליהו: יחד עם זאת, נניח שאדם לא מקבל את אותה מסירה, אפשר להאריך פעם אחת את התקופה לתקופה של 15 יום נוספים – מה אז?

<רונן דליהו: האם נעמוד בהוראות החוק?

<רונן דליהו: התקנות מנוגדות בעניין הזה להוראות החוק כי החוק קובע בצורה חד משמעית שארבע הישיבות צריכות להיעשות דווקא ב-45 ימים, ואם לא איתרנו את הבן אדם והארכה אחת לא הספיקה, מה אז קרה – הולכים לבית המשפט, מדווחים לו ואז הוא מבטל את כל ההליך?

<רונן דליהו: התקנות, עם כל הכבוד, לא מוצאות פתרון לעניין הזה והן עומדות בסתירה חד משמעית להוראות החוק.

<רונן דליהו: זה לא עניין טכני, זה עניין מאוד משמעותי ומאוד מהותי ואני חושב שמשרד המשפטים צריך להידרש לזה.

ניסן סלומינסקי: אבל התהליך מתחיל ברגע שהצד קיבל את ההודעה, נכון?

<רונן דליהו: לא, התהליך של יישוב הסכסוך מתחיל מהרגע שמוגשת הבקשה.

רחל עזריה: מהרגע שמוגשת הבקשה – זה העניין.

<רונן דליהו: יש לנו מועד אחד של מועד הגשת הבקשה, ברגע שאני הלכתי והגשתי טופס 1, 2 – אני כבר לא זוכר איך קוראים לו – מהרגע הזה מתחילים להימנות 45 ימים.

<רונן דליהו: יחד עם זאת, לא אתרנו את האדם, או שהוא נמצא בחוץ לארץ, או שהוא בכלל לא דובר עברית והוא לא מבין את הטופס, הרי יש פה חריגה – ואז מה קרה?

<קרן הורוביץ: הוא לא פתח את האי-מייל.

<רונן דליהו: או שהוא לא פתח את האי-מייל בצורה המאובטחת.

<נעה ברודצקי לוי: יש סמכות להאריך.

ניסן סלומינסקי: בחוק או בתקנות?

רחל עזריה: פעם אחת אבל, פעם אחת להאריך.

<רונן דליהו: פעם אחת ל-15 יום.

שולי מועלם-רפאלי: לבית המשפט יש סמכות להאריך.

ניסן סלומינסקי: יש סמכות?

<נעה ברודצקי לוי: יש סמכות אחת של יחידת הסיוע להאריך ב-15 ימים נוספים.

ניסן סלומינסקי: זה אוטומטי.

<נעה ברודצקי לוי: זה דבר אחד, זו יחידת הסיוע.

<נעה ברודצקי לוי: חוץ מזה, יש שאלה לגבי תקנה 15, שהיא עניין של קיצור תקופת עיכוב ההליכים או הארכה שלה, שאז זאת שאלה האם לתת לבית המשפט במקרה כזה סמכות להאריך את תקופת עיכוב ההליכים אם לא אתרו אדם וזה משהו שאפשר לדון בו במסגרת תקנה 15.

<רונן דליהו: אז תרשה לי היועצת המשפטית לומר בעניין הזה, כי הסתכלנו גם על התקנה הזאת - - -

ניסן סלומינסקי: כשנגיע לתקנה 15 נוכל לדון בזה.

<רונן דליהו: אבל אם כבר נאמר, אז נכון שזה צריך להיות מועבר לבית במשפט – אבל מה אז?

<רונן דליהו: עשינו בדיוק מה שרצינו להימנע.

<רונן דליהו: הצדדים יבואו לבית המשפט ויטענו: כן נמסר, לא נמסר, כן הוגש אישור מסירה, המייל לא נפתח, יש לי בעיה במחשב – אנחנו מכירים את זה מהפרקטיקה.

<רונן דליהו: אני מניח שזו לא היתה כוונת המחוקק.

<נעה ברודצקי לוי: אין מחלוקת שצריך לוודא שהאדם קיבל, ברור שזה הומצא לו, זה צריך להיות מתועד.

מרב מיכאלי: אני אגיד עוד דבר.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אנחנו מתחילים להתפזר וזה לא טוב.

מרב מיכאלי: לא, לא להתפזר, אנחנו באותה הסוגיה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו באותה סוגיה אבל אמרתי, אנחנו נדון - - -

מרב מיכאלי: אני גם אומרת שיש אי נוחות בזה שהחוק קובע שמעמד הזימון ליחידת הסיוע הוא מעמד של זימון לבית משפט לכל דבר ועניין, ועם זאת יש הבחנה בין אופני המסירה האפשריים לזימון לבית משפט ולזימון לזה.

מרב מיכאלי: יש פה אפילו מבחינה פורמלית איזו אי נוחות.

<רונן דליהו: אגב, חברת הכנסת מיכאלי, יש עוד עניין – כאשר מתבצעת המסירה על-ידי בית המשפט היא מבוצעת בצורה מאובטחת על-ידי המזכירות, שאחראי לה, כמו שאמרתי, בעצם אותו עובד סוציאלי.

<רונן דליהו: יחד עם זאת, עם עורך הדין עושה את זה - - -

<קריאות: איזה עובד סוציאלי?

<רונן דליהו: עובד סוציאלי ביחידת הסיוע.

<קריאות: לא, לא.

<רונן דליהו: חברים, הוא זה שמדווח לבית משפט, להפנות אתכם לתקנה?

שולי מועלם-רפאלי: אתה מעמיס דברים מן הגורן ומן היקב, אדוני, וגם אומר דבר והיפוכו.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אני מבקש.

<רונן דליהו: יחד עם זאת, התקנה קובעת שאם זה מתבצע על-ידי עורך דין זה מתבצע בצורה המקובלת, במסירה אישית במעטפה.

ניסן סלומינסקי: מוריה, ברוכה הבאה.

<מוריה כהן: אני מתנצלת, הייתי בדיון בממשלה.

ניסן סלומינסקי: את עסקת בטח בנושא של תומכי החלטות, לא?

<מוריה כהן: ועוד כמה דברים חשובים, לא שחררו אותי מדיונים - - -

ניסן סלומינסקי: אנחנו צריכים להתקדם, בסוף המושב יגמר ואנחנו לא נתקדם עם זה.

יעקב פרי: אין כאן חריגה מהכללים שיש בתקנות סדר הדין האזרחי.

יעקב פרי: ניסינו למצוא דרכים שבהן אפשר יהיה לקצר את המועדים בגלל מה שקבע המחוקק לעניין 45 הימים, אבל העקרונות שבסדר הדין האזרחי של מסירה עם אישור מסירה על מנת שיהיה ברור שההמצאה אכן היתה, בגלל שמדובר כאן במה שאמרה חברת הכנסת מיכאלי, את הנושא הזה אנחנו מקיימים לעניות דעתנו ואני חושב שאפשר להתקדם.

ניסן סלומינסקי: טוב, אז בוא תתקדם, הלאה.

יעקב פרי: בייחוד שפסקאות (2) ו-(3) הן באמת בדיוק כמו בתקנות סדר הדין האזרחי.

יעקב פרי: "(2) במסירה אישית על ידי הערכאה השיפוטית לפי סדרי הדין; (3) באמצעות בא כוחו של המבקש, אם סדרי הדין האמורים מאפשרים המצאה בדרך זו; אם ההמצאה היא באמצעות בא כח, תמסור לו מזכירות הערכאה השיפוטית הזמנה אישית ודברי הסבר כדי שימסרם למבקש, וכן מעטפה ובה העתק הבקשה בצירוף ההזמנה ודברי ההסבר כדי שימציאם למשיב בתוך 3 ימים מיום הגשת הבקשה.

יעקב פרי: " שוב, שלושה ימים זה זמן קצר על מנת לא לנגוס מתוך 45 הימים.

<אורי צפת: סליחה, בבית המשפט זה חמישה ימים.

<אורי צפת: אם הוא מקבל את המעטפה ביום חמישי, הוא ימסור אותה בשבת, כן?

<אורי צפת: כך כתוב: שלושה ימים – חמישי, שישי, שבת.

<אורי צפת: אז תכתבו "עסקים", או תכתבו: "לא כולל שישי ושבת".

יעקב פרי: בסדר גמור.

<אורי צפת: תכתוב "חמישה ימים" ופתרת את הבעיה.

מרב מיכאלי: יש גם עוד עניין פה – משום שבתקנה 2 כתבתם "המבקש או בא כוחו", אז צריך מעכשיו בכל מקום או: "תמציא למבקש או בא כוחו", או שנמחק את "או בא כוחו" מתקנה 2, שלא ניצור הסדר שלילי.

יעקב פרי: קיבלנו את ההערה הזו, אנחנו כתבנו "או בא כוחו" בתקנה 2 על בסיס הערה שקיבלנו מלשכת עורכי הדין בפגישה שהיתה לנו אתם, שנראתה לנו, שדאגה מכך שכל מיני גורמים שלישיים שאינם באי כוח יפתחו להם עסקים קטנים בערכאות השיפוטיות ויסייעו לצדדים בהגשת טפסים, אנחנו רוצים למנוע את הדבר הזה, לכן כתבנו "בא כוח".

מרב מיכאלי: אז פשוט צריך להוסיף "או בא כוחו" גם בכל מקום אחר, זה הכול.

יעקב פרי: אפשר לכתוב "או בא כוח" בכל מקום אחר, זה כבר עניין ניסוחי.

מרב מיכאלי: לא, זה עניין מהותי.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, לגבי שלושה ימים – תכתבו "שלושה ימי עסקים", לא "חמישה ימים".

ניסן סלומינסקי: שלושה ימי עסקים" זה יותר טוב, אנחנו רוצים לקצר.

יעקב פרי: אני קורא את תקנת משנה (ג).

<נעה ברודצקי לוי: אני רק רוצה להעיר משהו קטן לפני כן לגבי הסמכות המקומית – בעקרון אני מניחה שהכוונה היא שתקנות סדר הדין האזרחי הרגילות יחולו פה, כדאי לבדוק אם אולי כדאי לכתוב את זה במפורש.

יעקב פרי: אנחנו נבדוק את הנושא הזה, בסדר גמור.

יעקב פרי: מה שהעירה נעה הוא לגבי סיטואציה שבה אדם מבקש בקשה ליישוב סכסוך במקום שאין בו סמכות מקומית, נבדוק את העניין הזה, נמצא פתרון לעניין הסמכות המקומית.

יעקב פרי: אני קורא את תקנת משנה (ג): "(ג) בהמצאת בקשה ליישוב סכסוך, והזמנה לפגישת מהו"ת ראשונה מחוץ לתחום השיפוט של מדינת ישראל יחולו ההוראות לעניין המצאה מחוץ לתחום השיפוט החלים בערכאה השיפוטית שבה הוגשה הבקשה; על אף האמור בכל דין, לא יידרש לעניין זה היתר המצאה מחוץ לתחום השיפוט.

יעקב פרי: "

<קרן הורוביץ: למה?

יעקב פרי: אני אסביר את העניין הזה ואז אשמח לשמוע הערות.

ניסן סלומינסקי: רגע, רבותי, הסבר.

יעקב פרי: אנחנו לא רצינו ליצור כאן סיטואציה שבה בכל מצב שבו יש צד בחוץ לארץ כלל לא נידרש להסדר של בקשה ליישוב סכסוך, היתה גם מחשבה כזאת.

יעקב פרי: מצד שני, אנחנו לא רצינו שהדיון העיקרי על תפיסת הסמכות יהיה בשלב מוקדם שבו אין לדעתנו סיבה לקיים אותו, לכן אנחנו אמרנו את ההסדר שיש כאן, שלא יידרש היתר המצאה.

יעקב פרי: בתקנות סדר הדין האזרחי, בתקנה 500, אמנם זה נדרש, ברפורמה בסדר הדין האזרחי – שעוד לא נכנסה לתוקפה אבל נעשתה עבודה רבה מאוד וזאת התפיסה המקובלת והנכונה בעינינו – הנושא הזה נכתב כמו שכאן.

יעקב פרי: אם יש הערות אנחנו נשמח לשמוע.

<מוריה כהן: אני רוצה רק להוסיף משהו.

<מוריה כהן: צריך לקחת בחשבון – ובדקנו את הנתונים – שהיום, ב-95% מבקשות ההמצאה לחו"ל נענות והדיון על סמכות עולה בשלבים מאוחרים יותר ולא סביב נושא ההמצאה, אלא אחר כך יש דיון על הסמכות עצמה.

<מוריה כהן: היכולת לעשות דיון גם על בסיס בקשה ליישוב סכסוך לעניין שאלת ההמצאה בלי שיש לי את כל התמונה היא מאוד בעייתית, ולכן, לכאורה ברגע שתוגש התביעה יהיה את כל הדיון הזה ויהיה צורך בהיתר המצאה בתביעה העיקרית, רק על הבקשה ליישוב סכסוך עצמה אפשר – תחשבו גם על התוצאה של זה, הרבה פעמים אפשר בדרך הזאת יהיה לסייע בגישור גם עם אנשים שנמצאים בחו"ל, בעוד שאחרת כל העסק הזה מתארך.

<קרן הורוביץ: אבל יש את הבקשה - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, אני מבקש, כמו כולם, תצביעי וניתן לך גם.

ניסן סלומינסקי: מה זה נקרא "מחוץ לתחום השיפוט החלים בערכאה שיפוטית" – זה רק חוץ לארץ?

יעקב פרי: חוץ לארץ.

<מוריה כהן: בחוץ לארץ.

<מוריה כהן: יש כללים נפרדים על יהודה ושומרון אבל זה לא היתר המצאה לחו"ל רגיל, יש שם כללים אחרים.

ניסן סלומינסקי: ביהודה ושומרון זה נקרא מחוץ לתחום השיפוט, בתוך תחום השיפוט?

יעקב פרי: ביהודה ושומרון יש סמכות מקומית לבית משפט לענייני משפחה או לבית דין רבני – למה להכניס את יהודה ושומרון פה?

ניסן סלומינסקי: לא, לא הכנסתי, שאלתי רק.

ניסן סלומינסקי: דרך אגב, דרך זה אנחנו מכינים את השיפוט, את הריבונות ואת הכול.

רחל עזריה: באמת שאלת את זה?

שולי מועלם-רפאלי: ניסן, עכשיו אתה רוצה להתחיל את הדיון הזה?

שולי מועלם-רפאלי: תניח ליהודה ושומרון.

ניסן סלומינסקי: אני שואל, זה נחשב תחום שיפוט או לא?

יעקב פרי: כן.

ניסן סלומינסקי: שאני אדע רק.

מרב מיכאלי: זאת שאלה מאוד במקומה, אדוני היושב-ראש.

ניסן סלומינסקי: שולי נמצאת שם, אני נמצא שם, עוד הרבה אחרים נמצאים שם.

רחל עזריה: זה ברור שכן, בדברים האלה בוודאי שכן.

<רונן דליהו: אם זה לא חל זה יעודד הגירה ליהודה ושומרון אולי.

שולי מועלם-רפאלי: דליהו, אנחנו מאוד מעריכים את הניידות הדמוגרפית שאתה מציע.

<רונן דליהו: אם מישהו לא חשב על זה אז אולי.

שולי מועלם-רפאלי: הרעיונות שבאים מלשכת עורכי הדין מרוממי לב ונפש.

יעקב פרי: אפשר להמשיך?

ניסן סלומינסקי: ההבהרה שלך היתה בסדר – אתה כמייצג משרד המשפטים – שזה נחשב בתוך התחום.

מרב מיכאלי: אדוני, ברשותך, יש פה התייחסות רלוונטית להסבר של מוריה.

ניסן סלומינסקי: כן, בבקשה.

<קרן הורוביץ: תקנות סדר הדין האזרחי טרם שונו, כלומר, הוא מדבר פה שהנוסח הזה זהה לנוסח שקיים באיזושהי רפורמה, הרפורמה לא שינתה בכלל בתי המשפט.

<קרן הורוביץ: תנסו לדמיין את המצב: איש ברח לחו"ל, השאיר את אשתו, היא הבינה שהוא לא יחזור, היא זקוקה עכשיו למזונות זמניים – לא, היא לא יכולה, היא צריכה להגיש בקשה ליישוב סכסוך עם הקפאת הליכים של 45 יום, 60 יום.

<קרן הורוביץ: האיש לא יבוא הרי לישראל - - -

<רחל אבידן: אפשר לקצר.

מרב מיכאלי: רגע, תנו לה לסיים, סליחה.

<קרן הורוביץ: אין שום סיבה שבעולם שמשיב שמבקש יקבע את הסמכות, בשעה שהחוק במדינת ישראל אומר שמי שקובע סמכות היתר המצאה מחוץ לתחום הוא בית המשפט.

<קרן הורוביץ: אין שום סיבה לחרוג במקרה הזה.

<קרן הורוביץ: זה שערורייתי שפונים לבקשה ליישוב סכסוך ייקבעו את הסמכות איפה יתנהל הגישור.

<קרן הורוביץ: זה גם לעג לרש כי זה לא באמת יקרה, האיש לא יבוא לישראל פתאום - - -

רחל עזריה: לשבת לארבע פגישות, כן.

<קרן הורוביץ: אז בשביל מה?

יעקב פרי: אפשר לענות על זה?

<רונן דליהו: יש עוד שאלה בעניין הזה.

<קרן הורוביץ: האישה לא תוכל להגיש בקשה למזונות זמניים בכל אותה תקופה.

ניסן סלומינסקי: יעקב, רצית לענות, בבקשה.

יעקב פרי: תזכרו מה שאמרתי קודם – לא מדובר בשלב זה על תפיסת סמכות, זה לא מה שהמחוקק קבע בהסדר כאן.

יעקב פרי: במידה והצד עדיין יהיה בחוץ לארץ בשלב הגשת התובענה אז כמובן שצריך יהיה היתר המצאה על כל המשתמע.

יעקב פרי: רצינו לא לסגור את הדלת בפני מצבים כאלה.

יעקב פרי: צריך לקחת בחשבון שבתקנה 15 – שאני מאוד מקווה שנגיע אליה היום – יש אפשרות לקצר את תקופת עיכוב ההליכים במצב כזה.

מרב מיכאלי: בכל מקרה יש מנדט ליחידת הסיוע בכל רגע נתון לקצר את עיכוב ההליכים.

<קרן הורוביץ: זה נכון אבל תחשבו על הניצול לרעה של זה.

מרב מיכאלי: מאה אחוז, אין לי ויכוח אתך אבל ניצול לרעה יש גם בהליך המשפטי, יש דרכים לעשות ניצול לרעה כל הזמן.

רחל עזריה: אבל השאלה היא כמה זה קל.

מרב מיכאלי: אבל השאלה היא מה את מרוויחה מזה שאת עושה פה עיכוב טיפול מראש, אני לא רואה מה העניין שההרשאה הכפולה מראש כאילו פותר לנו, הוא לא מקצר לנו, הוא מסבך לנו ומאריך לנו.

רחל עזריה: מסבך ומאריך מה?

מרב מיכאלי: את ההליך בשביל להגיש את הבקשה - - -

יעקב פרי: ככל שיהיה חשש שיש ניצול לרעה או שזה חסר תוחלת אפשר לקצר את תקופת עיכוב ההליכים ולהגיש תובענה.

ניסן סלומינסקי: כן, בבקשה.

<אורי צפת: אני מסתכל פה על התקנות ואני קצת תמה איך אתם לא נותנים דעתכם, הרי את הבקשה הזאת ליישוב סכסוך גם מגישים לבית הדין הרבני באותה מידה כמו לבית המשפט – קודם כל, התקנות האלה לא חלות בבית דין רבני, לבית דין הרבני יש תקנות משלו, תקנות הדיון – אתם לא כתבתם פה איזו ערכאה שיפוטית - - -

יעקב פרי: יש הגדרות שנותנות מענה לזה.

<אורי צפת: סליחה, עכשיו אני מדבר.

<אורי צפת: אין פה הגדרה של ערכאה שיפוטית ואתה צריך לכתוב שערכאה שיפוטית זה גם בית דין רבני.

יעקב פרי: יש בחוק, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: בחוק זה כתוב.

<אורי צפת: זה לא כתוב בתקנות.

ניסן סלומינסקי: רגע, רבותי.

<אורי צפת: למשל, המצאה מחוץ לתחום לא חל בבית הדין הרבני, אז אתם מתחילים להחיל תקנות על בית דין רבני, שאין אצלו את כללי המשחק האלה, כולל ההמצאות, כולל הכול.

<אורי צפת: אז אם אתם רוצים להחיל – אני שומע פה את חברי מדברים על תקנות סדר הדין האזרחי, זה בסדר גמור אבל זה לא חל בבית דין רבני.

<אורי צפת: 505 מהבקשות, או יותר, אולי פחות, יוגשו לבית דין רבני באותה מידה.

<אורי צפת: ויש פה תפיסת סמכות – מי שפתח את הדיון ואמר שאין תפיסת סמכות הוא טועה, יש תפיסת סמכות.

<אורי צפת: אז אנשים יגישו את הבקשות ליישוב סכסוך בבית דין רבני, התקנות האלה, יטענו, שהן לא חלות שם.

<אורי צפת: אנחנו צריכים לקבוע עוד תקנות נפרדות.

<אורי צפת: זה פשוט לא לעניין – תקנה תקנה לא מתאימה לבית דין רבני.

ניסן סלומינסקי: הבנו, שמענו.

ניסן סלומינסקי: נעה, בבקשה.

<נעה ברודצקי לוי: קודם כל, ההגדרה של ערכאה שיפוטית קיימת בחוק המסמיך.

<אורי צפת: איפה ההגדרה?

<אורי צפת: אין הגדרה בתקנות.

<נעה ברודצקי לוי: זה לא משנה כי החוק המסמיך הוא זה שקובע את ההגדרה והיא קיימת.

מרב מיכאלי: אם אפשר בלי דרמה, רק בלי דרמה, בסדר?

<אורי צפת: אין פה דרמה.

מרב מיכאלי: אז שנייה, היא עונה.

<נעה ברודצקי לוי: בכל מקרה, ההגדרה כאן בחוק המסמיך והיא מגדירה במפורש שערכאה שיפוטית כוללת את בתי הדין הדתיים כמובן, זה א'.

<נעה ברודצקי לוי: דבר שני, לגבי עניין תפיסת סמכות - כמו שגם נאמר פה קודם, אמרנו שזה מקנה את הזכות הראשונית במידה והצדדים לא יגיעו לכדי הסכמה או להחלטה להאריך את תקופת עיכוב ההליכים בהסכמה, אז, נכון, תהיה לו הזכות הראשונית של המבקש להחליט לאן הוא פונה עם התובענה, אבל אז מחליט – הוא יכול ללכת מלכתחילה ליחידת הסיוע בבית הדין ואחר כך להחליט להגיש את התובענה שלו לבית המשפט לענייני משפחה, כך שאין פה תפיסת סמכות אלא באמת את הזכות הראשונית, זה דבר נוסף.

<אורי צפת: זה אותו דבר.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אני מבקש.

<רונן דליהו: זו מכבסת מילים.

<נעה ברודצקי לוי: לא, זו לא מכבסת מילים.

<נעה ברודצקי לוי: כשאנחנו מדברים על היתר המצאה ועל עניין של תפיסת סמכות – אז לא, פה אין תפיסת סמכות בהיבט הזה.

<נעה ברודצקי לוי: רציתי לשאול את קרן לגבי העניין של היתר ההמצאה, אנחנו אומרים שבכל מקרה, בגלל שהם לא תופסים סמכות ואת היתר ההמצאה יצטרכו בעצם לעשות בכל מקרה בעת הגשת התובענה, מה זה יסייע שיעשו את זה גם בשלב הזה?

<קרן הורוביץ: זה יעשה שבית משפט כבר כאן ועכשיו, לפי סעיף 15, יבטל את כל הליך יישוב הסכסוך ויאפשר לאישה להגיש - - -

<נעה ברודצקי לוי: אבל אז הם יכולים להגיש בקשה כזאת, למה זה צריך להיות באמצעות היתר ההמצאה?

<קרן הורוביץ: האיש בחו"ל.

<נעה ברודצקי לוי: לא, אני מבינה את הסיבה למה להגיש בקשה לקיצור תקופת עיכוב ההלכים, אבל למה זה לא צריך להיות לפי תקנה 15, מה זה יעזור העניין של לדרוש פה היתר המצאה דווקא?

<קרן הורוביץ: קודם כל, חוסר העקביות בין בקשות מסוג מסוים לבקשות מסוג אחר הוא לא במקום, זו בקשה שיש לה חשיבות משפטית מהרמה הראשונה ואין סיבה לעשות דין אחד לבקשה הזאת לבקשות אחרות לבית משפט.

<קרן הורוביץ: לבקשות לתפיסת סמכות יש השלכה גם ברמה הבינלאומית על מדינת ישראל.

<קרן הורוביץ: יש פה תפיסת סמכות שהיא לא הגיונית.

<נעה ברודצקי לוי: אבל בגלל שזו לא תפיסת סמכות זאת השאלה שלי, בגלל שאין פה תפיסת סמכות.

<נעה ברודצקי לוי: יש פה את הזכות אבל תפיסת הסמכות נעשית בשלב הבא - - -

מרב מיכאלי: אין פה תפיסת סמכות.

<קרן הורוביץ: זה עבר את המחלקה הבינלאומית?

יעקב פרי: כן.

ניסן סלומינסקי: רגע, רבותי, יש כאן שני סוגי דיונים ואני מבקש, אני מרגיש באוויר שיש כאן כאלה שמתנגדים לחוק בכלל ומנסים אולי דרך התקנות לטרפד את החוק – לא אמרתי מישהו ספציפי, אמרתי "אני מרגיש באוויר" – לכן אני מבקש, בואו לא נעשה את זה, זה לא הוגן ואני פשוט אפסיק את זה עוד מעט.

ניסן סלומינסקי: החוק קיים, נקודה.

ניסן סלומינסקי: מי שרוצה לערער על החוק – בבקשה, זה סיפור נפרד, יש פרוצדורה.

ניסן סלומינסקי: כרגע אנחנו מדברים על התקנות ואנחנו רוצים לשפר את התקנות כמה שיותר ולא דרכן לטרפד את החוק או להראות את האבסורד שבחוק.

ניסן סלומינסקי: לכן אני מבקש מאוד ואומר: בואו נתמקד בעיקר בתקנות ונראה איך אנחנו רוצים להביא אותן למצב הכי טוב שאפשר כשהחוק קיים.

ניסן סלומינסקי: מי שחושב אחרת על החוק – זו פרוצדורה שונה לגמרי.

רחל עזריה: כבוד היו"ר, אני רוצה לומר על כך מילה.

רחל עזריה: לחוק הזה יש הרבה מאוד יתרונות ובצדו יש גם חששות, ודווקא אני חושבת ששלב התקנות זה שלב שגם אני, וכולנו בעצם מנסים לעשות, כל היושבים פה, לוודא שיכולות להתעורר מינימום בעיות.

רחל עזריה: אני מבינה מה שאתה אומר ואתה חד אבחנה לגמרי לגבי ההתנגדות לחוק, זה ברור שזה שם, אבל עדיין אני חושבת שהדיון הזה הוא מאוד חשוב.

רחל עזריה: אני גם מברכת אותך על כך שאתה עושה את זה בפגרה ונותן לנו זמן כמו שצריך ותקיים עוד דיונים, כי באמת התקנות הן הדרך לוודא שהחוק יהיה רק לטובה ולא נמצא את עצמנו בבעיות.

ניסן סלומינסקי: זה מה שביקשתי, לא אמרתי לא להעיר הערות, אני לא מתכוון שנגיד לסעיף 15 עוד מעט.

רחל עזריה: בסדר, ולכן העניין של חו"ל זו באמת סיטואציה קצת אחרת בזוגיות, אם אחד מבני הזוג בחו"ל.

ניסן סלומינסקי: אני מבין, אני רק אמרתי הערה כוללת כדי שבאמת נהיה הוגנים, אנחנו דנים בתקנות, אנחנו רוצים לשפר אותן, ולא דרכן להשתמש וכו'.

<רונן דליהו: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד גם מילה בעניין הזה כי אני רואה שזה באמת באוויר ואני, כיושב-ראש הפורום לדיני משפחה של הלשכה, חייב לומר את הדברים.

<רונן דליהו: קודם כל, לשים את הדברים על השולחן – זה לא סוד שלשכת עורכי הדין התנגדה לחוק, זה לא סוד.

שולי מועלם-רפאלי: ואיימה על חברות הכנסת – אם אתה אומר כבר גילו נאות אז תגיד אותו עד הסוף.

מרב מיכאלי: אבל זה לא סוד שלשכת עורכי הדין עשתה את זה.

<רונן דליהו: חברת הכנסת מיכאלי, אני באמת לא מתכוון להתנצח, אני רק רוצה להגיד משהו שאפילו אתם תשמחו לשמוע, אני רוצה לומר את זה ובאמת בהגינות רבה.

<רונן דליהו: זה לא סוד שאנחנו התנגדנו לחוק במתכונתו הנוכחית, כי אנחנו חשבנו שהחוק אכן לא היה צריך לעבור אבל זה כבר מבחינתנו מעשה עשוי.

<רונן דליהו: החוק, כפי שהיושב-ראש אמר, עבר בכנסת ועכשיו צריך לבצע אותו.

<רונן דליהו: יחד עם זאת, ואני אומר גם לשם ההגינות, יש גופים פרטיים, בין השאר עורכי דין רבים, שחושבים שהחוק הזה הוא לא חוקתי, הוא לא סביר, הוא לא מדוד והם שוקלים את דרכיהם.

<רונן דליהו: אני לא שם כרגע.

<רונן דליהו: אני, בכובע של לשכת עורכי הדין, מבין שככל שהחוק הזה צריך היום לעמוד ולהיות מבוצע, אני צריך, כפי שחברת הכנסת אמרה קודם, להיטיב עם החוק הזה על מנת שהוא יעבוד.

<רונן דליהו: יש לנו הרבה הערות, לא מתוך כוונה לטרפד את אי ביצועו, אני אומר את זה בצורה הכי גלויה ובל יחשדו בנו בעניין הזה.

<רונן דליהו: אנחנו ישבנו עם מוריה ועם הצוות שלה, אנחנו נשב, אנחנו מוכנים להירתם לזה לילות כימים, אני אומר את זה בצורה הכי אחראית, אנחנו מוכנים להירתם לעניין, אנחנו מוכנים להעמיד את עורכי הדין עם הוותק והניסיון בעניין הזה.

<רונן דליהו: אבל, אי אפשר לבוא ולהגיד: בגלל שנוסחו תקנות כאלה ואחרות צריך להמשיך, זה בסדר.

<רונן דליהו: יש פה המון בעיות, יש פה התנגשות עם החוק, יש פה הוראות מפורשות שמתנגשות עם הוראות של החוק, דיברנו על אחת מהן קודם.

<רונן דליהו: בנוסף לזה, יש הוראות בעייתיות מאוד גם מבחינת שיטת המשפט, מבחינת סדרי הדין, צריך ללבן את זה, אי אפשר שזה יעבור כך.

ניסן סלומינסקי: אז אני אמשיך הלאה עם מה שאמרתי – אצלנו נהוג שאת כל הנושאים האלה לא מבררים בפורום כזה, כי בפורום כזה יושבים כאן כל כך הרבה אנשים וזמנם קצר.

ניסן סלומינסקי: אם יש שאלה שאתה יכול לברר אותה עם מוריה נניח, את זה צריך לעשות לפני כן, ואם לא עשו את זה אז יעשו את זה.

ניסן סלומינסקי: כלומר, לא לבוא לפה ולהתחיל פה את כל הבירורים, את הדיבורים האלה צריכים לקבוע לפני כן.

<רונן דליהו: מקובל עלינו.

ניסן סלומינסקי: היו צריכים לקבוע לפני ולשבת.

ניסן סלומינסקי: מה שמסכימים – מסכימים, מה שלא מסכימים – אפשר להביא לפה, אבל זה אחרי שכבר דיברו.

ניסן סלומינסקי: לא להתחיל הכול מההתחלה בפורום כזה רחב כי בפורום כזה רחב, לא שיבטלו את החוק, פשוט החוק לא יכנס לתוקפו כי אנחנו נסיים את המושב ועדיין נהיה רק בסעיף 6 או 7 פה, בדרך הזאת, ואנחנו מסוגלים לעשות את זה, על כל מילה אנחנו יודעים לעשות דיון.

ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר, כל השאלות האלה צריכות להתברר לפני כן, לקבוע פגישות עם משרד המשפטים, או עם מי שצריך.

<רונן דליהו: אנחנו קיבלנו את התקנות בערב פסח.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אז יהיה זמן עכשיו.

ניסן סלומינסקי: לעשות את זה – מה שיגמר יגמר, מה שלא יגמר, אם זה נקודות מרכזיות אפשר להביא לפה, אבל שתהיה סופיות דיון מסוימת ולא שנתחיל פה את כל הדיון וזה לא יתקדם לכלום.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מצד אחד אנחנו מעודדים את כל הגופים שקשורים לאותו חוק באמת כן לבוא ולהעיר את ההערות, כן לפקוח את העיניים, אבל לעשות חלק גדול מהעבודה לפני כדי שלא נצטרך את כל הפורום הזה, אחרת הפורום הזה לא יוכל להתקדם, אז אני מבקש.

<מוריה כהן: אני רוצה להגיד אבל הערה כללית על מה שנאמר קודם.

<מוריה כהן: קודם כל, אנחנו ישבנו גם עם בתי הדין הרבניים וגם עם בתי הדין השרעיים באמת על כל "פיפס" פה, כולל בעניינים של המצאות וכולל חוקי הפרוצדורה העות'מאניים והכול, והדברים שכתובים פה הם על דעת כן שהתקנות האלה כתובות על כל הערכאות השיפוטיות.

<מוריה כהן: במקומות שבהם חשבנו שיש משהו שחשוב מאוד לקבוע פה, על אף מה שכתוב בתקנות סדרי הדין ובהסכמת הערכאות, כתבנו, במקומות אחרים שחררנו לכל אחד את הכללים שנהוגים אצלו, כך גם לעניין הזה של ההמצאה מחוץ לתחום השיפוט.

<מוריה כהן: מקום שבו ערכאה דורשת – וזה למשל בתי משפט – היתר המצאה, מה שלא קיים, אגב, בכל הערכאות, יש ערכאות שבהם זה בלי היתר המצאה - - -

<אורי צפת: אצל הרבני אין צורך.

<מוריה כהן: אני אומרת לך דווקא מתוך ידע, שלא תחשוב שלא, יש ערכאות שצריכות ויש ערכאות שלא צריכות, אז כתבנו שמקום שכן צריך אנחנו מוותרים רק על השלב של ההיתר השיפוטי להמצאה.

<מוריה כהן: עכשיו אני אגיד משהו כללי בהקשר הזה, ולא סתם יעקב הזכיר את תקנה 15.

<מוריה כהן: הרי אם התכלית שלנו היא למנוע התדיינויות שיפוטיות אז אנחנו רוצים שלא יתנקזו – ותמיד אפשר למצוא מקומות שיש בהם חורים קטנים שאפשר למשוך בהם להתדיינות השיפוטית – אנחנו חשבנו שככלל אנחנו צריכים כמה שפחות התדיינויות שיפוטיות, וההתדיינות השיפוטית הזאת על היתר ההמצאה, מה גם שהיא לא על סמכות ואין חומר כמו שקודם הסברנו, היא התדיינות מאריכה דווקא.

<מוריה כהן: תקנה 15 היא תקנה שהשתמשנו בה בדיוק במקרים האלה, שההצדקה המהותית היא לשחרר, אבל בואו נעצור רגע לפני שאנחנו משחררים ודוחפים את כל להתדיינות ואולי יחידת הסיוע תוכל לסגור את הנושא, והדברים היו מעולם – טלפונים לאנשים מחו"ל, לפעמים המריבה היא לא כזאת קשה, לפעמים הבקשה ליישוב סכסוך נעדרת פה – בשביל מה לריב על ההמצאה לחו"ל כשיכול להיות שאנחנו יכולים לעשות את זה בקלות וכשצריך לשחרר ישחררו את הדבר הזה?

<מוריה כהן: זו תקנה שנראית לכם עוד תקנה, אבל תקנת הסל הזאת היא בפירוש: לפני שאנחנו משחררים את הכול להתדיינות בואו נעשה איזשהו ניסיון קצר כזה, והקיצור יכול להיות קיצור כמעט מלא, זאת אומרת פגישה אחת ולהגיש.

<מוריה כהן: זה הראש שהיה לנו פה ואני חושבת שבאיזון – ושוב, אפשר קצת לפה, אפשר קצת לכאן להתווכח, ויש יתרון בכל דבר – המקום אבל שממנו אנחנו באים הוא בדיוק המקום הזה.

<מוריה כהן: זה גם על רקע מה שאמר יעקב, שהנושא הזה של היתר המצאה לחו"ל כבר יש עליו – שוב, זה נכון, זה לא תקנות קבועות – אבל יש עליו שאלות בהקשר הכללי וכיוון לבטל אותו בהקשר הכללי.

<מוריה כהן: בהקשר הספציפי שלנו, שאנחנו לא בתובענה העיקרית ובתובענה העיקרית להידרש, חשבנו שזה איזון נכון.

<מוריה כהן: אנחנו נשיג את מה שתרצו במקום שבו האישה הזאת – לפעמים האישה התובעת הזאת, דווקא טוב לה עכשיו לא להתקשקש על הדבר הזה, להמציא מהר, להרים אליו את הטלפון: תשמע, אולי אפשר לסגור את הדברים, יחידת סיוע תעזור לה וחבל.

יעקב פרי: ברשות אדוני אנחנו נמשיך לקרוא?

<נעה ברודצקי לוי: היתה עוד הערה לגבי נושא ההזמנה לפגישות הנוספות.

יעקב פרי: אנחנו סברנו שדי במה שכתוב בחוק בעניין הזה, אבל נוכל - - -

<נעה ברודצקי לוי: אמרנו שיש עד ארבע פגישות.

<נעה ברודצקי לוי: בגלל שיש פה כזה הסדר מפורט על איך באמת ממציאים את ההזמנה לפגישה הראשונה אני חושבת שגם אם רוצים שיחידת הסיוע תודיע ואין בעיה - - -

יעקב פרי: אז אנחנו נוכל לציין.

<מוריה כהן: כתבנו והורדנו את זה.

יעקב פרי: זה נפל בעריכה ואפשר להשיב את זה.

<נעה ברודצקי לוי: יחידת הסיוע היא זאת שתיתן את המועדים לפגישות הנוספות.

מרב מיכאלי: משהו מטריד אותי, סליחה, זו נקודה חשובה בעיני – כרגע כתוב שבהמצאת הבקשה יהיה כתוב תאריך אחד לפגישה אחת ראשונה, יש פה שני דברים: אחד, בגלל שאנחנו בסד של 45 יום ותוך 45 יום צריך להיגמר כל ההליך של האחת עד ארבע, ומשום שאני רוצה שלא תהיה קמצנות על הזמן, אני לא רוצה שיהיה מצב שאומרים: טוב, אין לנו מקום ביומן, או לחילופין אנחנו הצדדים, או מישהו מהצדדים אומר:

מרב מיכאלי: אבל לא ידעתי שאני צריך לשריין בחודש הקרוב עוד זמנים אז אין לי.

ניסן סלומינסקי: זה חברי כנסת שם בסכסוך?

מרב מיכאלי: ואם יהיו?

מרב מיכאלי: חלקנו פה לא התחתנו, מנעו מראש את הבעיה הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: וגם הרבה רווחים גדולים מנעו.

מרב מיכאלי: לא, ממש לא.

מרב מיכאלי: בכל מקרה, אני רוצה לדעת איזה מנגנון יהיה.

מרב מיכאלי: אני מבחינתי הייתי חושבת שהדבר הכי נכון היה לשלוח נגיד ארבעה תאריכים מראש, מתוך אמירה שלא בטוח שנשתמש בכל התאריכים אבל שיהיו משוריינים גם ביומן של יחידות הסיוע וגם ביומן של הצדדים.

מרב מיכאלי: אם לא – אז תגידו לי איך אתם - - -

ניסן סלומינסקי: בישיבה הראשונה ייקבעו התאריכים הבאים אם יהיה צורך, זה תמיד.

שולי מועלם-רפאלי: זה מה שאמרנו בחוק, שהפגישה הראשונה היא בסיס להחלטה אם וכמה עוד נדרשים ובפגישה הראשונה כן לדעתי צריך לצאת עם שלושת התאריכים הבאים.

<מוריה כהן: זו הכוונה.

ניסן סלומינסקי: שייכתב בחוק שצריכים להביא את היומן גם.

מרב מיכאלי: מה שמטריד אותי הוא שיגיעו לפגישה הראשונה וב-30 יום שנותרו כבר לא יהיה מקום, לא ביומן של יחידות הסיוע ו/או לא ביומן של הצדדים, מזה אני חוששת.

<רחל אבידן: אנחנו משריינים מקום מראש.

<מוריה כהן: אבל אחר כך זה להתחיל להתעסק עם כל כך הרבה דחיות ושינויים.

ניסן סלומינסקי: לא, במעמד כולם קובעים את התאריכים וזה מסתדר, תמיד עושים כך, מה לעשות?

<מוריה כהן: זה עדיף.

<ענת ענבר: קודם כל, בדף ההסבר יהיה כתוב שהם יידרשו להגיע לעוד פגישות, כלומר, כשהם יגיעו הם כבר יידעו שזו לא פגישה אחת, שיש סבירות שיהיו עוד פגישות.

מרב מיכאלי: וצריך להגיד באיזה סדר גודל של זמן.

<מוריה כהן: כן.

<ענת ענבר: אצלנו ביומנים ישוריינו ימים.

<ענת ענבר: כלומר, יהיו ימים שבהם יקבלו פגישה ראשונה ויהיו ימים שיישארו לפגישות שנייה ושלישית.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, כשאתם תקבעו פגישה ראשונה אתם מראש כבר תשריינו אופציות.

<ענת ענבר: יהיו לנו ביומנים תאריכים, אנחנו לא נשריין למשפחה מסוימת כי אנחנו לא יודעים כמה פגישות תידרשנה ואם אנחנו נשריין לה מראש מספר פגישות ואחר כך לא זקוקים להן זה בזבוז אדיר של זמן.

ניסן סלומינסקי: מתחיל להיות בלגן, כן.

<ענת ענבר: אז אנחנו נודיע להם כבר בפגישה הראשונה שבסוף הפגישה, אם יהיה צורך, אנחנו נזמין אותם לפגישות נוספות והם יצטרכו להתגמש מכיוון שיש 45 ימים.

ניסן סלומינסקי: טוב, תודה.

יעקב פרי: "אי התייצבות צד לפגישות המהו"ת שנקבעו 4.

יעקב פרי: (א) דינה של הזמנה לפגישת מהו"ת כדין הזמנה לבית המשפט;" – זה ציטוט מתוך החוק – "לא התייצב צד לפגישת המהו"ת לפי ההזמנה, תדווח על כך יחידת הסיוע לערכאה השיפוטית; הודעת יחידת הסיוע תישמר בתיק שנפתח בערכאה השיפוטית, ורשאית הערכאה השיפוטית להאריך את תקופת עיכוב ההליכים, למחוק את התובענה שהוגשה, ולהטיל הוצאות בשל אי התייצבות לפגישות המהו"ת.

יעקב פרי: "

רחל עזריה: אני רוצה להעיר לגבי ההתייחסות הקודמת – באיזה שעות יחידות הסיוע פתוחות?

<ענת ענבר: הן פתוחות במהלך שעות היום ופעם בשבוע אחר הצהריים.

רחל עזריה: אז בעצם זה אומר להפסיד יום עבודה.

<ענת ענבר: לפעמים כן, כמו שבדיון משפטי גם - - -

רחל עזריה: בסדר, בדיון משפטי אנחנו יודעים את זה.

<ענת ענבר: יש לנו עובדות שעובדות גם אחר הצהריים אבל אני לא יכולה להגיד שכל המפגשים יהיו אחר הצהריים.

רחל עזריה: כי זו רק פעם בשבוע.

רחל עזריה: וערב אין בכלל?

<ענת ענבר: ערב אין בכלל.

מרב מיכאלי: השאלה אם זה לא משהו שכדאי לשקול אותו?

רחל עזריה: זה משהו שכדאי לטפל בו כי זה קריטי להליך כזה.

יעקב פרי: זה ודאי לא יהיה בתקנות.

רחל עזריה: אנחנו רוצים הליך בטוב.

ניסן סלומינסקי: רבותי, את זה הם יצטרכו לקבוע ביניהם, זה דבר שהוא לא לחוק ולא לתקנות.

<רונן דליהו: אבל אם מגייסים עובדים, למה שמראש לא יגידו להם שהם עובדים בערב?

<ענת ענבר: אנחנו אומרים להם שנבוא אחר הצהריים - - -

שולי מועלם-רפאלי: ענת הציגה את זה בפעם הקודמת, שהעובדים החדשים שיגויסו יגויסו לשעות אחר הצהריים.

שולי מועלם-רפאלי: זה נאמר לפרוטוקול בדיון הקודם.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אבל זה לא לתקנות או לדברים כאלה, זה לא קשור.

רחל עזריה: אבל זו בדיוק ההזדמנות לוודא שזה יהיה לטובה.

רחל עזריה: הרי אנחנו לא רוצים שההליך הזה – אני מבינה שאנחנו פה בדיון מאוד משפטי, גם כי זה חוק וגם כי זה הליך קודם למשפטי, אבל אנחנו רוצים שההליך הזה יהיה לא משפטי, אנחנו רוצים שההליך יהיה כמה שיותר רך, או כמה שיותר גישורי, אז הטענה שגם לבית משפט צריך להפסיד ימי עבודה זו לא התשובה פה.

<ענת ענבר: אני רוצה להסביר.

רחל עזריה: כמו שכשהולכים לטיפול זוגי אז קובעים בשעות שנוחות לשני בני הזוג, כך זה צריך להיות גם פה וכיוון שיש את המגבלה של הזמן וכיוון שהמועדים הם גם לא תמיד יהיו המועדים שנוחים, אז לפחות שאנחנו כמדינה נעשה את המקסימום לאפשר מועדים כמה שיותר נוחים.

<ענת ענבר: אנחנו מקבלים 12,000 משפחות בשנה, זה לא שירות חדש, אנחנו לא מקימים עכשיו יחידות חדשות.

<ענת ענבר: אנחנו פועלים כבר 18 שנה, מקבלים 12,000 משפחות בשנה, מנסים גם כשירות טיפולי להתגמש, מנסים כמה שאפשר, אבל אנחנו לא שירות פרטי כמו שהולכים למטפל פרטי והוא בוודאי יתגמש, אנחנו שירות ממשלתי ואנחנו עובדי מדינה, אנחנו לא באים - - -

רחל עזריה: לא, זה סתם מיותר, סליחה.

רחל עזריה: להפך, אנחנו עכשיו מכניסים הרבה יותר אנשים לתוך השירות הזה, אנחנו רוצים שזה יקל על בני הזוג בתהליך הגירושין, או ימנע גירושין, אבל אנחנו רוצים שהתהליך יהיה חיובי.

ניסן סלומינסקי: רחל, אבל אי אפשר להיכנס לזה, אם יש מישהו שמנהל את הגוף הזה והוא יעשה את המיטב שהוא יכול לעשות, אי אפשר להגיע - - -

רחל עזריה: אבל זו ההזדמנות שלנו לדרוש שזה יהיה.

רחל עזריה: תראה, כבוד היו"ר, כמו שדיברנו עוד קודם, זה חוק שיש לו יתרונות אבל יש גם הרבה מאוד חששות בצדו.

רחל עזריה: אנחנו מבינים שבגלל עניינים של מרוץ סמכויות ומערכות יחסים בין בית הדין הרבני לבית משפט למשפחה, כל הנושא של תפיסת סמכות – אז זו לא בדיוק תפיסת סמכות, זו אופציה לתפוס את הסמכות, בסדר, הבנו, את זה אנחנו לא נוכל.

רחל עזריה: אבל פה יש משהו שהוא טכני לגמרי, הוא לא מהותי, הוא לא מורכב והוא יקל על התהליך הזה – אז למה לא לעשות את זה פה?

רחל עזריה: אין פה את סדר הדין הפלילי וכו'.

ניסן סלומינסקי: אני אומר, כל מה שהם יוכלו לעשות הם יעשו, אבל את לא יכולה לקחת עובדים שעובדים במערכת כבר כל כך הרבה זמן ולהודיע להם: מהיום ולהבא, בגלל החוק הזה, עכשיו אתם תתחילו לעבוד בערבים גם.

רחל עזריה: אבל אני הייתי מצפה שמה שאתם תגידו הוא: בוודאי שאנחנו רוצים לפתוח בערב כי אנחנו מבינים את החשיבות, ולא תגידו שגם לבית משפט מגיעים בבוקר ומפסידים יום עבודה.

ניסן סלומינסקי: גם בית משפט, אני הייתי שמח אם הוא יעבוד 24 שעות.

רחל עזריה: אז על אחת כמה וכמה שברור שזה מה שאתה צריך לצפות גם פה.

ניסן סלומינסקי: אבל יש בשביל זה את מנהלת היחידה, את רוצה להיות מנהלת האגף לסיוע – בבקשה.

רחל עזריה: אבל אני חושבת שהוועדה כן יכולה - - -

ניסן סלומינסקי: אז מה, את רוצה להכניס בתקנות שהם יעבדו גם בלילה?

ניסן סלומינסקי: מחר ההסתדרות תעשה לך שביתה.

רחל עזריה: אני חושבת שהוועדה כן יכולה לומר ליחידות הסיוע שהם צריכים לעשות את המאמץ לפתוח גם אחר הצהריים ובערב ושהתשובה לא תהיה - - -

ניסן סלומינסקי: אז היא שמעה את זה.

ניסן סלומינסקי: רחל, היא שמעה את זה והיא תעשה את המאמץ.

רחל עזריה: זה לא מה שאני שומעת, אני שומעת שזה כמו בית משפט ואם בית משפט זה בבוקר אז גם זה יכול להיות בבוקר.

<רינת וייגלר: ענת פתחה ואמרה שכבר היום בין שלל עובדות יחידות הסיוע יש עובדות שאמורות לעבוד פעם בשבוע אחר הצהריים.

<רינת וייגלר: יחד עם זאת, לא אמרנו – ואת צודקת – שבכל יום אחר הצהריים ניתן יהיה לתת שירות.

<רינת וייגלר: עוד היא אמרה שייעשה מאמץ עד כמה שאפשר להתגמש ולבוא לקראת הצדדים.

<רינת וייגלר: אנחנו מגייסים לסיפור הזה עובדי מדינה, עובדי מדינה לא מתחילים לעבוד בשעה 16:00.

<רינת וייגלר: אפשר לעשות סבב - - -

רחל עזריה: רופאים?

רחל עזריה: שוטרים?

<רינת וייגלר: היא בדיוק אמרה שניתן יהיה ליצור מצב שאם אפשר יהיה לקיים פגישה אחר הצהריים יקיימו אותה, אנחנו לא נבוא ונאמר שיחידות הסיוע כולן תהיינה פתוחות אחר הצהריים.

ניסן סלומינסקי: הבנתי, בסדר, נו, שמעתם את הדברים, מאה אחוז.

רחל עזריה: כן, מצוין.

רחל עזריה: חבל.

ניסן סלומינסקי: כן, בבקשה.

<פיליפ מרכוס: יש לי הערה כללית: הפגישות האלה, אם תצלחנה, ימנעו הופעות בבתי משפט, ימנעו כשלעצמן זמן עבודה של האנשים האלה.

<פיליפ מרכוס: יש להם את כל התמריץ כן להשתתף וכן להקדיש קצת זמן מימי העבודה שלהם ולבוא ליחידת הסיוע.

<פיליפ מרכוס: דבר נוסף, ב-17 שנה שישבתי על התיקים האלה לא שמעתי טענות שאנחנו הזמנו ליחידת הסיוע בשעה 16:00 וצריכים לבטל יום עבודה, משום שהעבודה היא כל כך איכותית וכל כך מקדמת שהדברים האלה נסוגים בפני כל טענה של בזבוז זמן.

<פיליפ מרכוס: אני רק מזכיר שהיה ניסיון עם בתי משפט לעשות משמרת שנייה - - -

רחל עזריה: אבל כשאתה מחייב צד להגיע המעמד של יחידות הסיוע משתנה.

ניסן סלומינסקי: רחל, שנייה, הוא באמצע משפט.

מרב מיכאלי: גם ככה הם היום מחויבים, גם היום זו חובה להגיע ליחידות הסיוע.

ניסן סלומינסקי: אמרת שהיה ניסיון בבתי המשפט?

<פיליפ מרכוס: אני אומר שהיתה המון התנגדות לעניין הזה, היא עדיין קיימת, זה נדף כנראה, או שלא היה ביקוש.

<פיליפ מרכוס: רק להוסיף עוד דבר – אם יצטרכו לגייס כוח אדם לעבוד במשמרת שנייה צריך לתמלג אותם ולאוצר יהיה מה להגיד על תוספת התקנים.

רחל עזריה: כשנגיע לאוצר נגיע לאוצר, אני אפילו לא שמעתי בכלל את הדיון הזה.

שולי מועלם-רפאלי: לא, הדבר הזה כבר היה בדיונים הקודמים.

<פיליפ מרכוס: לא כדאי לקבור את החוק הזה על דבר כזה.

ניסן סלומינסקי: פיליפ, תודה.

ניסן סלומינסקי: יעקב, תמשיך הלאה.

רחל עזריה: אני בכלל לא שומעת רצון, אבל בסדר, הבנתי, חבל.

יעקב פרי: אני קורא את פסקת משנה (ב): "(א) לא התייצב צד לפגישת המהו"ת לפי הזמנה, וחלפה תקופת עיכוב ההליכים, רשאית ערכאה שיפוטית להטיל הוצאות בין אם הוגשה לה תובענה לפי סעיף 4 לחוק ובין אם לאו, וכן ערכאה אחרת שהוגשה לה תובענה כאמור; בסעיף קטן זה – "ערכאה שיפוטית" – לרבות רשם בבית המשפט לענייני משפחה.

יעקב פרי: " המהות של תקנה 4 היא לאפשר כלים אפקטיביים במידה והצדדים לא משתפים פעולה עם הפגישות שנקבעות.

ניסן סלומינסקי: צד, לא צדדים, כי אם שני הצדדים לא משתפים פעולה אז הכול הרי נפל.

יעקב פרי: צד – הכוונה לכל אחד מהם.

<אורי צפת: מה זו המילה "הוצאות" – האם זה הוצאות משפט?

<אורי צפת: הוצאות עורך דין?

<אורי צפת: הוצאות נסיעה?

<אורי צפת: הוצאות חניה?

<אורי צפת: אני רואה במילה הזאת קנס, פשוט קנס כספי.

<אורי צפת: מה זה "הוצאות"?

<אורי צפת: תסביר לי מה זה "הוצאות", איזה הוצאות?

<מוריה כהן: לטובת אוצר המדינה.

<אורי צפת: הוצאות לטובת אוצר המדינה?

<מוריה כהן: כן.

יעקב פרי: זה הוצאות כפי שיש בתקנות סדר הדין.

<אורי צפת: תקרא לזה קנס כספי.

ניסן סלומינסקי: רבותי, שקט.

ניסן סלומינסקי: שאלת את השאלה, לא צריך לחזור חמש פעמים.

<מוריה כהן: קודם כל, זה נובע מהוראות החוק שדין אי התייצבות לפגישת המהו"ת כדין אי התייצבות לבית משפט וכמו ששם אפשר לפסוק הוצאות גם כאן אפשר לפסוק הוצאות.

<מוריה כהן: אנחנו לא חידדנו, אני מניחה שברוב המקרים זה יהיה באמת לטובת אוצר המדינה, אני כן יכולה לחשוב על סיטואציה מיוחדת שהצד שכנגד עשה מאמץ מאוד גדול, אולי אפילו בא מחו"ל, אולי יצר משהו, ואז יכול להיות שיש מקום גם לפסוק הוצאות לטובתו, אני לא בטוחה שאנחנו צריכים לסגור את הדבר הזה.

<אורי צפת: את צריכה להסביר מה זה "הוצאות".

ניסן סלומינסקי: יש מישהו שיגדיר – "רשאית ערכאה שיפוטית", יש ערכאה שיפוטית.

יעקב פרי: זה לא מוגדר גם בתקנות סדר הדין.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, באמת, נו.

<אורי צפת: זה כן מוגדר, יש הוצאות, אגרות ויש שכר טרחת עורך דין .

<אורי צפת: זה כן מוגדר, בתקנות סדר הדין יש הגדרה.

<מוריה כהן: אני מוכנה לבדוק את זה שוב, אבל אם כן הייתי משאירה את כל הגמישות.

<מוריה כהן: אנחנו חשבנו שבאי הכתיבה – וכך עברנו את נוסח החוק הזה – זה מאפשר את הגמישות.

<אורי צפת: סליחה, בתקנות יש הבדל בין הוצאות לבין שכר טרחת עורך דין.

<אורי צפת: כן, יש הבדל – הוצאות ושכר טרחה.

<אורי צפת: עכשיו, אם הוא מיוצג או לא מיוצג, אז למה לא לפסוק גם שכר טרחת עורך דין?

<אורי צפת: אני שואל.

ניסן סלומינסקי: איפה שכר עורכי דין?

<אורי צפת: אם המבקש מיוצג, הרי הוא יכול להגיש את הבקשה עם עורך דין, נכון?

ניסן סלומינסקי: אנחנו אמרנו שבנושא עורך הדין אנחנו נדון בפעם הבאה, אם יחליטו שיש עורך דין תבקש אז גם הוצאות עורך דין, כרגע אנחנו מתקדמים.

ניסן סלומינסקי: לאט לאט, כרגע אנחנו מתקדמים.

ניסן סלומינסקי: הלאה, יעקב.

<קרן הורוביץ: יש הבדל בין הפגישה הראשונה לשאר הפגישות, הפגישה הראשונה היא הרבה יותר מהותית, סנקציה עבורה היא סבירה, אבל למה אין הפרדה בין פגישה ראשונה?

<קרן הורוביץ: בן אדם אומר: שמעתי, לא מעוניין להמשיך הלאה אבל יחידות הסיוע אומרות: לא, אנחנו נמשיך הלאה, עדיין אותו אדם צריך לקבל את אותה סנקציה למרות שהוא התייצב לפגישה הראשונה?

<מוריה כהן: אף אחד לא אומר שזו אותה סנקציה.

<מוריה כהן: אני רוצה להבהיר: נושא של הוצאות נכנס פה ולא מוגדר מי, כמה, למה ואיך.

<מוריה כהן: אנחנו בדיוק חושבים שהשופט – ואגב, שמנו פה רשם כדי לייעל את הדבר הזה, לא צריך את השופט, זה באמת משהו שיהיה בתוך המערכת רק לעניין ההוצאות – יבחן לגבי כל מקרה ויכול להיות שיש היגיון בפגישה מסוימת יותר, בפגישה מסוימת פחות, בפגישה הראשונה לוותר ובפגישה שנייה כן לעשות, זה שיקול הדעת.

<קרן הורוביץ: יש הנחייה בתקנות.

<מוריה כהן: התקנות בשום מקום, אני חייבת לומר, לא אומרת לשופט וערכאה שיפוטית על אי התייצבות כמה לפסוק, מתי לפסוק, האם הוא חייב לפסוק, אם פעם ראשונה שהוא לא בא, אם פעם שנייה שהוא לא בא – תנו שיקול דעת.

ניסן סלומינסקי: כן, בבקשה.

<גלי עציון: תקנה 4 מחדדת את הקושי של תקנה 3, של העניין של המצאה מחוץ לתחום, כי אנחנו נותנים תאריך קרוב נגיד, מבקשים שיבואו וקובעים אפילו סנקציות כשיכול להיות שבכלל אין היתכנות.

<גלי עציון: לכן, ההפרדה הזאת בין המצאה מחוץ לתחום בתחילת ההליך – בלי להיכנס עכשיו לדיון אם זו זכות לסמכות או סמכות – הדחייה של הבחינה של המצאה מחוץ לתחום, אם זה רלוונטי, אם זה יתכן בשלב הזה, היא לא נכונה, עניינית היא לא נכונה.

<גלי עציון: ואז אנחנו ישר קופצים לתקנה 4 שעכשיו מטילה סנקציות על מי שלא התייצב אחרי שקראו לו להתייצב בטווח של 45 הימים, זאת אומרת, שתוך שבוע-שבועיים הוא צריך להתייצב, יכול להיות שזה אדם שעושה דוקטורט בברקלי.

<גלי עציון: לכן, את ההיתכנות של המצאה מחוץ לתחום צריך לסגור כבר בשלב - - -

<מוריה כהן: שני דברים: אחד, שיקול הדעת בהקשר ההוצאות – בוודאי שייקח בחשבון גם את הדבר הזה.

<גלי עציון: אני לא מדברת רק על שיקול הדעת.

<מוריה כהן: לעניין אחורנית, אני חוזרת לתקנה – ואני לא יודעת למה אנחנו צריכים לחזור – אבל האפשרות לדרוש שכל מי שנמצא מחוץ לתחום השיפוט זו תהיה בקשה להיתר המצאה לתחום השיפוט, שזאת האופציה האחרת, נראתה לנו פחות מאוזנת, במיוחד נוכח ה-95% שהם נותנים את ההיתר הזה.

<מוריה כהן: זו הארכה באמת לא מוצדקת של משהו שכבר אנחנו מעכבים את האדם מהנגישות שלו, אותו, את התובע את מעכבת בהקשר הזה.

<מוריה כהן: לכן, אני חוזרת, אמרנו שאנחנו לא חוסמים את הדרך, ודאי לא נטיל הוצאות, ואף אחד לא יטיל הוצאות אוטומטית על מישהו בחו"ל רק כי הוא לא התייצב.

<מוריה כהן: לא כתבתנו חובת הוצאות, זה המקום הגמיש להתייחס.

<מוריה כהן: האפשרות האחרת – אפשר לקבל את העמדה שלך ולבוא ולהגיד בכולם: אוטומטית היתר המצאה מחוץ לתחום השיפוט, אנחנו חשבנו שאנחנו מפסידים זמן ואנשים.

<גלי עציון: אז אם יורשה לי עוד מילה קצרה – לטעמי, זה בדיוק הפוך כי זה לא הליך שיפוטי שבו בודקים ונותנים צו, גם אפשר לנהל את זה בשלט רחוק, אפשר למנות בא כוח, פה האלמנט של הקשר בין האנשים, בין זה שנמצא בארץ לבין זה שנמצא בחו"ל, הוא הרבה יותר משמעותי.

<גלי עציון: זאת אומרת, צריך לבדוק את ההיתכנות גם מבחינת יעילות של המערכת, מבחינת זה שהמערכת תקבע תאריך לאותו הליך כשיש אחד שלא יגיע בכלל.

<גלי עציון: זה בזבוז זמן, זה בזבוז אנרגיה, זה פשוט לא נכון.

<גלי עציון: צריך לבדוק דווקא הליך כזה, דווקא הליך שמחייב שיתוף פעולה, צריך לבדוק בשלב הראשון אפילו יותר מהמצאה מחוץ לתחום משפטית רגילה, אם יש פה היתכנות פרקטית של הדברים.

ניסן סלומינסקי: אני מניח שאם צד אחד בבית חולים, אז מה – יקנסו אותו והכול?

<גלי עציון: זה לא אותו דבר, זה לא אותו דבר – זה מצב קבוע וזה שבן אדם הלך ונדרס.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מדברים על משהו שהוא נמצא ויש כאן בני אדם ויש כאן שופטים.

<גלי עציון: זה בדיוק העניין – יש פה בני אדם שצריכים להיפגש, זה לא הליך שמנהלים אותו בבית משפט.

רחל עזריה: נכון, זה מה שחוזר על עצמו.

ניסן סלומינסקי: בסדר, נו, אז יהיה מישהו ששומע ואם צד אחד אומר: אני בבית חולים, אני לא יכול - - -

רחל עזריה: אבל אנחנו כל הזמן חוזרים למשפטיזציה, אפילו שעות הפתיחה זה המשפטיזציה.

<גלי עציון: אבל אין מי ששומע – זה בדיוק העניין.

<גלי עציון: אם אנחנו מוותרים על הבדיקה הזאת, אפילו הלא ארוכה, של ההמצאה מחוץ לתחום, זו טעות.

<גלי עציון: מבחינה פרקטית – ובלי להיכנס עכשיו אם אנחנו בעד או נגד החוק - דווקא בסוג הזה של ההליך, באופי של ההליך, זה לא נכון.

ניסן סלומינסקי: אולי אני לא מבין.

ניסן סלומינסקי: יש מישהו שמוציא את הזימון, אם הוא מקבל מכתב ויכתוב לו שם: אני נמצא בבית חולים בטיפול נמרץ, לא יכול לבוא בתאריך הזה, אז מה – שום דבר?

ניסן סלומינסקי: יביאו אותו בכוח עם העגלה?

<קריאות: זה לא אותו דבר.

<קריאות: ממש לא.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, בואו נמשיך הלאה, אנחנו נכנסים לכל מיני דברים שאני לא יודע – או שאנחנו לא רוצים שהחוק יעבור או לא, אלה דברים שהם קיימים בכל תחום, בכל דבר, באמת, נו.

<מוריה כהן: יש הרבה מקרי קצה, מה לעשות?

<מוריה דיין: ברשותך, אפשר לתת היבט נוסף שלא עלה פה?

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

<מוריה דיין: מה לגבי אותם אלה שהסמכות שמוקנית כלפיהם כיום בחוק היא מכוח סעיף 4א לחוק שיפוט בתי דין רבניים, שזה אותם אלה שבעצם מעגנים נשים הרבה שנים, הם נמצאים בחו"ל והדרך לתפוס אותם היא בכך שאנחנו מגישים תביעת גירושין ברגע שהם נוחתים פה בארץ.

<מוריה דיין: גם פה, באיזו דרך מגיעים בסוף?

<מוריה דיין: לא הגיוני לסחוב אותם ליחידות הסיוע, לא הגיוני בסופו של דבר גם לחכות 45 יום כי אלה אנשים שמקום מגוריהם לרוב בחו"ל – מה המענה שניתן לאותן נשים?

<מוריה כהן: אין לך שום בעיה, להפך, את הבקשה לעיכוב יציאה מן הארץ את יכולה להגיש מיד, עם הגשת הבקשה ליישוב סכסוך, בו זמנית.

<מוריה כהן: דווקא הסיפור של היתר המצאה, לא היתר המצאה, מאריך לך.

<מוריה דיין: אבל 45 יום הוא יצטרך לחכות?

יעקב פרי: לא, אפשר לקצר את עיכוב תקופת טיפול.

<מוריה כהן: לא, מה פתאום, זה מהסעדים זמניים, אין לך שום בעיה.

<מוריה כהן: עכשיו אנחנו שמענו את הדברים, אני אומרת שיש יתרון לזה ויש יתרון לזה, אנחנו חשבנו שבמכלול יש יתרון לזה, אני חושבת שחבל שנעצור במקום הזה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, יש לנו עד 13:30.

<מוריה כהן: אחרי הישיבה הזאת אנחנו קוראים את כל הדברים, עוברים על כל הדברים, חבל שנתעכב.

יעקב פרי: "פגישות המהו"ת בתקופת עיכוב ההליכים 5.

יעקב פרי: (א) במסגרת פגישות המהו"ת תיתן יחידת הסיוע לצדדים מידע כאמור בסעיף 3(ג)(2) לחוק ותסייע להם לבחון את התאמתם של דרכים ושירותים אלה ליישוב הסכסוך שביניהם.

יעקב פרי: באחת הפגישות לפחות יינתן המידע ויסייע לצדדים עורך דין מטעם יחידת הסיוע".

יעקב פרי: על הנושא הבא אני מדלג, כפי שסוכם, כי תקנה (ב) זה נושא שעוד ידון.

יעקב פרי: "(ג) על אף האמור בתקנת משנה (ב) יחידת הסיוע רשאית להזמין לפגישה אחת או יותר כל אדם שנוכחותו עשויה לתרום ליישוב הסכסוך ובלבד - - -

ניסן סלומינסקי: "ובלבד שהסכים לכך "?

יעקב פרי: "ובלבד שהסכים לכך" - - -

<אורי צפת: מה, בלי הסכמת הצדדים?

יעקב פרי: יש לי כאן פשוט נוסח - - -

<קריאה: נראה לי טעות סופר.

<מוריה כהן: סליחה, הוא לא קרא נכון.

יעקב פרי: כן, פשוט הנוסח שהיה אצלי לא נכון.

שולי מועלם-רפאלי: תקרא מהנוסח שיש לנו.

ניסן סלומינסקי: תקרא מהנוסח שיש לכולנו.

יעקב פרי: כן, אני חוזר לקרוא את (ג) ברשותכם: "(ג) על אף האמור בתקנת משנה (ב) יחידת הסיוע רשאית להזמין לפגישה אחת או יותר כל אדם שנוכחותו עשויה לתרום ליישוב הסכסוך ובלבד שהסכים לכך, ונוכחותו לא תפגע באופי הטיפולי שביסוד פגישות המהו"ת.

יעקב פרי: (ד) יחידת הסיוע רשאית בהסכמת שני הוריו של קטין להזמין אותו להישמע לפניה; על דברי הקטין יחולו הוראות החיסיון החלות על דברים הנאמרים ביחידת הסיוע, בכפוף לאמור בכל דין.

יעקב פרי: (ה) הסעיף 5א לחוק בתי המשפט לענייני משפחה התשנ"ה- 1995 וסעיף 3 לחוק בתי דין דתיים (יחידות סיוע) התשע"א-2011 יחולו על פגישות המהו"ת לעניין איסור פרסום, חיסיון ואי קבילות של מידע שנמסר ליחידת הסיוע.

יעקב פרי: (ו) ראתה יחידת הסיוע לאחר שערכה היכרות עם הצדדים ונתנה להם מידע ושירותים כמפורט בסעיף 3(ג) לחוק, כי יש מקום לנסות לסייע להם ליישב את הסכסוך ביניהם כולו או מקצתו במסגרת ארבע פגישות המהו"ת ביחידת הסיוע, בלא להפנותם להמשך הליך ליישוב הסכסוך אצל גורם חיצוני, רשאית היא להציע להם זאת ובלבד שהניסיון ייעשה בתוך תקופת עיכוב ההליכים; הסכימו הצדדים לעשות ניסיון כאמור, יהיו באי כוחם של הצדדים רשאים להשתתף בפגישה שנקבעה עם הצדדים לצורך ניסיון ליישוב הסכסוך.

יעקב פרי: (ז) לא יחתמו הצדדים בעת פגישות המהו"ת ביחידת הסיוע על הסכם בעניין הסכסוך המשפחתי, ולא יקבלו על עצמם התחייבות משפטית, לרבות לעניין הסדרים זמניים לתקופת עיכוב ההליכים והסכמה להמשך יישוב הסכסוך בהסכמה אלא לאחר שניתנה להם הזדמנות להיוועץ בבאי כוחם או בכל אדם אחר, לרבות בנוגע לניסוח ההסכם; עובד יחידת הסיוע יביא בפני הצדדים את זכותם להתייעץ בבא כח ובכל אדם אחר כאמור בתקנה זו וכן ימסור להם מידע בדבר האפשרות לקבל סיוע משפטי לפי חוק הסיוע המשפטי התשל"ב-1972, ותקנות הסיוע המשפטי, למי שזכאי לכך.

יעקב פרי: (ח) הממונה הארצי על יחידות הסיוע או מי שיסמיך לכך רשאי לאשר במקרים חריגים בהחלטה מנומקת בכתב לקיים את הפגישות או חלק מהן במקום שמחוץ ליחידות הסיוע, או באמצעות שימוש באמצעי תקשורת וללא התייצבות צד מהצדדים.

יעקב פרי: "

ניסן סלומינסקי: בוא תסביר את תקנה 5 בקפיצה על הנושא של עורכי הדין.

יעקב פרי: כפי שאמר יושב-הראש בתחילת הדיון, ב-30 לחודש נדון בנושא נוכחות עורכי הדין, אני רוצה להסביר את יתר התקנות.

יעקב פרי: ככלל, מטרת פגישת המהו"ת מוגדרת בחוק – מתן מידע לצדדים, הערכת הסכסוך והאפשרות לפתור אותו מחוץ לבתי המשפט בדרכים שאינן התדיינות, במידה וצריך הסדרים זמניים ככל הניתן לפתור את הסכסוכים הללו ולהגיע להסכמות עליהם ביחידת הסיוע.

יעקב פרי: לגבי קטינים, התקנה שמופיעה כאן מנוסחת כלשונה בתקנות סדר הדין האזרחי וכמובן בשיקול דעת יחידת הסיוע אם צריך לשמוע קטין או לא.

יעקב פרי: נשמעו הערות שזה שלב מוקדם מאוד ושיקול הדעת ניתן ליחידת הסיוע כאמור.

יעקב פרי: מוריה מדגישה שמדובר כמובן גם בהסכמת הצדדים.

יעקב פרי: הואיל ומדובר כאן בפעילות שקורית בתוך יחידת הסיוע, כפי שהוגדר בסעיף 5א לחוק בתי המשפט, יש חיסיון מוחלט על כל הנאמר בה מתוך רצון לשמור על הפתיחות ועל האפשרות של הצדדים באמת להשמיע ולהישמע לטובת העניין.

יעקב פרי: תקנות משנה (ו) ו-(ז) נוגעות לסוגיית עורכי הדין, אני מדלג עליהן בשלב זה.

יעקב פרי: תקנה (ח) בעצם באה לומר שבמקרים מסוימים, לצורכי יעילות, אפשר לקיים פגישות מחוץ ליחידת סיוע, אפשר להשתמש באמצעים טכנולוגיים לסוגיהם על מנת לאפשר את הפגישות, גם אם זה לא קורה בחדר בתוך ערכאה שיפוטית.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, רבותי, אנחנו צריכים לסיים ב-13:30, אפילו אם הייתי רוצה להמשיך אין כאן אף חברת ועדה שאני יכול להטיל עליה להמשיך.

מרב מיכאלי: שולי לא חברת ועדה?

שולי מועלם-רפאלי: לא.

<עידית שחם: אפשר להעיר הערה חשובה?

ניסן סלומינסקי: לא, אני בטוח שהיא תהיה חשובה גם ב-30 לחודש.

<עידית שחם: אני לא מגיעה לכל הישיבות וחשוב לי לומר אותה.

ניסן סלומינסקי: לא לכל הישיבות, ב-30 לחודש אנחנו נזכור לתת לך זכות דיבור.

<עידית שחם: חשוב לי, ברשותך, מילה.

ניסן סלומינסקי: מילה.

<עידית שחם: אני מקדמת את נושא גירושין בשיתוף פעולה ברשויות מקומיות ובסקטור הציבורי.

<עידית שחם: אני חושבת שחלק גדול מהנושא של גירושין בשיתוף פעולה חייב להיכנס לתקנות כי בשטח כבר קיימת פעילות ענפה של רשויות מקומיות שהקימו מרכזים של גירושין בשיתוף פעולה שעובדים אחר הצהריים ונותנים את המענה למשפחות בהתאם לחוק ובהתאם לתקנות.

ניסן סלומינסקי: יפה מאוד.

ניסן סלומינסקי: רבותי, כרגע קבענו תאריך אחד ל-30 ויש לי תחושה שנצטרך לקבוע תאריך נוסף.

ניסן סלומינסקי: מה שאני מבקש מכול הגופים, כולל לשכת עורכי הדין: כל מי שיש לו הערות, שיישב עם משרד המשפטים והייעוץ המשפטי שלנו כדי לקדמן, לפחות 50% מההערות אפשר לחסוך לפני כן ולבוא עם דברים מסוכמים.

ניסן סלומינסקי: זה יהיה לטובת כולנו.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נעשה את זה בעזרת-השם.

ניסן סלומינסקי: אני מתנצל בפני אלה שלא סיפק בידם לדבר היום.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.