ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 147, 2016-03-08 13:00

ניסן סלומינסקי: רבותיי, צהריים טובים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ניסן סלומינסקי: מקבלים בברכה את חברינו, חברי הכנסת.

ניסן סלומינסקי: את גברתי, השופטת העליונה בדימוס, איילה פרוקצ'ה, שיש לה קשר והיא מלווה אותנו בחלק מהדיונים.

ניסן סלומינסקי: את נציגי הממלכה.

ניסן סלומינסקי: את לשכת עורכי הדין ואת כל השאר.

ניסן סלומינסקי: עכשיו נחזור לסבלותינו שלנו, ונשאר לנו עוד חלק אחד קטן כדי לסיים את החוק.

ניסן סלומינסקי: אתם לא שמים לב – אני חגיגי.

ניסן סלומינסקי: כי אנחנו, בעזרת השם, היום נסיים את הדיון וגם נוכל להצביע ונחכה לחלק השני שיצטרך להגיע – לתזכיר החוק או שיגיע כבר כחוק, בכל מה שקשור להתמחות.

<אפי נווה: התזכיר כבר הופץ.

ניסן סלומינסקי: כן, אני שמעתי, אבל אני רוצה - - -.

ניסן סלומינסקי: טוב, נראה.

ניסן סלומינסקי: אלינו זה יגיע אחרי שהוא יעבור בקריאה ראשונה.

ניסן סלומינסקי: אבל אני אומר שוב: חגיגי כי באמת עמלנו.

ניסן סלומינסקי: נעשו כאן שינויים מאוד גדולים.

ניסן סלומינסקי: אבל אני חושב שלכשזה יאושר, זה באמת יהיה חוק מצוין.

ניסן סלומינסקי: באמת.

ניסן סלומינסקי: עם תקווה טובה ועם אמון גדול שנותנים בכם.

ניסן סלומינסקי: אבל מצד שני, יש הרבה, מה שנקרא שומרי חוק או שומרים שישמרו על הנושא הזה, וברוך השם.

ניסן סלומינסקי: אז אני באמת קצת חגיגי בעניין.

ניסן סלומינסקי: מה שאני מציע שנעשה: נשאר לנו את הנושא של הוראות המעבר, שעליהן לא עברנו, ואחר כך נשארו נושאים פתוחים שאמרנו שנתייעץ: כמו ועדת התמחות, ועדת כספים, עילות לפיזור הלשכה, הסדר שקיפות לתרומות.

ניסן סלומינסקי: נצטרך גם להוריד את כל הנושאים שקשורים להתמחות כדי להשאיר את זה לתזכיר של ההתמחות.

ניסן סלומינסקי: ואחר כך יש לנו כאן כמה נושאים, נקודות קטנות, שהזכרנו – מי לא רשאי להיות חבר בוועדת הביקורת, כדי לשמור שלא יהיה כאן ניגודי - - -

רויטל סויד: מה הסנקציה כנגד מי שלא משלם דמי חבר?

<איילה פרוקצ'ה: יש הסדר.

<אפי נווה: זו באמת שאלה טובה.

<אפי נווה: צריך - - -

<איילה פרוקצ'ה: יש הסדר.

<איילה פרוקצ'ה: יש הסדר מפורט - - -

<חווה מרצקי: - - -

רויטל סויד: אין היום.

רויטל סויד: הוצאה לפועל - - -

<אפי נווה: לא, לא.

<אפי נווה: כלום.

<אפי נווה: אין היום כלום.

רויטל סויד: אין היום.

<קריאה: לא נכון.

<חווה מרצקי: לא מדויק שאין כלום.

<חווה מרצקי: אחת: יש אפשרות לגבות את זה כחוב כספי במסגרת ההוצאה לפועל.

<חווה מרצקי: זה כתוב בחוק.

<חווה מרצקי: זה היה בחוק הישן.

<חווה מרצקי: זה נשאר גם היום.

<איילה פרוקצ'ה: יש הסדר.

<חווה מרצקי: שתיים: אי תשלום דמי חבר יכול להוות עבירה אתית של התנהגות שאינה הולמת, ויש לנו את הדרך - - -

<אפי נווה: אולי אפשר, כי היום אנחנו נמצאים במצב - - -

ניסן סלומינסקי: רגע, אבל למה התחלנו?

ניסן סלומינסקי: עזוב.

ניסן סלומינסקי: בוא נתחיל עם החוק.

<אפי נווה: היא שאלה שאלה.

ניסן סלומינסקי: לא, אני רוצה לגמור את החוק.

ניסן סלומינסקי: אז בוא ניגש לחלק האחרון.

ניסן סלומינסקי: אם בסוף-בסוף יישארו שאלות – בסדר.

ניסן סלומינסקי: אבל שוב, בואו נעבור כולם - - -

הלשכה המשפטית: זה נמצא, לא בנוסח המשולב.

הלשכה המשפטית: בדרך הטבע זה בהצעת החוק עצמה.

הלשכה המשפטית: עמוד 29 – הוראות מעבר.

הלשכה המשפטית: תחילה, תחולה והוראות מעבר – סעיף 36 להצעת החוק.

הלשכה המשפטית: בעצם, כל רשימת הסעיפים הזאת זה כל רשימת הסעיפים שנוגעת לכל התיקונים שנוגעים למבנה הלשכה.

הלשכה המשפטית: בסדר?

הלשכה המשפטית: בין אם לביטול של הוועד המרכזי; בין אם לנושא של הוועדות הסטטוטוריות, הוועדות שיהיו במועצה; ההוראות שקבענו לגבי הוועדים המחוזיים.

הלשכה המשפטית: כל הדברים האלה קובעים כמו כשקובעים, משנים דברים בתוך הכנסת לגבי בחירות או דברים כאלה, קובעים את זה החל מהדבר הבא, מהבחירות הבאות – גם פה.

הלשכה המשפטית: אותו דבר.

הלשכה המשפטית: כל השינויים המבניים יחולו החל מהבחירות הבאות ואילך.

<קריאה: כלומר?

הלשכה המשפטית: עמי, אתה רוצה להסביר את ההסדר על המבקר הפנימי?

<עמי ברקוביץ': - - - כיוון שיש מבקר מכהן, אז הכוונה היא פשוט לאפשר לו לסיים את הקדנציה שלו.

ניסן סלומינסקי: נאמר ככה: מה שאנחנו מציעים זה אם, נניח, יש איתו הסכם, אז או שהוא יסיים את תקופת החוזה שלו או אחרי הבחירות הבאות, אם זה יהיה לפני כן, אז אפשר שהיושב ראש הבא שייבחר, שיוכל כנראה לחתום עם מה שהוא מבין או הוועדה שצריכה למנות.

ניסן סלומינסקי: כי מבקר - - -

הלשכה המשפטית: כתוב "לפי המוקדם".

הלשכה המשפטית: זה אומר שלכאורה אם יש לו - - -

<עמי ברקוביץ': יש לו קדנציה.

<עמי ברקוביץ': לא אמורה להיות לו - - -.

<עמי ברקוביץ': אמורה להיות לו קדנציה - - -.

<עמי ברקוביץ': הוא הרי מתמנה - - -.

<עמי ברקוביץ': לפי החוק הוא מתמנה לחמש שנים.

<עמי ברקוביץ': המבקר היום מתמנה לחמש שנים.

<חווה מרצקי: הקדנציה מסתיימת עוד פחות משנה, לדעתי.

<חווה מרצקי: למיטב זכרוני, פחות משנה.

<אפי נווה: בטוחה?

<חווה מרצקי: כן.

<אפי נווה: עוד כמה זמן זה?

<חווה מרצקי: חמש שנים.

<חווה מרצקי: חמש שנים.

<חווה מרצקי: ולדעתי, זה מסתיים השנה.

הלשכה המשפטית: אז אין בעיה - - -

ניסן סלומינסקי: אז אין בעיה.

ניסן סלומינסקי: זה יסתיים - - -

הלשכה המשפטית: זה יהיה לפני הבחירות.

ניסן סלומינסקי: ילך לפני הבחירות.

<חווה מרצקי: יהיה לפני הבחירות.

ניסן סלומינסקי: אז זה יהיה.

<חווה מרצקי: בוודאות.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: תמיד יש אופציה שאם בעוד חודשיים, כמו בכנסת, יחליטו ללכת לבחירות בלשכת עורכי הדין, אז זה ילך אחרי הבחירות.

ניסן סלומינסקי: אבל אם זה לא יהיה, אז זה יהיה כשהוא יגמור את החוזה שלו בעוד שנה, ואז זה ילך, כל ההליך.

ניסן סלומינסקי: אז זה התחולה של זה.

הלשכה המשפטית: (ב) "למען הסר ספק – עם כינונה של המועצה הארצית של לשכת עורכי הדין לאחר הבחירות הראשונות, תבוא המועצה הארצית במקומם של הוועד המרכזי, לעניין הסמכות לשנות החלטות שיתקבלו על ידם".

הלשכה המשפטית: בגלל שבמקור היו פה גם הוועדים המחוזיים, אבל בגלל שהוועדה החליטה להשאיר את הוועדים המחוזיים, אז ההוראות שמתייחסות לוועדים המחוזיים בעצם יורדות.

ניסן סלומינסקי: אמת.

הלשכה המשפטית: (ג) "ועדת הביקורת של הלשכה, לפי סעיף 10א לחוק העיקרי, כנוסחו בסעיף 12 לחוק זה, תתמנה לראשונה עד תום ארבעה חודשים מיום פרסמו של חוק זה".

הלשכה המשפטית: בשונה מהשינויים המבניים האחרים – ועדת ביקורת, יש לה חשיבות גדולה, ויש חשיבות שתתחיל לפעול עוד לפני הבחירות.

ניסן סלומינסקי: - - -

הלשכה המשפטית: בטווח של ארבעה חודשים.

ניסן סלומינסקי: ושיחולו עליה כל אותם כללים.

ניסן סלומינסקי: כלומר, שמי שלא יכול לכהן בוועדה הזאת, שלא יהיה שם וכולי.

ניסן סלומינסקי: אז לכן צריך שתהיה ועדת ביקורת שתיבחר - - -

<קריאה: תוך ארבעה חודשים.

ניסן סלומינסקי: תוך ארבעה חודשים.

<עמי ברקוביץ': ועד אז הם יצטרכו גם להספיק להתקין את הכללים - - - שקובעים את הרכב הוועדה.

הלשכה המשפטית: את?

<עמי ברקוביץ': הרכב הוועדה הרי נקבע בכללים.

הלשכה המשפטית: לא.

הלשכה המשפטית: זה הסעיף ההוא של המי לא רשאי - - -

<עמי ברקוביץ': מי לא, אבל אתה צריך גם – ומה עם מי כן.

<עמי ברקוביץ': כמה חברים יהיו - - -

הלשכה המשפטית: האמת שנכון.

הלשכה המשפטית: הם יצטרכו.

<עמי ברקוביץ': זאת אומרת, יהיה - - -

<חווה מרצקי: זה לא יספיק.

<אפי נווה: אז איך אתה מסדר את זה?

<אפי נווה: איך מסדרים את זה?

ניסן סלומינסקי: רגע.

ניסן סלומינסקי: שנייה.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה שתישארו בלי ועדת ביקורת.

ניסן סלומינסקי: זה לא דבר טוב.

ניסן סלומינסקי: אנחנו כתבנו מי לא.

ניסן סלומינסקי: נניח, אתה לא יכול להיות חבר ועדת ביקורת.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שגם חווה לא יכולה להיות.

ניסן סלומינסקי: ויש כל מיני כאלה, בגלל כל מיני קשרים או רשימות שהיו או מה.

ניסן סלומינסקי: זה כתבנו מי לא.

ניסן סלומינסקי: אומר עמי, בצדק: צריך גם לכתוב מי כן.

הלשכה המשפטית: כן.

הלשכה המשפטית: כי זה - - -

<אפי נווה: מה זאת אומרת, "מי כן"?

<אפי נווה: כל מי שלא – הוא כן.

הלשכה המשפטית: לא, עמי.

הלשכה המשפטית: לא, לא.

הלשכה המשפטית: אני מפנה לסעיף 9ו בחוק, כפי שהוא יהיה לפי ההצעה – שמספר החברים בוועדות, כאמור בסעיף (ה) - - - וכשירות החברים בהם ייקבע בכללים.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אז יכול להיות שאם אין הרבה קריטריונים שצריך - - -

<עמי ברקוביץ': זה יכול ללכת מאוד מהר.

<עמי ברקוביץ': אפשר על זה כללים שאפשר - - -

ניסן סלומינסקי: אז זהו.

ניסן סלומינסקי: אפשר לעשות את זה מהר מאוד.

ניסן סלומינסקי: כי אני לא רוצה.

<עמי ברקוביץ': נכון.

<עמי ברקוביץ': נכון.

<אפי נווה: אז תעשו את זה תוך שישה חודשים במקום ארבעה, בתקווה שיספיקו לעשות כללים.

<קריאה: לא.

ניסן סלומינסקי: לא, לא, לא, לא, לא.

ניסן סלומינסקי: מי קובע את הכללים – אנחנו או - - -?

הלשכה המשפטית: לא.

הלשכה המשפטית: הם קובעים את - - -

<עמי ברקוביץ': הכללים זה אתם.

<חווה מרצקי: מי שעושה את הכללים זו המועצה.

<אפי נווה: אבל אני צריך להעביר את זה למשרד המשפטים - - -

ניסן סלומינסקי: אחרי שהחוק הזה יאושר, בעזרת השם, אתה תכנס את המועצה - - -

<חווה מרצקי: לא.

<חווה מרצקי: אני, אני.

ניסן סלומינסקי: את.

ניסן סלומינסקי: סליחה.

ניסן סלומינסקי: סליחה.

ניסן סלומינסקי: את תכנסי.

<חווה מרצקי: בסדר.

<חווה מרצקי: אבל מניסיוני בעבודה מול משרד המשפטים, הדינמיקה היא קשה.

ניסן סלומינסקי: כרגע, אני מדבר מה אתם.

ניסן סלומינסקי: כאן הכללים הם פשוטים.

ניסן סלומינסקי: נניח, אם יחליטו.

ניסן סלומינסקי: חווה, תיקחו מה שקיים.

ניסן סלומינסקי: מה שקיים.

ניסן סלומינסקי: אתם לא צריכים להמציא את הגלגל.

ניסן סלומינסקי: מי לא – אולי המצאנו את הגלגל לגבי לשכת עורכי הדין, אבל מה כן – זה צריך.

ניסן סלומינסקי: המספר.

ניסן סלומינסקי: מה שהיה תמיד.

ניסן סלומינסקי: נניח.

ניסן סלומינסקי: סתם.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע.

ניסן סלומינסקי: כמה היה תמיד מספר חברי ועדת הביקורת?

<חווה מרצקי: לא היה.

ניסן סלומינסקי: לא היה.

<אפי נווה: לא היה מספר קבוע.

<אפי נווה: אפשר למנות כמה - - -

ניסן סלומינסקי: לא היה בכלל.

<עמי ברקוביץ': לא הייתה ועדת ביקורת.

<אפי נווה: יש מבקר.

<אפי נווה: מה זה משנה?

<חווה מרצקי: מבקר, אבל אין ועדת ביקורת.

ניסן סלומינסקי: ועדת ביקורת.

ניסן סלומינסקי: אתם תקבעו.

ניסן סלומינסקי: זה לא - - -

<חווה מרצקי: בסדר.

<חווה מרצקי: אני יודעת לעשות את זה.

<חווה מרצקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: חמישה - - -.

ניסן סלומינסקי: תכתבו מה שצריך.

ניסן סלומינסקי: תקבעו את זה בזריזות.

ניסן סלומינסקי: תוך ישיבה אחת.

ניסן סלומינסקי: תבוא לישיבה מוכן.

ניסן סלומינסקי: אחרי שזה יאושר.

ניסן סלומינסקי: אתה תעביר את זה למשרד המשפטים עם עותק אליי.

ניסן סלומינסקי: לא בגלל שאני צריך, אלא כדי לדעת.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, אם דנה לא תדאג שתוך זמן קצר שרת המשפטים תחתום – אז אנחנו נדאג שהיא תחתום.

ניסן סלומינסקי: ובכל אופן, אתם תהיו נקיים.

<אפי נווה: טוב.

<חווה מרצקי: בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: אבל קודם כל שאתם תהיו נקיים.

ניסן סלומינסקי: שלא יהיה מצב שיגידו לי: מה אתה רוצה, לשכת עורכי הדין – עברו חודשיים והם לא העבירו.

<חווה מרצקי: טוב.

<אפי נווה: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: כי זה חשוב מאוד – ועדת ביקורת.

<אפי נווה: מאה אחוז.

<אפי נווה: אין בעיה.

<אפי נווה: כן.

<אפי נווה: הלאה.

הלשכה המשפטית: (ד) "מחוז המרכז של הלשכה, כאמור בסעיף 12(א)(6) לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 15 לחוק זה, יחל לפעול בהדרגה כלהלן – (1) נציגי מחוז המרכז במועצה הארצית, לפי סעיף 9(א)(6) לחוק העיקרי, כנוסחו בסעיף 9(1) לחוק זה, יחלו לכהן במועצה הארצית לאחר הבחירות הראשונות; לקראת הבחירות האמורות תרשום הלשכה כחברי מחוז המרכז את חברי הלשכה הרשומים במחוז תל אביב ושמקומם הרשום בלשכה לעניין סעיף 12א לחוק העיקרי נמצא בתחומו של מחוז המרכז, ותודיע על כך לאותם חברים: הוראות בדבר סדרי הרישום ועררים עליו ייקבעו בכללים; עד לבחירות הראשונות יוסיף תחומו של מחוז תל אביב לכלול את אזורי שיפוטם של בית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו ובית המשפט המחוזי מרכז ומוסדות הלשכה של מחוז תל אביב-יפו יוסיפו לפעול בשני אזורי השיפוט כאמור".

ניסן סלומינסקי: בפועל, המחוז הזה יוקם רק אחרי הבחירות.

ניסן סלומינסקי: אבל כדי שהוא יוכל לקום ויוכלו כבר בבחירות לבחור לפי מחוזות – אתם צריכים לעשות עבודה לפני כן.

ניסן סלומינסקי: אז כאן גם יש את הפירוט, אם שכחתם או מה – מה צריך לעשות: להפריד בשמות.

ניסן סלומינסקי: תהיו מוכנים שהבחירות הבאות יהיו כאלה שכבר יבחרו בנפרד למחוז תל אביב ובנפרד למחוז מרכז.

ניסן סלומינסקי: כבר הכול יהיה מסודר.

ניסן סלומינסקי: וכשאנחנו בדרך כלל עוקבים אחרי בתי המשפט, אז מאחר וקם בית משפט במרכז, אז גם אנחנו פותחים שם לשכה.

<עמי ברקוביץ': כך עשו כשבעצם הקימו את מחוז צפון.

<עמי ברקוביץ': זה בדיוק הוראה - - -

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

<חווה מרצקי: יש לנו ניסיון בזה.

הלשכה המשפטית: (2) "חברי בית הדין המשמעתי המחוזי הראשון של מחוז המרכז וועדת האתיקה המחוזית הראשונה של מחוז המרכז יתמנו בידי ועדת המינויים לפי סעיפים 15 לחוק העיקרי ו-18ב לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 18 לחוק זה, עד תום ארבעה חודשים ממועד הבחירות הראשונות; הפרקליט הראשון שיפעל ליד ועדת האתיקה המחוזית של מחוז המרכז יתמנה עד תום חודשיים ממועד מינוי ועדת האתיקה האמורה".

ניסן סלומינסקי: כל הוועדות האלה הן ממתי – מאחרי הבחירות?

<חווה מרצקי: מאחרי הבחירות.

<קריאות: כן, כן, כן.

<אפי נווה: כרגע יש את ועדת האתיקה של מחוז תל אביב והמרכז - - -

הלשכה המשפטית: זה הסעיף הבא.

ניסן סלומינסקי: אתה מדבר על החלוקה.

ניסן סלומינסקי: כן.

הלשכה המשפטית: זו הפסקה הבאה.

הלשכה המשפטית: (3) "עד למינוי חברי בית הדין המשמעתי המחוזי הראשון, ועדת האתיקה המחוזית הראשונה והפרקליט הראשון, כאמור בפסקה (2), יוסיפו בית הדין המשמעתי המחוזי של מחוז תל אביב, ועדת האתיקה המחוזית של מחוז תל אביב והפרקליט הפועל לידה, בהתאמה, להיות של מחוז תל אביב ומחוז המרכז כאחד".

הלשכה המשפטית: זה בתקופת הביניים.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

הלשכה המשפטית: (4) "החל דיון בקובלנה בשל עבירת משמעת בפני בית הדין המשמעתי המחוזי של מחוז תל אביב לפני מינוי חברי בית הדין המשמעתי המחוזי הראשון של מחוז המרכז כאמור בפסקה (2), יימשך הדיון בקובלנה בפני בית הדין המשמעתי המחוזי של מחוז תל אביב והקובל בה יוסיף להיות הקובל שהגישה; הוגשה קובלנה כאמור ולא החל דיון בה לפני מינוי חברי בית הדין המשמעתי הראשון של מחוז המרכז, יועבר הדיון בקובלנה לבית הדין המשמעתי המחוזי של מחוז המרכז והקובל בה יוסיף להיות הקובל שהגישה".

<אפי נווה: בסדר.

<אפי נווה: (ה) "לעניין בעלי התפקידים בלשכת עורכי הדין כאמור בסעיפים 19א עד 19ט לחוק העיקרי כנוסחם בסעיף 20 לחוק זה, יחולו הוראות אלה: (1) המנהל הכללי כמשמעותו בסעיף 19 לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 20 לחוק זה, יתמנה לראשונה עד תום ארבעה חודשים מיום הבחירות הראשונות; עד למינויו יכהן כמנהל הכללי של הלשכה מי שכיהן בתפקיד זה ערב הבחירות הראשונות או עובד אחר של הלשכה שהוסמך לכך בידי המועצה הארצית שתכונן לאחר אותן בחירות".

אוסאמה סעדי: מה זה הבחירות הראשונות?

אוסאמה סעדי: לא הבנתי.

הלשכה המשפטית: הבחירות הראשונות - - - הבחירות הבאות - - -

<דדי סוויסה: מחוז המרכז - - -

<חווה מרצקי: לא, לא, לא, לא.

<קריאה: לא.

<אפי נווה: הבחירות הבאות.

<אפי נווה: הבחירות הבאות.

<חווה מרצקי: מרכז.

<חווה מרצקי: מרכז.

<חווה מרצקי: הבחירות הכלליות.

<קריאה: הקרובות.

<קריאה: אבל של מה?

<חווה מרצקי: של הלשכה.

<עמי ברקוביץ': - - - שלוש שנים - - -

אוסאמה סעדי: כאילו אחרי חקיקת החוק הזה.

ניסן סלומינסקי: כן.

<אפי נווה: נכון.

הלשכה המשפטית: (2)"המבקר הפנימי כמשמעותו בסעיף 19ו לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 20 לחוק זה - - -".

עמר בר-לב: הרי כבר קראנו לגבי מבקר פנימי, לא?

הלשכה המשפטית: זה בהצעת החוק הממשלתית.

<עמי ברקוביץ': זו טעות.

<עמי ברקוביץ': אז זו טעות.

ניסן סלומינסקי: רגע.

ניסן סלומינסקי: שנייה.

ניסן סלומינסקי: בוא נקרא.

ניסן סלומינסקי: הוא מקריא ונחליט.

ניסן סלומינסקי: נראה.

הלשכה המשפטית: "- - - יתמנה לראשונה בתום תקופת כהונתו של מי שערב פרסומו של חוק זה כיהן כמבקר הפנימי של הלשכה לפי סעיף 18א לחוק העיקרי כנוסחו ערב ביטולו בחוק זה או בתום ארבעה חודשים ממועד הבחירות הראשונות, לפי המוקדם".

הלשכה המשפטית: שם זה היה הכניסה לתוקף של הסעיף.

הלשכה המשפטית: פה זה כאילו מתייחס לנושא - - -

<עמי ברקוביץ': וזה מסונכרן?

הלשכה המשפטית: אני חושב שכן.

<עמי ברקוביץ': אוקיי.

הלשכה המשפטית: כי הרי שם שתי החלופות הן או ברגע שהוא מסיים את הקדנציה או ברגע שיש את הבחירות הראשונות, ופה זה ארבעה חודשים.

<עמי ברקוביץ': בסדר.

<עמי ברקוביץ': בסדר.

<עמי ברקוביץ': מאה אחוז.

הלשכה המשפטית: (3) "רואה החשבון המבקר של הלשכה והיועץ המשפטי של הלשכה, כמשמעותם בסעיפים 19ד ו-19ה לחוק העיקרי כנוסחם בסעיף 20 לחוק זה, יתמנו לראשונה עד תום ארבעה חודשים מיום פרסומו של חוק זה".

הלשכה המשפטית: שוב, מדובר פה, בניגוד לדברים האחרים אין סיבה להמתין עם רואה החשבון המבקר והיועץ המשפטי עד לבחירות הראשונות.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שיש שעד היום אין לכם בעלי תפקידים כאלו.

ניסן סלומינסקי: נכון?

<חווה מרצקי: יש.

<אפי נווה: יש.

הלשכה המשפטית: יש בעלי תפקידים?

<חווה מרצקי: יש ויש.

<אפי נווה: יש.

<דדי סוויסה: ודאי שיש.

ניסן סלומינסקי: יש לכם רואה חשבון?

<חווה מרצקי: יש.

<אפי נווה: בטח.

<אפי נווה: איך מגישים את הדו"חות?

<עמי ברקוביץ': ויועץ משפטי?

<קריאה: גם יועץ משפטי.

<קריאה: יש יועץ משפטי - - -

<אפי נווה: גם יש יועץ משפטי.

ניסן סלומינסקי: ויש להם הסכם ל-?

ניסן סלומינסקי: לכמה זמן ההסכם?

<אפי נווה: אני מניח שרואה החשבון זה הסכם שנתי.

<אפי נווה: הוא מגיש לנו את הדו"חות לאותה שנה.

<אפי נווה: הוא מלווה באופן שוטף.

ניסן סלומינסקי: ויועץ משפטי?

<אפי נווה: יועץ משפטי גם אנחנו בחרנו כשעכשיו התחילה הקדנציה.

אוסאמה סעדי: לכמה זמן?

<אפי נווה: מינינו משרד חיצוני.

<אפי נווה: אני לא רוצה שהוא ישב בתוך הלשכה - - -

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: זה בסדר.

<אפי נווה: אז יש לנו מישהו - - -

הלשכה המשפטית: אז - - - לגביהם אותו הדבר - - -

ניסן סלומינסקי: ש-?

הלשכה המשפטית: שהם יתחילו לחייב, להתמנות לפי ההוראות - - -.

הלשכה המשפטית: בעצם, מהרגע שגם אלה שהתמנו עכשיו, מסיימים את הכהונה שלהם.

הלשכה המשפטית: לא רוצים להדיח אותם.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

הלשכה המשפטית: צריך לשנות את זה.

<חווה מרצקי: אנחנו לא רוצים להפר חוזים.

<קריאה: ובפרט שהם - - -

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: בסדר גמור.

<אפי נווה: אז צריך לתקן את זה.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: הוא יתקן את זה בהתאם.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: אנחנו חשבנו שאתם עובדים בלי זה.

<חווה מרצקי: לא.

<אפי נווה: ללשכה אין יועץ משפטי ואין מבקר?

<אפי נווה: איך מגישים דו"חות שנתיים?

<אפי נווה: אז מה יהיה התיקון?

<עמי ברקוביץ': אתם תגידו.

<עמי ברקוביץ': אתם צריכים להגיד את מועד - - -

הלשכה המשפטית: פשוט נכתוב - - -

<אפי נווה: היועץ המשפטי שלנו – חתמנו איתו הסכם לתקופת הקדנציה - - -

ניסן סלומינסקי: אפי, או מתום תקופת ההתקשרות או אחרי הבחירות הבאות.

<אפי נווה: בסדר.

<אפי נווה: בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: אותו הדבר אמרנו שנעשה את זה.

הלשכה המשפטית: פה, סעיף קטן (ה) – זה חלק מהסעיפים שנוגעים לנושא ההתמחות, שזה הוועדה ביקשה להוריד.

הלשכה המשפטית: אז לכן הוא נמחק לגבי תקציב הפיקוח.

ניסן סלומינסקי: אמת.

<אפי נווה: שאלה, בבקשה, ברשותך: הבחינה, שעכשיו הוספנו, תכלול דין מהותי - - -

ניסן סלומינסקי: תיכף נגיע אליה.

הלשכה המשפטית: (ו) "חברי הוועדה הבוחנת בכתב כמשמעותה בסעיף 40(ב) לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 24(2) לחוק זה, יתמנו לראשונה עד תום ארבעה חודשים מיום פרסומו של חוק זה.

הלשכה המשפטית: (ז) בכפוף להוראות סעיף קטן (ח), דמי חבר ואגרות לפי סעיף 93 לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 29 לחוק זה ותקציב הלשכה לפי סעיף 95 לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 30 לחוק זה, ייקבעו לראשונה לעניין שנת הכספים המתחילה ב-1 בינואר שלאחר פרסומו של חוק זה".

<עמי ברקוביץ': רגע, אלעזר, לגבי הסעיף הקודם: הוועדה הבוחנת זאת ועדה קיימת.

<אפי נווה: כן.

<עמי ברקוביץ': אז זה גם יצא שבעצם אנחנו מדיחים אותה אם זה - - -

<אפי נווה: נכון.

<אפי נווה: יש לך שופט מחוזי, נשיא מחוזי מכהן.

ניסן סלומינסקי: היא קיימת – אז גם צריך לחול על זה אותו דבר.

<אפי נווה: בטח.

<עמי ברקוביץ': לכמה זמן היא מתמנה?

<אפי נווה: לארבע שנים.

<אפי נווה: היום מכהן נשיא המחוזי חיפה, עם עוד שני שופטים מחוזיים - - -

<חווה מרצקי: שמונו עכשיו על ידי שרת המשפטים.

<אפי נווה: שמונו לאחרונה על ידי שרת המשפטים.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: אז גם על זה יחול אותו דבר מה שחל קודם.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: אין לנו בעיה עם זה.

<חווה מרצקי: אז אלעזר, זה לא עד הבחירות.

<חווה מרצקי: אלא עד תום הקדנציה של - - -

<אפי נווה: עד תום הקדנציה של הוועדה - - - הנוכחית.

<אפי נווה: עד תום הקדנציה - - -

ניסן סלומינסקי: אמרנו: עד תום ההסכם איתם או אני לא יודע.

<אפי נווה: לא, זה לא הסכם.

<אפי נווה: השרה ממנה.

<אפי נווה: לא אנחנו.

<אפי נווה: זו השרה ממנה.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: אבל מתי זה מסתיים?

<עמי ברקוביץ': לא, השרה לא ממנה.

<עמי ברקוביץ': זו רשימה.

<עמי ברקוביץ': מי שממנה זו בדיוק הבעיה שבגללה החוק הזה מוצע.

<עמי ברקוביץ': זה לא מינוי של השרה.

<אפי נווה: אז מי מינה?

<עמי ברקוביץ': אני חושב שזה - - -

<חווה מרצקי: לא את הבוחנים.

<חווה מרצקי: את הוועדה - - -

<עמי ברקוביץ': מאיפה יש לה סמכות למנות את הוועדה?

<אפי נווה: ועדת הבחינות?

<עמי ברקוביץ': כן.

<אפי נווה: השרה ממנה.

<אפי נווה: נשיא המחוזי חיפה – השרה מינתה אותו.

<אפי נווה: לא אני מיניתי אותו.

<עמי ברקוביץ': איפה זה כתוב?

<אפי נווה: בוודאי.

<אפי נווה: השרה מינתה אותו.

<עמי ברקוביץ': לא משנה.

<עמי ברקוביץ': בכל מקרה, היא צריכה לסיים את הקדנציה.

<עמי ברקוביץ': נבדוק את זה.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: לסיים את הקדנציה.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: הלאה.

הלשכה המשפטית: סעיף (ז) – מה שקראנו עכשיו לגבי הנושא של התקציב.

הלשכה המשפטית: ההוראות של התקציב יחולו בעצם על שנת התקציב הבאה.

ניסן סלומינסקי: משנת?

הלשכה המשפטית: שנת התקציב של 2017.

ניסן סלומינסקי: תקציב 2016 כבר עשיתם.

ניסן סלומינסקי: כבר מאושר ונתתם את זה.

ניסן סלומינסקי: תקציב 2017 יעבוד לפי מה שכתוב פה כבר.

<אפי נווה: בסדר.

הלשכה המשפטית: נכון, אבל זה בכפוף להוראות שנקרא עכשיו.

הלשכה המשפטית: שזה בעצם הוראות המעבר שהוועדה ביקשה לקבוע.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: מה שדיברנו בעל פה כל הזמן, עכשיו נכנס פה.

הלשכה המשפטית: כן.

הלשכה המשפטית: עכשיו אני גם עשיתי פה שני שינויים שאני אסביר אותם כרגע.

ניסן סלומינסקי: הכללים שקבענו.

הלשכה המשפטית: סעיף קטן (ח) – אני אקרא ואני אסביר.

הלשכה המשפטית: (ח)(1) "בתוך 14 ימים מיום תחילתו של חוק זה, יועבר תקציב הלשכה שנקבע על ידי המועצה הארצית לשנת 2016 (בסעיף קטן זה – התקציב), לבחינה של שר המשפטים; שר המשפטים רשאי לדרוש מהלשכה כל מידע או מסמך הנדרשים לו לצורך ביצוע הבחינה.

הלשכה המשפטית: (2) מצא שר המשפטים כי דמי החבר או האגרות למימון שהוטלו לפי סעיף 93 במסגרת התקציב אינם סבירים, יודיע על כך ללשכה ולוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, ויקבע את דמי החבר והאגרות למימון לשנת 2017".

הלשכה המשפטית: יש פה בעצם שני שינויים ממה שאז דובר בוועדה.

הלשכה המשפטית: שני כיוונונים, בעקבות ההערות של משרד המשפטים.

הלשכה המשפטית: אחד: אז דיברנו על 90 ימים - - -

ניסן סלומינסקי: אז קודם, לפני השינוי, אני רוצה להסביר את העיקרון עוד פעם.

ניסן סלומינסקי: אנחנו בזמנו דיברנו שאנחנו לא רוצים שהאישור – אנחנו נדבר על זה עוד בסעיף, בהמשך – יהיה מותנה בשר, בגלל כל מיני דברים.

ניסן סלומינסקי: שלא יהיו לחצים וכולי.

ניסן סלומינסקי: אני אומר: אבל יש לזה גם תיקון שם.

ניסן סלומינסקי: מה שעשינו זה כך, כדי שתהיה בקרה וזה לא יהיה סתם, אמרנו: אתם כבר אישרתם את תקציב 2016.

ניסן סלומינסקי: השרה תקבל את זה.

ניסן סלומינסקי: התקציב הזה בנוי על דמי חבר מסוימים, שסך הכול נותנים הכנסה, תקציב מסוים, ואת ההוצאות.

ניסן סלומינסקי: היא תבדוק.

ניסן סלומינסקי: אם הכול נראה לה בסדר ומכובד – אז מאותו רגע נקבעו דמי החבר.

ניסן סלומינסקי: נקודה.

ניסן סלומינסקי: זה דמי החבר.

ניסן סלומינסקי: ואחר כך, כל שינוי מזה – יש סעיפים נפרדים שיתייחסו לזה.

ניסן סלומינסקי: כך שמצד אחד זה לא תלוי באישור, נגיד שלה.

ניסן סלומינסקי: אבל מצד שני, יש כאן בקרה מוחלטת שלה.

ניסן סלומינסקי: ואם יתברר, נניח שהיא תחשוב שפה אתם גביתם סכום עצום ויש לכם הכנסה עצומה, שאין לכם שום צורך בהוצאות, אז היא תבוא ותגיד: חבר'ה.

ניסן סלומינסקי: ויש כאן גם הליך מסוים של דיון – איך זה ייעשה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו עושים כאן את שני הדברים, וזה יהיה הבסיס לכל השנים בהמשך.

ניסן סלומינסקי: כל שינוי מזה – למעלה.

ניסן סלומינסקי: למטה תמיד זה יבורך – למעלה, אז תהיה לזה התייחסות נפרדת.

ניסן סלומינסקי: אז לכן יש לזה - - -

<חווה מרצקי: למטה יבורך רק אם זה לא יפגע בתפקוד הלשכה.

ניסן סלומינסקי: אבל אז אתם לא תחליטו - - -

<חווה מרצקי: אני אומרת: זה לא יקרה.

ניסן סלומינסקי: על זה אני סומך עליכם.

ניסן סלומינסקי: אוי ואבוי אם לא.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, השינויים שיש פה – בזמנו כתבנו 90 ימים, כדי לתת לכם.

ניסן סלומינסקי: נניח, אם זו הייתה שנה שעדיין אין, אתם צריכים להכין תקציב וכל הדברים.

ניסן סלומינסקי: אבל מאחר ואנחנו מדברים על תקציב כבר שאושר והתקציב קיים - -

<אפי נווה: אין בעיה.

<אפי נווה: אין בעיה.

ניסן סלומינסקי: - - והוא כבר נמסר למשרד המשפטים, אז לא צריכים לכתוב 90 יום.

ניסן סלומינסקי: מספיק - - -

<עמי ברקוביץ': - - -

ניסן סלומינסקי: מה?

<עמי ברקוביץ': הוא לא נמסר.

ניסן סלומינסקי: אז הוא יימסר עכשיו.

הלשכה המשפטית: הוא יימסר.

<עמי ברקוביץ': 14 יום זה מספיק.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: הוא יכול לתת את זה מחר.

ניסן סלומינסקי: כלומר, זה קיים.

ניסן סלומינסקי: מספיקים 14 יום ולא צריכים 90 יום.

<קריאה: בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: מה השינוי השני?

הלשכה המשפטית: והדבר השני, זה שבאמת השר, אם הוא רואה.

הלשכה המשפטית: הרי בחינה כזאת יכולה – יצטרכו משרד המשפטים לקחת רואה חשבון או רואה חשבון פנימי שיש להם, ולו בשביל לדעת מה הוא צריך בשביל לבחון.

הלשכה המשפטית: האם זה סביר או לא סביר מה שנקבע שם.

הלשכה המשפטית: אז יכול להיות שהוא יגיד: רגע, אני צריך גם את הדו"ח הכספי הזה או את - - - הזה או.

הלשכה המשפטית: עניינים נוספים.

הלשכה המשפטית: אז אתה צריך שיהיה לה, לשרת המשפטים, את הסמכות לבקש מהם או לדרוש מהם: - -

ניסן סלומינסקי: - - -

הלשכה המשפטית: - - תשמעו, אני צריכה מידע כזה, מידע כזה, בשביל - - - עכשיו מה שקורה, שבעצם כל הסעיפים האחרים, התחילה – לפי חוק הפרשנות – התחילה של החוק, של כל תיקון לחוק, כל עוד לא נקבע אחרת, היא מיום פרסומו.

הלשכה המשפטית: ממילא, כל הסעיפים שלא התייחסנו אליהם בסעיף תחילה, תחולה והוראות מעבר, התוקף שלהם יהיה מיידי.

הלשכה המשפטית: בעצם, מיום פרסום החוק.

הלשכה המשפטית: זה אומר שבעצם גם התיקון שנוגע לבחינות – אני רוצה להזכיר: הוא תיקון הסמכה.

הלשכה המשפטית: הוא לא משנה את הבחינה עצמה.

הלשכה המשפטית: הוא תיקון שנותן סמכות לשר המשפטים להתקין תקנות.

<חנוך פת: אז מה הנפקא מינה?

הלשכה המשפטית: רגע.

הלשכה המשפטית: זה עוד לא משנה שום דבר.

הלשכה המשפטית: את התוקף של התקנות שייקבעו בסופו של דבר את התוכן של הבחינה, את התוכן של מה יהיה בבחינה, אז נצטרך לראות מתי הם עודכנו.

הלשכה המשפטית: אם הם יותקנו שבועיים-שלושה לפני - - - הבחינה, ברור שזה לא יחול על אותה בחינה.

הלשכה המשפטית: אני מדבר על הבחינה שאחרי.

ניסן סלומינסקי: אמרנו שלבחינה הקרובה שצריכה להיות בטח במאי – היא לא רלוונטית.

<אפי נווה: במאי.

<אפי נווה: אין בעיה - - -

<קריאה: - - -

ניסן סלומינסקי: השאיפה שלנו שזה כבר יחול לקראת הבחינה הבאה.

<קריאה: באוקטובר.

<אפי נווה: נכון, באוקטובר.

הלשכה המשפטית: אבל זה רלוונטי לתקנות.

הלשכה המשפטית: פה אנחנו בעצם סעיף של הסמכה של - - -

<אפי נווה: לא באוקטובר – בנובמבר.

<אפי נווה: הבחינה הבאה בנובמבר.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: אני אומר: זה סעיף רק - - -

אלעזר שטרן: סעיף של הסמכה.

אלעזר שטרן: ולכן אין שום סיבה שלא יחול באופן מיידי.

ניסן סלומינסקי: התאחדות הסטודנטים.

<ליאת הלבץ: ליאת הלבץ – קשרי ממשל של התאחדות הסטודנטים.

<ליאת הלבץ: אנחנו מבינים שזה ייקבע בתקנות ושיש כאן רק עניין באמת של הסמכה.

<ליאת הלבץ: חשוב לנו לומר לפרוטוקול וגם לומר את זה כאן בפני הנוכחים בחדר שיש איזושהי בעייתיות עם זה שסטודנט היום, שהוא כבר בתוך המערכת, כבר התחיל לימודי משפטים, כבר עשה את חלק - - -

<קריאה: - - -

<ליאת הלבץ: כבר התחיל את רוב לימודיו.

<ליאת הלבץ: אמרנו בעבר, ואני אומרת את זה גם שוב.

<דדי סוויסה: הוא לא למד קייסים?

<ליאת הלבץ: קודם כל, אני אחזור ואומר שהסטודנטים בעד השינוי הזה במבחן.

<ליאת הלבץ: אנחנו חושבים שהוא ייטיב גם עם המקצוע וגם עם הסטודנטים, בסופו של יום.

<ליאת הלבץ: עם זאת, חשוב לנו לומר שכמו את סיפור הארכת ההתמחות; כל עניין השינוי שייעשה, הוא ייעשה רק על סטודנטים שייחלו את לימודיהם באוקטובר.

<ליאת הלבץ: יש גם כאן עניין.

<ליאת הלבץ: סטודנטים שכבר נמצאים במערכת, כבר לומדים היום משפטים.

<ליאת הלבץ: נכון שהם לומדים דין מהותי, נכון שהם עושים ניתוח קייסים.

<ליאת הלבץ: אנחנו לא חושבים אחרת.

<ליאת הלבץ: הם עושים את הדברים האלה כבר היום, אבל יש כאן איזשהו שינוי שחשוב לנו להדגיש אותו: שלסטודנטים כן מגיע לדעת מראש מה המסלול שלהם או הדרך.

<ליאת הלבץ: גם אם זו הבחינה, גם או זו תקופת ההתמחות, גם אם זה אורך התואר.

<ליאת הלבץ: כל דבר כזה.

<ליאת הלבץ: לא נהוג ולא ראוי, לדעתנו, לעשות את השינויים האלה על סטודנטים שנמצאים כבר בתוך המערכת.

<ליאת הלבץ: וגם אם כן על סטודנטים בתוך המערכת – לתת תקופת הסתגלות נאותה למערכת.

<ליאת הלבץ: יש היום כל מיני חברות בשוק שעושות הכנות לקראת המבחנים האלה.

<ליאת הלבץ: אם זה לסטודנטים שיש להם הקלות, התאמות.

<ליאת הלבץ: יכול להיות שהם יצטרכו לשקול באמת איך הם ניגשים עכשיו למבחן כשהוא ישתנה, במידה ובאמת ישנו את המבחן.

<ליאת הלבץ: זה דברים שצריך לתת עליהם את הדעת, להתייחס אליהם ולקחת בחשבון שיש פה סטודנטים שהנושא הזה ישפיע על המשך הלימודים שלהם.

ניסן סלומינסקי: אז ליאת, אני אומר לך רק: מה שאת אומרת, ובאמת מה שביקשת, לקחת ולחשוב – אז באמת עשיתי את זה וחשבתי על זה הרבה.

ניסן סלומינסקי: באמת להתמחות אמרנו שזה יתחיל רק מאלה שייכנסו מהרגע שהחוק יעבור.

ניסן סלומינסקי: כלומר, יחול רק על אלה שיתחילו בשנה הבאה את הלימודים.

ניסן סלומינסקי: פה אנחנו לא עושים, ואני אסביר לך למה.

ניסן סלומינסקי: מה ההבדל.

ניסן סלומינסקי: כל סטודנט שנרשם ללמוד עד היום, הוא יודע שיש לו שנת התמחות, כי זה מה שכתוב בחוק.

ניסן סלומינסקי: ומאחר וזה מה שכתוב, אז לפי זה הוא בנה את החיים שלו.

ניסן סלומינסקי: לפעמים לפי זה הוא החליט אם ללכת למשפטים או למקצוע אחר וכולי.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה לשנות?

ניסן סלומינסקי: אתה לא יכול לשנות דבר כזה על סטודנט שכבר נמצא בתוך המערכת.

ניסן סלומינסקי: אין לו כבר מה לעשות.

ניסן סלומינסקי: זה לא הוגן.

ניסן סלומינסקי: לכן, אתה עושה את השינוי הזה.

ניסן סלומינסקי: אז את השינוי הזה אתה עושה רק לכאלה שהם נרשמים.

ניסן סלומינסקי: אז לכן זה רק לגבי מי שיתחיל.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, מצד שני, לגבי הנושא של הבחינה: אז אני עברתי בחוק וניסיתי לראות אם כתוב שם שסטודנט לא צריך להשתתף בשיעורים ולא צריך ללמוד ולא צריך לדעת את הדין הפלילי ואת דיני החוזים וכולי.

ניסן סלומינסקי: אם היה כתוב את זה בחוק, שהוא לא צריך לדעת את זה, ועכשיו פתאום אני הולך להעמיס עליו בחינה בנושא הזה – אז באמת הייתי עושה את זה רק מאלה שיירשמו מהשנה הבאה.

ניסן סלומינסקי: אבל בחוק לא כתוב את זה.

<ליאת הלבץ: אבל כתוב - - -

ניסן סלומינסקי: ואנחנו מצפים, וזה מה שכתוב: שכל מי שלומד צריך ללמוד.

ניסן סלומינסקי: ואם הוא בסוף הולך להיות עורך דין ומקבל תעודה, אז אסור לבייש את התעודה ולבזות אותה.

ניסן סלומינסקי: הכוונה שהוא צריך באמת להיות בשיעורים והוא צריך ללמוד את החומר והוא צריך לדעת את הדין הפלילי ודיני נזיקין וכל הדברים האחרים.

ניסן סלומינסקי: לא רק את הדין הפרוצדורלי.

ניסן סלומינסקי: כך שמהבחינה הזאת אין שינוי.

ניסן סלומינסקי: אין שינוי לגביו.

ניסן סלומינסקי: זה לא שפתאום, עד היום הוא לא היה צריך ללמוד ופתאום הוא צריך ללמוד.

ניסן סלומינסקי: הוא צריך היה כל הזמן ללמוד.

ניסן סלומינסקי: אם הוא לא למד, והיו כאלה מקומות, אולי, ששילמו, שמו צ'ק, ובאו אחרי ארבע שנים לקבל את התואר – זה הדבר שאנחנו לא רוצים, ואני לא מוכן לתת לזה הגנה.

ניסן סלומינסקי: לכן, אמרנו שמאחר וכל אחד צריך ללמוד וצריך לדעת, אז אנחנו רק משנים עכשיו.

ניסן סלומינסקי: במקום לעשות על הדין הפרוצדורלי, שגרם להערכתי לתקלה גדולה – אנחנו משנים את זה.

ניסן סלומינסקי: אז לא צריך לחכות ארבע שנים אחורה.

ניסן סלומינסקי: אז אמרנו: לא נעשה את זה מיד, עכשיו.

ניסן סלומינסקי: נעשה את זה בפעם הבאה.

ניסן סלומינסקי: אולי ייקח קצת יותר.

ניסן סלומינסקי: אז זה יהיה עוד פעם.

ניסן סלומינסקי: אבל סטודנטים צריכים לדעת: הם באו ללמוד.

ניסן סלומינסקי: רוצה להיות עורך דין?

ניסן סלומינסקי: הוא צריך ללמוד.

ניסן סלומינסקי: צריך לדעת.

ניסן סלומינסקי: זה לא מהפך שאני צריך לתת לו ארבע שנים, שהוא יחשוב מראש: רגע, אם אני צריך ללמוד, אז אני לא הולך לעריכת דין.

<קריאה: בדיוק.

ניסן סלומינסקי: אסור שיהיה כזה דבר בכלל.

ניסן סלומינסקי: כן.

<חן אברמוביץ': חן אברמוביץ'.

<חן אברמוביץ': יושבת ראש אגודת הסטודנטים של המכללה למינהל.

<חן אברמוביץ': אנחנו מסכימים עם כל מה שאתה אומר, ויכול להיות שבאמת לא צריך לחכות ארבע שנים, אבל כן צריך באמת תקופה, יותר ממספר חודשים בודדים.

<חן אברמוביץ': כי בסופו של יום, גם תכנית הלימודים – ואני אומרת את זה כסטודנטית שלומדת גם משפטים – תכנית הלימודים בנויה בהתאם למבחנים.

<חן אברמוביץ': זאת אומרת, הם גם בקשר רציף.

<חן אברמוביץ': אני יודעת.

<קריאות: מה?

<קריאות: מה?

<קריאות: מה?

<אפי נווה: סליחה.

<אפי נווה: זה מעניין אותי לשמוע את זה.

<אפי נווה: באמת מעניין אותי לשמוע את זה.

<אפי נווה: מעניין אותי לשמוע את זה.

<קריאה: חמור מאוד - - -

<אפי נווה: חמור מאוד.

<אפי נווה: אם זה נכון, זה חמור מאוד.

<אפי נווה: לא לומדים דין מהותי.

<אפי נווה: הם - - - רק לדין הפרוצדורלי.

<אפי נווה: לא לומדים חוזים, לא לומדים נזיקין, לא לומדים משפט פלילי.

<אפי נווה: לא לומדים.

<אפי נווה: לא לומדים עריכת דין.

<חן אברמוביץ': אגב, אצלי, במכללה למינהל, אנחנו לומדים את זה הכי לפי הדין המהותי - - -

<אפי נווה: אז תיבחנו על זה.

<חן אברמוביץ': אני אומרת:

<חן אברמוביץ': אנחנו לומדים - - -, אבל אני לא מייצגת רק את המכללה למינהל.

<חן אברמוביץ': אני מייצגת את כולם.

<חן אברמוביץ': לנו, אגב, לא תהיה בעיה כזאת כי אותנו מלמדים באמת איך לפתור קייסים.

<אפי נווה: אז שאלה שלא לומדים ידאגו לעצמם.

<חן אברמוביץ: אבל בסופו של יום, כמו שאמרנו, קודם כל יש את החברות שמכינות למבחני הלשכה.

<חן אברמוביץ: זה לא שינויים שעושים מהיום למחר.

<חן אברמוביץ: הן צריכות להכין את התכנית.

<חן אברמוביץ: הן צריכות להתאים את הכול.

<חן אברמוביץ: וגם המוסדות האקדמיים אולי.

<חן אברמוביץ: ואגב, אני בעד זה.

<חן אברמוביץ: אני בעד.

<חן אברמוביץ: אנחנו, כולנו, כל הזמן אמרנו שאנחנו בעד שזה יהיה יותר מהותי.

<חן אברמוביץ: אבל, ובדיוק בשביל זה, צריך שגם המוסדות האקדמיים וגם הקורסים יתאימו את עצמם לזה.

<חן אברמוביץ: זאת אומרת, צריך לעשות איזשהו שינוי.

<חן אברמוביץ: לא מהיום למחר.

<חן אברמוביץ: ומי שייפגע זה הסטודנט, שלא ילמד כמו שצריך.

ניסן סלומינסקי: אז חן, אל"ף, אני מבין אותך, אבל כדי להרגיע אותך: קודם כל, צריכים להוציא את התקנות ולסדר את הדברים.

ניסן סלומינסקי: זה לוקח זמן.

ניסן סלומינסקי: בי"ת, הרי צריכים להכין בחינה.

ניסן סלומינסקי: אז יש ועדת בחינות.

ניסן סלומינסקי: ועדת בחינה, נדמה לי.

ניסן סלומינסקי: שאנחנו הוספנו אליה שני אנשים מרכזיים מהאקדמיה, שעד היום לא היו.

ניסן סלומינסקי: כי מאחר ואנחנו רוצים שהבחינות יהיו על הדין המהותי ושזה לא יהיה בחינות באוויר, אלא על מה שבאמת הסטודנטים לומדים.

ניסן סלומינסקי: אז אמרנו: חייב להיות.

ניסן סלומינסקי: אולי בניגוד לעמדת הלשכה, אבל קבענו את זה.

ניסן סלומינסקי: נקודה.

ניסן סלומינסקי: כבר לא מתווכחים.

ניסן סלומינסקי: צריך להיות קשב.

ניסן סלומינסקי: לכן, צריך להיות מרצה.

ניסן סלומינסקי: מישהו.

ניסן סלומינסקי: לא יודע אם זה יהיה דיקאן הפקולטה למשפטים באחת האוניברסיטאות ואחד מהמכללות.

ניסן סלומינסקי: כי עדיין צריכים לשמוע את שתי הרמות ואת כל זה.

ניסן סלומינסקי: עד שהוועדה הזאת ועד שהיא תכין את הבחינות – ייקח קצת זמן.

ניסן סלומינסקי: אל תדאגי.

ניסן סלומינסקי: לכן, אני אומר: זה ייקח קצת זמן.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים לזרז, כי אני לא רוצה שזה ייקח שלוש שנים, אבל ייקח - - -

<חן אברמוביץ': - - - שלוש שנים.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: לכן, אני אומר: זה ייקח קצת זמן בלי שנגיד את זה.

ניסן סלומינסקי: אז יהיה לבך סמוך ובטוח שיהיה.

ניסן סלומינסקי: ולאותם מכונים שרוצים להכשיר – להערכתי, הם לא יידעו שום דבר מה לעשות.

ניסן סלומינסקי: רק אחרי הבחינה הראשונה הם יתחילו לתפוס.

ניסן סלומינסקי: כנראה, את הראש של ועדת הבחינות.

ניסן סלומינסקי: לפני כן, הם לא יידעו מה לעשות.

ניסן סלומינסקי: אז לכן, בין כה וכה - - -

<חן אברמוביץ': זה גם בעייתי - - -

ניסן סלומינסקי: כן, בעייתי, אבל זה לא יעזור לך.

ניסן סלומינסקי: עדיף שכבר תהיה הבחינה הראשונה כדי שתוכלי ללמוד ולהכין.

ניסן סלומינסקי: להיכנס לראש ולדעת מה להכין.

ניסן סלומינסקי: כך שזה לא משנה מתי יהיה.

ניסן סלומינסקי: על הבחינה הראשונה – אף גוף מהגופים האלה לא יידע מה לעשות.

ניסן סלומינסקי: אז לכן אני אומר:

ניסן סלומינסקי: כמה שנעשה יותר מוקדם, זה יעזור להם בעניין.

ניסן סלומינסקי: כן, חווה.

<חווה מרצקי: יש הבדל עצום בין סטודנטים למשפטים לבין עורכי דין.

<חווה מרצקי: אני, ואני חושבת שלשכת עורכי הדין בכלל, מברכת על כל אזרח במדינת ישראל שיש לו תואר במשפטים, יהא מקצועו אשר יהא.

<חווה מרצקי: יש הפרדה משמעותית בין ההכשרה המקצועית של סטודנטים למשפטים, שזה דבר ברוך, לבין תפקידה של לשכת עורכי הדין, לפי החוק, להסמיך עורכי דין.

<חווה מרצקי: בדיוק מאותה סיבה, אין שום קשר בין אותה הכשרה שעושה סטודנט למשפטים בפקולטה לבין מקצוע עריכת הדין, ולכן יש התמחות.

<חווה מרצקי: ולכן צריכה להיות בחינה.

<חווה מרצקי: וצדק היושב ראש שאמר שצריכה להיות בחינה שתכלול את הדין המהותי ותכשיר עורכי דין יותר טובים.

<חווה מרצקי: הטיעון: אנחנו סטודנטים למשפטים.

<חווה מרצקי: אנחנו רוצים לדעת א', ב' וג' – בעיניי, הוא לא טיעון.

<חווה מרצקי: הטיעון היחיד, שיכלו לבוא לפה מתמחים ולומר: במהלך תקופת התמחותנו אל תשנו את הבחינה – זה טיעון שאפשר לשמוע אותו.

<חווה מרצקי: מכם, כמי שהולכים להיות משפטנים, ואני מקווה שחלק מכם גם עורכי דין – זה טיעון לא נכון.

<חווה מרצקי: תחזרו בו - - -

<חן אברמוביץ': בעינייך.

ניסן סלומינסקי: לא, לא, לא, לא, לא ויכוח.

ניסן סלומינסקי: אפי.

<אפי נווה: אני חושב, ובאמת אני משתדל להיות מאוד עדין: יש גבול לכל תעלול.

<אפי נווה: אני יוצא מנקודת הנחה שסטודנט שלומד משפטים, לומד דין מהותי.

<אפי נווה: כשאני מדבר על דין מהותי אני רוצה לצאת מנקודת הנחה שהוא לומד חוזים ונזיקין ומקרקעין.

<אפי נווה: ואני רוצה לשמוע את הסטודנט שיסת

<אפי נווה: מך על כך שלא ישאלו אותו שאלה בפלילי ובמקרקעין ובנזיקין.

<חן אברמוביץ': אבל זה לא הסטודנט.

<אפי נווה: הוא בנה על זה שבחינות ההסמכה שלו יהיו שלא ישאלו אותו על מקצוע עריכת הדין.

<אפי נווה: יגיש עתירה לבג"ץ.

<אפי נווה: נתמודד עם העתירה הזו בלי שום בעיה.

<אפי נווה: אני רוצה לראות את הסטודנט הזה שטוען.

<אפי נווה: באמת.

<אפי נווה: יש גבול לכל תעלול.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, מיצינו.

ניסן סלומינסקי: בגלל מה שנאמר פה, גם קבענו את ההתמחות משנה לשנה וחצי.

ניסן סלומינסקי: לכן, קבענו גם שמי שבאמת לא לומד שום תואר שני בשום מקצוע וגם לא במשפטים, זאת אומרת שהוא הולך להיות, בדרך כלל, פרופר עורך דין.

ניסן סלומינסקי: אז אמרנו: הוא, אם כך, שיעשה התמחות של שנה וחצי.

ניסן סלומינסקי: יותר.

ניסן סלומינסקי: לעומת זאת, מי שלומד תואר שני במקצועות אחרים או אפילו במשפטים.

ניסן סלומינסקי: כלומר, שהכיוון שלו לא בהכרח שיהיה עורך דין, אלא יכול להיות במקצועות אחרים.

ניסן סלומינסקי: אז נתנו לו שנה בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: אבל אני חושב שללמוד כל אחד צריך, ולדעת – כל אחד.

ניסן סלומינסקי: אני קצת בוש ונכלם, אני אומר, שהיום תעודת עורך הדין כמעט לא אומרת כלום.

<חן אברמוביץ': אנחנו גם.

ניסן סלומינסקי: אני פוגש הרבה אנשים שאמרו לי: הפעם הראשונה שהייתי זה לתת את הצ'ק.

ניסן סלומינסקי: הפעם השנייה שהייתי זה לקבל את התעודה אחרי ארבע שנים.

ניסן סלומינסקי: לא היה בזה, לא כלום.

ניסן סלומינסקי: אסור שזה יקרה.

ניסן סלומינסקי: זה לכבוד המקצוע.

ניסן סלומינסקי: ואני כאן לא בא, לא רוצה לצמצם, שלא יהיו עורכי דין, יותר או פחות.

ניסן סלומינסקי: זה לא התחום שאני נכנס אליו.

ניסן סלומינסקי: זה לא ענייני.

ניסן סלומינסקי: חופש העיסוק – אני לא נכנס אליו.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה שזה יהיה מכובד.

<חן אברמוביץ': גם אנחנו.

ניסן סלומינסקי: כמו שפיזיקאי יוצא עם תעודה.

ניסן סלומינסקי: גמר בפיזיקה, אז הוא יודע.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות טוב או פחות טוב, אבל הוא יודע.

ניסן סלומינסקי: ככה גם עורך דין.

ניסן סלומינסקי: לא יכול להיות אחרת.

ניסן סלומינסקי: אז זהו.

<ליאת הלבץ: אני רק, ברשותך היושב הראש, אוסיף עוד מילה.

<ליאת הלבץ: כי זה ככה משתמע פה מהדיון – איזשהו זלזול בסטודנטים.

ניסן סלומינסקי: חס ושלום.

ניסן סלומינסקי: חס ושלום.

<ליאת הלבץ: היה פה, ככה.

<ליאת הלבץ: רמת השיח - - -

<אפי נווה: למה?

<אפי נווה: במה זלזול?

<אפי נווה: אני מוחה על זה שסטודנט מצפה שלא ישאלו אותו שאלות מהותיות.

ניסן סלומינסקי: אפי, היא הרגישה שהיה זלזול ורוצה למחות, ובצדק.

ניסן סלומינסקי: ויש הבהרה: לא היה שום זלזול - - -

אוסאמה סעדי: אבל אנחנו לא דנים בבחינה עכשיו.

אוסאמה סעדי: אנחנו דנים בבחינה?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: לא דנים.

הלשכה המשפטית: - - - בכניסה לתוקף של ההוראה לגבי - - - אם תהיה הסמכה לשר המשפטים לקבוע הוראות - - -

<ליאת הלבץ: מה שחן אמרה בנוגע לתכנית הלימודים, להזכירכם: הסטודנטים הם לא אלו שבונים את תכנית הלימודים.

<ליאת הלבץ: הם לא אלו שהיו אחראים על הכשרת עורכי הדין עד היום.

<ליאת הלבץ: כל עורך דין שנמצא בשוק ועושה את עבודתו לא נאמנה ולא מספיק מקצועי – האשמים היחידים הם באמת הפקולטות, לשכת עורכי הדין ומשרד המשפטים, עד היום.

<דדי סוויסה: לשכת עורכי הדין?

<ליאת הלבץ: הסטודנטים הם לא האנשים פה.

<ליאת הלבץ: זה שהם עברו את השלבים בדרך, זה לא אשמתם.

<ליאת הלבץ: הם עשו את שלהם.

<ליאת הלבץ: הם עברו את השלבים.

<ליאת הלבץ: אנחנו בעד השינויים.

<ליאת הלבץ: אנחנו בעד שינוי המבחן.

<ליאת הלבץ: אנחנו בעד הארכת ההתמחות.

<ליאת הלבץ: אנחנו חושבים שזה יוסיף למקצוע, ושזה יוסיף לאותם סטודנטים שרוצים להיות עורכי דין.

<ליאת הלבץ: הם יהיו עורכי דין טובים יותר, ואנחנו בעד זה.

<ליאת הלבץ: בגלל זה לקחנו חלק במשא ומתן וחתמנו על אותו הסכם, ואנחנו גם נמצאים פה לאורך הדיונים, כי הנושא חשוב לנו.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: בוא נמשיך הלאה.

אוסאמה סעדי: ולמה אי אפשר להשאיר את זה לתזכיר עם הבחינות, עם זה, מתי וכל הדברים האלה - - -?

ניסן סלומינסקי: לא, לא - - -

<עמי ברקוביץ': זה בתקנות.

ניסן סלומינסקי: לא, לא, עזוב.

ניסן סלומינסקי: זה בסדר.

<עמי ברקוביץ': יש לי שאלה אבל לגבי הבדיקה.

<עמי ברקוביץ': אני פשוט רוצה להבהיר את מסגרת הזמנים.

<עמי ברקוביץ': כי מדובר על העברת התקציב בתוך 14 ימים.

<עמי ברקוביץ': ובעצם השרה צריכה - - -

ניסן סלומינסקי: רגע.

ניסן סלומינסקי: אתה חוזר אחורה.

<עמי ברקוביץ': לא.

<עמי ברקוביץ': אני פשוט רוצה לדעת - - -

ניסן סלומינסקי: על החלק של התקציב.

<עמי ברקוביץ': של הסיום בעצם.

<קריאה: - - -

<עמי ברקוביץ': לא.

<עמי ברקוביץ': מתי בעצם מתחילים.

<עמי ברקוביץ': זאת אומרת, סעיף קטן (ח)(2) מדבר על כך שמצא השר כי דמי החבר אינם סבירים – יודיע ללשכה ויקבע.

<עמי ברקוביץ': זאת אומרת, זה צריך להיות איכשהו קשור לדיוני התקציב של הלשכה.

<איילה פרוקצ'ה: צריך איזה לוח זמנים.

<עמי ברקוביץ': זהו.

<עמי ברקוביץ': שנדע על איזו מסגרת זמן אנחנו מדברים.

<איילה פרוקצ'ה: לוח זמנים לתגובת השרה, לתקציב - - -.

<איילה פרוקצ'ה: שלא יישאר פרוץ.

ניסן סלומינסקי: צודקת השופטת איילה - - -

<איילה פרוקצ'ה: - - -

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אם כי לא בדיוק.

ניסן סלומינסקי: כי הוא מנסה - - - את זה.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: אם זה אותו דבר, אז זה בסדר.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב: הזמן שאנחנו רוצים לתת באמת לשרה.

ניסן סלומינסקי: כמה זמן זה נחשב מכובד כדי שהיא תוכל לבדוק ולתת את תשובתה?

<איילה פרוקצ'ה: מספר חודשים.

<חווה מרצקי: זה לא מאוד קריטי, משום שדיוני תקציב 2017; אנחנו מתחילים להכין את התקציב - - -

ניסן סלומינסקי: זה לא משנה.

<חווה מרצקי: זה צריך להיות לפני דיוני תקציב - - -

ניסן סלומינסקי: לא, לא, לא, לא.

ניסן סלומינסקי: חס ושלום.

<עמי ברקוביץ': - - -

<חווה מרצקי: זה מה שעמי - - -.

<חווה מרצקי: זה מה שעמי דיבר.

ניסן סלומינסקי: לא, לא, לא, לא.

ניסן סלומינסקי: חס ושלום.

<איילה פרוקצ'ה: שלושה חודשים?

ניסן סלומינסקי: חס ושלום.

ניסן סלומינסקי: אנחנו צריכים לקבוע זמן, וזה זמן סביר.

<איילה פרוקצ'ה: שלושה חודשים, ארבעה חודשים.

ניסן סלומינסקי: שלושה חודשים - - - סופר.

<חווה מרצקי: שלושה חודשים היא תצליח.

ניסן סלומינסקי: שלושה חודשים – מה?

<עמי ברקוביץ': - - - 90 יום רק להעביר את התקציב.

<עמי ברקוביץ': אז מהלשכה- - -

ניסן סלומינסקי: 14 ימים נתתי.

<עמי ברקוביץ': - - - אבל - - -

ניסן סלומינסקי: 90 ימים לקחנו בגלל שהם צריכים להכין או לבדוק את זה.

ניסן סלומינסקי: מה זה, תקציב?

ניסן סלומינסקי: תקציב המדינה – אתה יודע בכמה ימים אנחנו עושים.

ניסן סלומינסקי: וזה תקציב ענק, מה שנקרא.

<עמי ברקוביץ': בסדר.

<עמי ברקוביץ': נתת להם עדיין שלושה חודשים - - - להעביר - - -

הלשכה המשפטית: חווה, מתי מתחילים הדיונים על התקציב?

<חווה מרצקי: הדיונים מתחילים באוקטובר.

הלשכה המשפטית: אדוני היושב ראש, היא אומרת שהדיונים על התקציב של הלשכה מתחילים באוקטובר.

הלשכה המשפטית: אנחנו עכשיו נמצאים בתחילת מארס.

הלשכה המשפטית: נניח שייקח כמה ימים עד - - - החוק תעבור את קריאות השנייה והשלישית.

הלשכה המשפטית: שבועיים נוספים עד תחילת אפריל.

הלשכה המשפטית: עד שיעבירו להם.

הלשכה המשפטית: מאפריל עד אוקטובר זה חצי שנה.

הלשכה המשפטית: בסדר?

ניסן סלומינסקי: לא, אני לא רוצה שלושה חודשים.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה בהקשר של זה.

הלשכה המשפטית: חצי שנה.

הלשכה המשפטית: זה - - -

ניסן סלומינסקי: לא, לא, לא.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה - - -.

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

<חווה מרצקי: לא צריך.

<חווה מרצקי: לא.

<חווה מרצקי: יותר מדי, אלעזר.

<עמי ברקוביץ': - - - מסמכים נוספים - - -.

<עמי ברקוביץ': אני לא אעשה - - -

<חווה מרצקי: כבוד היושב ראש, אני אעזור: אני אעביר את תקציב 2016 מחר.

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

ניסן סלומינסקי: לכן אמרתי.

ניסן סלומינסקי: אתם תעבירו.

ניסן סלומינסקי: לא זו הנקודה.

ניסן סלומינסקי: אני גם לא רוצה להתלות את זה בזמן שהם יצטרכו אחר כך.

ניסן סלומינסקי: ואם - - - יותר מאוחר.

ניסן סלומינסקי: תשמע לי, מאחר וזה תקציב, והתקציב הזה, תאמין לי, תן לי אותו – ביומיים אני - - -.

ניסן סלומינסקי: לעבור על תקציב כזה שכולו – כמה התקציב?

<חווה מרצקי: הוא קצר, כבוד היושב ראש.

ניסן סלומינסקי: מה?

<חווה מרצקי: הוא קצר וברור ונהיר עם ביאורים.

ניסן סלומינסקי: אני יודע.

ניסן סלומינסקי: לכן אמרתי.

<עמי ברקוביץ': אם צריך עוד מסמכים, ואז אתה פונה - - -.

<עמי ברקוביץ': אני הבנתי - - -

ניסן סלומינסקי: שלושה חודשים זה לעילא ולעילא.

<עמי ברקוביץ': מבירור ראשוני שערכתי, אני הבנתי ממי שאולי יעשה – אני לא יודע – שהוא צריך סדר גודל של ארבעה-חמישה חודשים.

ניסן סלומינסקי: אבל אם תגיד לו שלושה חודשים, הוא יעשה בשלושה חודשים.

ניסן סלומינסקי: תאמין לי, יעשה את זה.

ניסן סלומינסקי: תשמע לי.

<עמי ברקוביץ': אבל אם יש - - - תקציב , לא מתחילים – מה זה משנה?

הלשכה המשפטית: - - - התקציב לא מתחילים לפני אוקטובר, אז - - -

<חווה מרצקי: אבל אני מתחילה לבנות תקציב ביולי.

ניסן סלומינסקי: חווה, לא רוצה גם שזה יהיה תלוי בזה.

<חווה מרצקי: אני מסכימה.

ניסן סלומינסקי: לא רוצה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה שתהיה כאן בדיקה, ואנחנו נותנים את הזמן הסביר – שלושה חודשים.

<עמי ברקוביץ': טוב, אני לא יכול להגיד מה זה זמן סביר.

<עמי ברקוביץ': אמרתי לך מה אמר לי - - -

<איילה פרוקצ'ה: כן.

<איילה פרוקצ'ה: אז הוא יקבל סיוע.

ניסן סלומינסקי: אז הוא יקבל איזו קצת עזרה או משהו או שייתן לזה עדיפות טיפה לפני כן.

ניסן סלומינסקי: כי זה בכל אופן משהו מכונן.

ניסן סלומינסקי: כי זה קובע.

ניסן סלומינסקי: שווה לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: שלושה חודשים זה המון.

ניסן סלומינסקי: תאמין לי.

<עמי ברקוביץ': כיוון שאני, בניגוד לך, לא עושה בדיקות כאלה.

<עמי ברקוביץ': אני לא יכול.

<עמי ברקוביץ': אמרתי לך מה שאמר לי זה.

<עמי ברקוביץ': אני חושב שהם מטילים חובה.

<עמי ברקוביץ': אז זו צריכה להיות חובה שתאפשר לעשות את הבדיקה הזאת בצורה - - -

<חווה מרצקי: <עמי, אז הנה, אני נותנת לך את החודש הנוסף שחסר לך, כי אני אעביר לך מחר את התקציב.

<חווה מרצקי: עד שיעבור החוק.

<חווה מרצקי: בסדר?

<חווה מרצקי: הנה, אמרתי לפרוטוקול הוועדה.

<חווה מרצקי: >

ניסן סלומינסקי: רבותיי, שלושה וחצי חודשים וגמרנו.

ניסן סלומינסקי: נו, בסדר.

<עמי ברקוביץ': אז מה יהיה כתוב?

<עמי ברקוביץ': זאת אומרת, אתה משאיר את זה ככה ו-?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: שלושה וחצי חודשים.

הלשכה המשפטית: למה שלושה וחצי חודשים?

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: כי זה - - -

הלשכה המשפטית: חצי, לא חצי.

הלשכה המשפטית: לכתוב מספר - - -

<איילה פרוקצ'ה: או שלושה חודשים או ארבעה חודשים.

הלשכה המשפטית: ארבעה חודשים.

<עמי ברקוביץ': ארבעה חודשים.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: ארבעה חודשים.

<עמי ברקוביץ': תודה.

<אפי נווה: אז יישאר לנו זמן?

<חווה מרצקי: יישאר.

ניסן סלומינסקי: יישאר לכם זמן.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: יישאר לכם זמן.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: ארבעה חודשים.

<חווה מרצקי: מיום קבלת תקציב הלשכה אצל שרת המשפטים.

<עמי ברקוביץ': לא, לא, לא.

<עמי ברקוביץ': מיום פרסומו של החוק.

<חווה מרצקי: למה?

<חווה מרצקי: אנחנו לא נספיק לבנות את תקציב 2017.

<חווה מרצקי: אני לא אלחץ.

ניסן סלומינסקי: למה שלא יתחילו לעבוד על זה?

<עמי ברקוביץ': כי החוק עוד לא עבר - - -

<אפי נווה: כן, אבל נכנס הסעיף שאומר:

<אפי נווה: אם עד סוף ינואר לא עובר התקציב, מתפזרת הלשכה.

<עמי ברקוביץ': - - - שלושה חודשים.

<עמי ברקוביץ': מרוב - - - קיבלתם עוד שלושה חודשים להכין את התקציב.

<עמי ברקוביץ': עם כל הכבוד, הזמן - - - לא ישנה.

<עמי ברקוביץ': - - - ארבעה חודשים.

<חווה מרצקי: זה לא נכון, עמי.

<עמי ברקוביץ': מה לא נכון?

<חווה מרצקי: אני אסביר לך אחרי זה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר: הוא מקבל את זה.

ניסן סלומינסקי: הוא צריך להתחיל לעבוד על זה.

ניסן סלומינסקי: הוא לא צריך לחכות אם החוק יאושר או לא יאושר.

ניסן סלומינסקי: לא שייך.

ניסן סלומינסקי: שיתחיל לעבוד על זה.

ניסן סלומינסקי: ההפרש יכול להיות הפרש של שבועיים.

ניסן סלומינסקי: זה הזמן שהם חוסכים.

ניסן סלומינסקי: אז היום שהם מסרו - - -

<עמי ברקוביץ': אז אם שבועיים זה כל העניין, אז אם לחוצים עוד שבועיים, לא - - -

ניסן סלומינסקי: לא, אז ההיפך, היא מקצרת לך את זה.

ניסן סלומינסקי: היא נותנת לנו את זה עכשיו.

<עמי ברקוביץ': בסדר.

<עמי ברקוביץ': אני לא רוצה להיות תלוי בחסדים שלהם.

<עמי ברקוביץ': אני רוצה שתקבע - - -

<חווה מרצקי: איזה חסדים, עמי?

<עמי ברקוביץ': אני רוצה שהחוק יקבע את זה.

<עמי ברקוביץ': ואת קודם דיברת על כך שזה מתחיל - - -.

<עמי ברקוביץ': זה שאת מתחילה - - -

<חווה מרצקי: הדיונים מתחילים בספטמבר.

<עמי ברקוביץ': בסדר.

<עמי ברקוביץ': טוב מאוד.

<עמי ברקוביץ': ולכן - - -

<חווה מרצקי: אתה יודע מה זה אומר.

<חווה מרצקי: יש לנו כללים.

<עמי ברקוביץ': בסדר - - -

<חווה מרצקי: וצריך לקבל את - - -

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אנחנו נכנסים לפינות.

<חווה מרצקי: אבל באמת אתה לא יודע מה שאתה מדבר.

<עמי ברקוביץ': אני יודע טוב מאוד.

<חווה מרצקי: לא.

<חווה מרצקי: לא בעניין הזה.

ניסן סלומינסקי: אז אני אומר:

ניסן סלומינסקי: ארבעה חודשים מהיום שהיא מקבלת את זה, וזה בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: תאמין לי, לא צריך.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, אם היא לא נותנת תשובה, אז כאילו זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: אז הכול בסדר.

<חווה מרצקי: בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: איך אומרים – לא סנקציה.

<עמי ברקוביץ': ואם היא לא תקבל את החומרים?

<עמי ברקוביץ': אני יכול גם להעלות כל מיני ספקולציות.

ניסן סלומינסקי: אם היא לא תקבל, אז הכול בסדר.

ניסן סלומינסקי: אז לא - - -

<עמי ברקוביץ': בסדר.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אז אני אומר:

ניסן סלומינסקי: אז לא קרה כלום עדיין.

<עמי ברקוביץ': אבל מה זה היא לא נותנת תשובה?

<עמי ברקוביץ': היא - - - מסגרת הזמן.

<עמי ברקוביץ': אתה לא מתייחס בחוק לאפשרות שהיא לא תיתן תשובה.

<אפי נווה: מי לא יקבל?

<אפי נווה: השרה לא תקבל?

ניסן סלומינסקי: מה שהתכוונתי להגיד זה: - -

<איילה פרוקצ'ה: אם עוברים ארבעה חודשים - - -

ניסן סלומינסקי: - - היא מקבלת את הכול, יעברו ארבעה חודשים והיא לא נותנת תשובה – סימן שהיא מסכימה והכול בסדר.

<איילה פרוקצ'ה: אז אולי כדאי לומר את זה.

ניסן סלומינסקי: אז אמרתי - - -

<איילה פרוקצ'ה: לומר את זה במפורש.

<איילה פרוקצ'ה: שאם - - -

<עמי ברקוביץ': - - - להודיע שאם היא מצאה שם ממצאים לא סבירים היא צריכה להודיע.

<עמי ברקוביץ': היא לא צריכה להודיע שהכול - - -

<איילה פרוקצ'ה: לא, לא.

<איילה פרוקצ'ה: כדאי שתודיע בכל מקרה.

<עמי ברקוביץ': לא משנה - - -

ניסן סלומינסקי: לא משנה.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: תמיד שתודיע.

ניסן סלומינסקי: זה חשוב.

ניסן סלומינסקי: ודאי.

ניסן סלומינסקי: אז גם תכתוב - - -

הלשכה המשפטית: מה?

הלשכה המשפטית: - - -

<איילה פרוקצ'ה: אם אין תשובה לאחר ארבעה חודשים, ההנחה היא שאין התנגדות.

ניסן סלומינסקי: אם אין תשובה לאחר ארבעה חודשים, זה נחשב כאישור.

<אפי נווה: אז מוסיפים את ההערה הזו?

<אפי נווה: שאם אין שום - - -

<קריאות: כן, כן.

<איילה פרוקצ'ה: כן.

<איילה פרוקצ'ה: זה יקל עליכם.

הלשכה המשפטית: בעצם, אנחנו צריכים עכשיו לחזור לסוגיות שנותרו פתוחות.

הלשכה המשפטית: אני אעבור עליהן לפי הסדר.

הלשכה המשפטית: בהתחלה זה דברים קצת יותר טכניים.

הלשכה המשפטית: בעצם, אני חוזר עכשיו, אנחנו קצת נדלג עכשיו ברחבי הצעת החוק.

הלשכה המשפטית: אני חוזר עכשיו לסעף 9.

הלשכה המשפטית: אני מדבר עכשיו על הנוסח המשולב – סעיף 9 של החוק.

הלשכה המשפטית: בעצם, על הסעיף שמדבר על הוועדות הסטטוטוריות.

הלשכה המשפטית: פה יש שתי נקודות שנשארו פתוחות.

הלשכה המשפטית: בעצם, יש שתי ועדות שהוועדה התייחסה אליהן בדיונים הקודמים וצריכים לסגור את הפינות האלה.

הלשכה המשפטית: נקודה אחת זה הנושא של ועדת ההתמחות.

הלשכה המשפטית: בזמנו, כשדנו בזה, יושב ראש הוועדה לא רצה לדון בזה, באמירה שזה קשור לנושא של ההתמחות.

הלשכה המשפטית: בעצם, הנושא של ועדת ההתמחות לא קשור לתוכן ההתמחות, ולכן יש טעם להשאיר את זה.

הלשכה המשפטית: זה בעצם קשור לנושא של מבנה הלשכה ולא לתוכן של ההתמחות, ולכן בעצם יש טעם להשאיר את זה על מכונו, כפי שזה בהצעת החוק הממשלתית.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: לא נוגעים בו.

הלשכה המשפטית: אז אין פה - - - לשינוי מהצעת החוק הממשלתית, למעט תיקון של סעיף 35(ב), שהסטודנטים היפנו אותנו - - - הנקודה השנייה: הוועדה השנייה שדובר עליה להכניס אותה - -

<קריאה: ועדת הכספים

הלשכה המשפטית: נכון.

הלשכה המשפטית: - - יושבת ראש המועצה הארצית שלחה לי באמת איזשהו מסמך שמתאר מה ועדת הכספים עושה, ואני גיבשתי נוסח שמשקף, לדעתי בצורה טובה, את הדברים שנאמרו.

הלשכה המשפטית: אני אקרא את פסקה 6: ועדת הכספים, שתפקידה לייעץ ולהמליץ למועצה הארצית בכל ענייני הכספים של הלשכה, ובכלל זה בקביעת דמי חבר ואגרות לפי סעיף 93, והכנת התקציב השנתי לפי סעיף 95 ובפיקוח על יישומו, והכול כפי שייקבע בכללים.

הלשכה המשפטית: כשפיקוח על יישומו בעצם כולל גם, נגיד העברות תקציביות מסעיף לסעיף – כל מיני דברים כאלה – שהם במהלך השנה, בצורה שוטפת.

הלשכה המשפטית: נדמה לי שזה מכסה, פחות או יותר, את כל הדברים.

<איילה פרוקצ'ה: אני הייתי רוצה הערה: לרשימה הזאת של הוועדות הייתה חסרה לי ועדת חקיקה, שהיא אחת הוועדות המרכזיות, אם לא החשובה שבוועדות שפועלות בלשכת עורכי הדין, וחייבת להימשך.

<איילה פרוקצ'ה: כשאני מדברת על חקיקה אני מדברת על שני היבטים: קודם כל, קביעת הכללים.

<איילה פרוקצ'ה: חייבת להיות ועדת חקיקה שתקבע את אותם כללים, שהם חלק גדול מאוד מנורמות המשנה שהלשכה פועלת לפיהם.

<איילה פרוקצ'ה: זה דבר אחד.

<איילה פרוקצ'ה: דבר שני: התפקיד המרכזי של לשכת עורכי הדין זה דיון בחקיקה כללית.

<איילה פרוקצ'ה: בהצעות חוק.

<איילה פרוקצ'ה: היא צריכה לא פעם ליזום הצעות חוק.

<איילה פרוקצ'ה: כל הנושא הזה – צריכה להיות ועדת חקיקה, לדעתי סטטוטורית פה, שתהיה מנויה כאן, והיא הרבה יותר חשובה מחלק גדול מהוועדות שמנויות.

<איילה פרוקצ'ה: יותר משכר טרחה ויותר מ-.

<איילה פרוקצ'ה: טוב, אני לא רוצה לדרג.

<איילה פרוקצ'ה: אבל לא יכול להיות שלא תהיה ועדת חקיקה שמנויה ברשימה הזאת.

ניסן סלומינסקי: השופטת אומרת מה שאני אמרתי לכם במפגש הראשון: שאתם חייבים להיות חלק אינטגראלי מהדיונים כאן, בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

ניסן סלומינסקי: לדעת להגיב על כל חוק.

ניסן סלומינסקי: להכין לכם לפני כן.

ניסן סלומינסקי: לבוא מוכנים.

ניסן סלומינסקי: להביע.

<חווה מרצקי: - - -

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: אני אומר.

ניסן סלומינסקי: ובאמת, כאן אני רוצה לציין אותם לשבח, שבאמת הם הקימו כאן מערך שלם מאוד, של אנשים שיושבים בכל ועדה.

<איילה פרוקצ'ה: זאת תפיסה נכונה של הלשכה.

ניסן סלומינסקי: חוץ מחורי יושב אצלנו.

ניסן סלומינסקי: גם לכל דיון מגיעים האנשים המקצועיים לאותו נושא.

ניסן סלומינסקי: נניח, עכשיו הייתה אצלנו ועדת הכשרות המשפטית.

ניסן סלומינסקי: הייתה מרים.

ניסן סלומינסקי: ויש לנו גם נושאים אחרים, והם תורמים מאוד-מאוד.

ניסן סלומינסקי: רק אומרת השופטת: בואו נעשה את זה - - -

הלשכה המשפטית: אני רוצה להעיר שהדברים האלה, בעצם כבר יש התייחסות אליהם בהצעת החוק במסגרת סעיף 3 של החוק.

הלשכה המשפטית: במסגרת סעיף 3 הרי דובר בפעולות הלשכה.

הלשכה המשפטית: דובר על זה שהלשכה רשאית לחוות דעתה על הצעות חוק.

הלשכה המשפטית: ואפילו הצעת החוק הממשלתית תיקנה את זה והרחיבה את זה, שאלה יהיו תקנות - - -

<איילה פרוקצ'ה: איך אתה עושה את זה?

<איילה פרוקצ'ה: במסגרת - - -

הלשכה המשפטית: אז צריך להבדיל בין שתי סוגיות.

הלשכה המשפטית: סוגיה אחת זה שאלת התפקיד.

הלשכה המשפטית: שתפקיד הלשכה לעשות את הדברים האלה, וזה כבר נמצא.

הלשכה המשפטית: סוגיה שנייה היא איך היא עושה את זה - - -

<איילה פרוקצ'ה: אבל אין התייחסות איך היא מגבשת את הכללים.

<איילה פרוקצ'ה: איך היא מגבשת גם את הכללים של עצמה.

ניסן סלומינסקי: כן, כן.

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

הלשכה המשפטית: זה נכון.

<איילה פרוקצ'ה: אז הפונקציה הזאת היא כל כך מרכזית, ויש ועדות עם עניינים יותר שוליים.

<עמי ברקוביץ': יש - - - בלשכה שקבועים היום שנקראים: כללי לשכת עורכי הדין – נוהל התקנת כללים.

<עמי ברקוביץ': ששם כתוב גם איך מגבשים את הכללים.

<אפי נווה: אני אסביר לכם: תראו, כשאני נכנסתי לתפקיד, אחת האג'נדות המרכזיות שלי שלשכת עורכי הדין צריכה להשמיע את קולה בכל מה שקשור לחקיקה ברמה החברתית, ברמה הציבורית.

<אפי נווה: הקמנו יחידת כנסת שנמצאת פה, בכנסת, ואנחנו מפרידים בינה לבין האינטרסים הגילדאיים שלנו.

<אפי נווה: כשמדובר בעניינים גילדאיים שקשורים לחוקים, שקשורים ללשכה – יש לנו לוביסטית בשכר, שאנחנו שוכרים את שירותיה.

<אפי נווה: אנחנו רוצים שתהיה אבחנה, גם בעיני חברי הכנסת ובעיני הציבור.

<אפי נווה: ממוני החקיקה שלנו לא באים לקדם אג'נדות של לשכת עורכי הדין, אלא באים למלא את תפקידה של לשכת עורכי הדין שצריכה להשמיע את קולה במה שקשור לחקיקה ברמה החברתית, ברמה הציבורית.

<איילה פרוקצ'ה: אבל אתם עושים זאת באמצעות לוביסטית?

<חווה מרצקי: לא - - -

<אפי נווה: לא.

<אפי נווה: אני מסביר.

<אפי נווה: בדיוק ההיפך.

<אפי נווה: אנחנו מבחינים לחלוטין.

<אפי נווה: כשיש חוק שהלשכה רוצה לקדם אותו, שנגיד נוגע לענייני שכר טרחה – אני לא משתמש ביחידה הזו.

<אפי נווה: אני משתמש ביחידה הזו.

<אפי נווה: אני משתמש בלוביסטית בשכר.

<אפי נווה: אוקיי.

<אפי נווה: עכשיו, איך אנחנו עובדים בפועל?

<אפי נווה: אי אפשר לקחת ועדה ולקרוא לה ועדת חקיקה, כי אין לה סיכוי להשתלט על מטריה שלמה.

<אפי נווה: יש לנו בלשכה 120 ועדות מקצועיות.

<אפי נווה: מגיעה חקיקה בתחום המיסים.

<אפי נווה: אז כדי שאנחנו נייצר נייר עמדה, ועדת המיסים – או מיסים עקיפים או מיסים ישירים או מיסים בינלאומיים – יושבת על הצעת חוק.

<אפי נווה: מגבשת את עמדתה המקצועית של הלשכה.

<אפי נווה: מעבירה אותה לוועד המרכזי.

<אפי נווה: הוועד המרכזי דן בהצעה לתגובה, מאשר אותה, ואז זו מגיעה לנציגים שלנו בכנסת – ממונה החקיקה שלנו – שמתלווים אליהם גם בעלי התפקידים בוועדות המקצועיות.

<אפי נווה: אין אפשרות לקחת חמישה-שישה-עשרה אנשים, שהם יהפכו להיות המגיבים על הצעות חוק.

<אפי נווה: בכל תחום - - -

ניסן סלומינסקי: עכשיו, מי עושה את כל התהליך של החלוקה?

<אפי נווה: עכשיו, יש לנו בלשכה עובדים שהם מרכזים של ועדות.

<אפי נווה: יש לנו חמישה עובדים.

<אפי נווה: כל אחד ממונה על תחומים מסוימים.

<אפי נווה: מגיעה הצעת חוק שמתייחסת לתחום מסוים – היא עוברת לאותו ממונה, שזה בתחום סמכותו.

<אפי נווה: הוא מפעיל את הוועדה המקצועית.

<אפי נווה: הוא אומר: תראו, יש פה הצעת חוק בתחום זה וזה.

<אפי נווה: תגישו לנו בבקשה את נייר העמדה שלכם, את ההתייחסות המקצועית.

<אפי נווה: הם מגישים.

<אפי נווה: זה חוזר בחזרה לממונה ולנציגים בכנסת, והם בעצמם גם מגיעים לפה.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שזה עונה על חצי מהדברים שאמרה השופטת.

ניסן סלומינסקי: על החצי הראשון זה לא עונה.

<אפי נווה: מה זה החצי הראשון?

ניסן סלומינסקי: החצי הראשון זה שיש דברים שאתם צריכים לקבוע.

<קריאה: כללים שהלשכה קובעת.

ניסן סלומינסקי: כללים שאתם צריכים לקבוע.

ניסן סלומינסקי: שצריך להיות אריזה גוף סודר שיעשה את זה, יכין את זה.

ניסן סלומינסקי: ואם צריך, יביא את זה לאישור.

<איילה פרוקצ'ה: עם תפיסה חקיקתית.

<איילה פרוקצ'ה: אפי, צריך גוף שתהיה לו תפיסה חקיקתית מגובשת, שירכז את כל פעולות החקיקה.

<איילה פרוקצ'ה: מה שאתה אומר, זה נכון.

<איילה פרוקצ'ה: כשיש הצעת חוק בענייני מיסים או כשיש הצעת חוק בענייני נזיקין – הוועדות השונות, המקצועיות, תתחלנה בתהליך, אבל בסופו של דבר, זה יתנקז לוועדת החקיקה, שיש לה.

<איילה פרוקצ'ה: היא תפתח תפיסה חקיקתית כוללת.

<איילה פרוקצ'ה: ושם הדברים יקבלו את הייצוג - - -

<אפי נווה: אז הכול ייתקע.

<אפי נווה: את יודעת, לפעמים אנחנו צריכים - - -

ניסן סלומינסקי: רגע.

ניסן סלומינסקי: אפי.

<איילה פרוקצ'ה: ואותה תפיסה כוללת צריכה לחול גם על גיבוש הכללים.

<איילה פרוקצ'ה: כללים זה לא דבר פשוט לחוקק.

<איילה פרוקצ'ה: זה חקיקת משנה.

<אפי נווה: את מפרקת למעשה, - - - הזו, את הוועד המרכזי, קו נטוי, המועצה הארצית מסמכויותיה.

<אפי נווה: אני לא רוצה, עם כל הכבוד, ועדה של חמישה אנשים - -

<איילה פרוקצ'ה: זה יבוא לאישור המועצה.

<אפי נווה: - - שהיא תחליט מה עמדת הלשכה בתחום מסוים.

<אפי נווה: לא.

<אפי נווה: אני רוצה שהמועצה הארצית - - -

<איילה פרוקצ'ה: זה יבוא לאישור - - -

<אפי נווה: המועצה הארצית תחליט מה עמדת הלשכה.

<אפי נווה: לא חמישה אנשים, שהם ועדה ממונה.

<איילה פרוקצ'ה: אבל היא תקבל.

<איילה פרוקצ'ה: היא תקבל את המוצר הסופי מהוועדה, והיא תדון ותחליט.

<איילה פרוקצ'ה: בוודאי.

<איילה פרוקצ'ה: המועצה - - -

ניסן סלומינסקי: אני אומר: קודם כל, אנחנו צריכים לדבר על כל הנושאים שקשורים אצלכם לתקנות או לדברים האלה.

ניסן סלומינסקי: צריך להיות - - -.

ניסן סלומינסקי: חווה רוצה להסביר.

<אפי נווה: אבל לפני כן, משפט אחד אחרון: יש לי תחושה שלא הובנתי.

<אפי נווה: תראה, אתם הקמתם עכשיו ועדת התמחות.

<אפי נווה: למעשה, ועדת ההתמחות הזו, ואני חי עם זה בסדר, מפרקת את הוועד המרכזי, קו נטוי המועצה הארצית מסמכויותיה.

<אפי נווה: היום הסמכות האחרונה לאשר מתמחה, אם הוא ייגש לבחינות או שההתמחות שלו תאושר – היא לוועד המרכזי.

<אפי נווה: לקחתם והעברתם את זה לוועדה הסטטוטורית.

<עמי ברקוביץ': אבל זה תפקיד שמתאים לגוף נבחר.

<אפי נווה: אוקיי.

<אפי נווה: אני לא חושב, ואין לי בעיה עם זה – אני לא חושב שעמדת לשכת עורכי הדין בסוגיה של הצעת חוק, תפורק מהסמכות של המועצה הארצית ותלך לוועדה של חמישה אנשים.

<קריאה: ברור שלא.

ניסן סלומינסקי: לא.

<אפי נווה: עם כל הכבוד לנבחרי הציבור, הם לא אלה שיחליטו מה עמדת הלשכה בהצעת חוק כזו או כזו.

<אפי נווה: וזה מה שזה יעשה - - -

<איילה פרוקצ'ה: - - -

ניסן סלומינסקי: חווה.

<חווה מרצקי: שני משפטים כדי לעשות את זה קצר ולעמוד בלוחות הזמנים.

<חווה מרצקי: אחד, הוועדות הסטטוטוריות שמופיעות פה, זה - - - ועדות ספציפיות עם סמכויות ספציפיות.

<חווה מרצקי: ודאי שתהיה ועדת כללים שתעזור.

<חווה מרצקי: ובתור מי שעוסקת בזה כבר לא מעט שנים – לכתוב כללים ללשכת עורכי הדין – ואני עובדת מול עמי ומול דנה – זו פעולה לא קלה.

<חווה מרצקי: ודאי שתהיה ועדת כללים.

<חווה מרצקי: היא לא צריכה להופיע בחוק, אבל היא תהיה, כי זה צורך שלנו, פנימי, כדי להציג את הכללים, קודם למועצה, להצביע עליהם במועצה ולהעביר אותם לאישור משרד המשפטים.

<חווה מרצקי: אז בעניין הזה, סליחה, איילה, תנוח דעתך.

<חווה מרצקי: לגבי תפיסה חקיקתית כוללת: אם הבנתי את הקונספט – הרי יש לנו גם ועדה שמתייחסת למשפט חוקתי ולמשפט ציבורי.

<חווה מרצקי: במקומות שבהם צריך לשמוע את דעתם; לצורך העניין, יש נושא שמתקשר להאזנות סתר.

<חווה מרצקי: אז ברור שיש את כל מי שעוסק בתחום המקצועי הזה.

<חווה מרצקי: אבל בכל מה שנושק לקונספט חקיקתי, לשלטון החוק, כמו שאנחנו בלשכה, נבחרי הציבור רואים את זה; לזכויות אדם ואזרח.

<חווה מרצקי: יש ממשקים, כמו בכל תחום בחיים, בין ועדות שונות.

<חווה מרצקי: בסופו של דבר, אותה ועדה שמתייחסת למשפט חוקתי, שהיא בהחלט רלוונטית לנושא החקיקה, היא נותנת למועצה הארצית – היום לוועד המרכזי.

<חווה מרצקי: אחר כך למועצה הארצית – את ה-input.

<חווה מרצקי: מחברים אחד-אחד, עם התבונה המצטברת של חברי המועצה, ומשם תצא עמדת לשכת עורכי הדין.

<חווה מרצקי: עמדת לשכת עורכי הדין, בסופו של יום, בלי קשר לכל הוועדות המקצועיות יכול להשמיע רק גוף אחד, וזה היום הוועד המרכזי ומחר המועצה הארצית.

<איילה פרוקצ'ה: אין ספק.

<איילה פרוקצ'ה: אין ספק - - -

הלשכה המשפטית: אני רוצה רק להזכיר שלפי הצעת החוק – הרי חוץ מהוועדות הסטטוטוריות, נקבע במפורש שהמועצה הארצית יכולה להקים ולהסתייע בעוד ועדות.

<איילה פרוקצ'ה: היא בוודאי יכולה, אבל היא לא תעשה את זה.

<עמי ברקוביץ': למה?

<איילה פרוקצ'ה: אתה שומע שהיא לא תעשה את זה.

<עמי ברקוביץ': לא.

<עמי ברקוביץ': להיפך.

<עמי ברקוביץ': אני חושב - - -

הלשכה המשפטית: המשמעות של הוועדות הסטטוטוריות היא שהוועדות האלה יכולות בעצם להחליף את הפורום של המועצה הארצית.

הלשכה המשפטית: זאת אומרת, אם נרשם מתמחה – אתה צריך לכתוב בחוק בצורה מפורשת שיש סמכות לוועדה הזאת לעשות את זה.

הלשכה המשפטית: זה לא מונע מהלשכה את כל התהליך הזה – להקים ועדת חקיקה, להקים ועדה נוספת, שתגבש לה המלצות ותגיש את זה לפורום הרחב של המועצה הארצית שיצביע על זה.

<עמי ברקוביץ': אבל זה נותן לה בסיס, כי הוא נותן לה הסמכה מפורשת להקים ועדות.

<איילה פרוקצ'ה: כן.

<איילה פרוקצ'ה: טוב.

<איילה פרוקצ'ה: אני רק מילה אחת כדי להבהיר את עמדתי ובזה אני מסיימת: הכוונה איננה להוציא מהמועצה הארצית את ההחלטות הסופיות לגבי הליכי חקיקה.

<איילה פרוקצ'ה: זה לא יעלה על הדעת.

<איילה פרוקצ'ה: כל מהלך חקיקה – בין אם זה כללים ובין אם זה חקיקה כללית, צריך לקבל את הגושפנקא של המועצה הארצית לאחר דיון.

<איילה פרוקצ'ה: מדובר על הגוף שיעשה את עבודת ההכנה.

<איילה פרוקצ'ה: בעיניי, חקיקה מפוצלת לנושאים שונים בין ועדות שונות, היא דבר שלא יכול לעבוד.

<איילה פרוקצ'ה: הוא לא יכול להניב חקיקה טובה, חקיקה הרמונית.

<איילה פרוקצ'ה: זה צריך להיות גוף של אנשים, ברמה המקצועית הגבוהה ביותר, שיש להם תפיסה חקיקתית: גם לגבי הכללים, גם לגבי הנושאים האחרים.

<איילה פרוקצ'ה: ואותו גוף ייעזר בוועדות המקצועיות הספציפיות.

<איילה פרוקצ'ה: ככה אני רואה את התמונה.

<איילה פרוקצ'ה: בעיניי, זאת הוועדה הכי חשובה מבין כל הוועדות המנויות בסעיף הזה, אבל כמובן אני משאירה את זה להחלטת חברי הכנסת.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, אתם רשמתם את דבריה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהדברים נכונים.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע אם נכניס את זה כוועדה, אבל אתם תלמדו את זה ותעשו.

<חווה מרצקי: אנחנו נלמד את זה ונשקול.

הלשכה המשפטית: טוב.

הלשכה המשפטית: אני רוצה להזכיר נקודה נוספת שהיא לא חלק מהדברים הפתוחים, אבל היא עלתה פה בניירות העמדה שהגישו המבקרים הפנימיים וכולי, ולבקשת היושב ראש אני הכנסתי את זה.

הלשכה המשפטית: זה לא היה בדיונים הקודמים.

הלשכה המשפטית: אז היום מדובר על זה שמספר החברים בוועדות, הרכבם וכשירותם ייקבעו בכללים, ובלבד שראש הלשכה לא יהיה חבר בוועדת הביקורת.

ניסן סלומינסקי: אני הרחבתי את זה.

הלשכה המשפטית: נראה שנכון להרחיב את זה.

הלשכה המשפטית: לא רק ראש הלשכה.

הלשכה המשפטית: נקרא ראש הלשכה מי שיתמודד ברשימת ראש הלשכה למועצה הארצית; בעל תפקיד בלשכה, שזה היועץ המשפטי, רואה החשבון המבקר וכולי; או חבר בוועדה מהוועדות המנויות בסעיף קטן (ה)(1)(2) ו-(4) עד (6) – לא יהיה חבר בוועדת הביקורת.

הלשכה המשפטית: מטבע הדברים, מדובר באנשים שאו שיש להם הזדהות פוליטית עם ראש הלשכה בצורה ברורה – הם היו חברים ברשימה שלו – או שהם נושאים בתפקיד, שהם המבוקרים.

הלשכה המשפטית: אז לא סביר שהם יהיו חברים בוועדת הביקורת.

ניסן סלומינסקי: או - - - שעליהם יבקרו.

<חווה מרצקי: למרות שוועדת שכר טרחה זה לא כל כך נכון, אבל מה שאתה רוצה.

<חווה מרצקי: מה שאתם רוצים.

ניסן סלומינסקי: לא יודע להגיד לכם על ועדה ספציפית, אבל אמרתי: בגדול, ועדת הביקורת תמיד זה האופוזיציה.

ניסן סלומינסקי: גם בכנסת – היושב ראש, נניח של ועדת ביקורת המדינה, זה האופוזיציה.

ניסן סלומינסקי: ברשויות גם כן מקימים ועדת ביקורת.

ניסן סלומינסקי: וזו ודאי שצריכה להיות הכוונה, שלא יהיו בה כאלה שאותם אתה צריך לבקר.

ניסן סלומינסקי: אחרת, לא עשית כלום.

ניסן סלומינסקי: ובטח שלא אנשים שהם ת"פ של היושב ראש, כדי להרחיק כמה שאפשר, ואני חושב שזה בסדר.

<חווה מרצקי: בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: יהיה קשה מאוד למצוא כאלה שלא קשורים איתו, אבל תשתדלו.

<אפי נווה: - - -

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה שאני אגיד את רמת הקרבה פה?

ניסן סלומינסקי: החל מאיזו רמת קרבה אתם פסולים?

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: יש לכם את ההנחיות.

ניסן סלומינסקי: אתם תדעו.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: הלאה.

הלשכה המשפטית: עכשיו, יש שתי סוגיות נוספות, גדולות, שנשארו בעצם פתוחות.

הלשכה המשפטית: אני אזכיר את שתיהן ונדון בהן אחת אחרי השנייה.

הלשכה המשפטית: הסוגיה הראשונה זה הסמכות של שרת המשפטים להורות על בחירות חדשות.

הלשכה המשפטית: שזה סעיף 10ג החדש, שאותו מוצע להוסיף.

הלשכה המשפטית: והנקודה השנייה זה כל הנושא של חובת הגשת דו"ח על תרומות והוצאות סביב הנושא של הבחירות.

הלשכה המשפטית: אז אני אציג את הסוגיה הראשונה: הנושא של עילות לפיזור הלשכה.

הלשכה המשפטית: בעצם בדיון הקודם, כשדנו בנושא הזה, עלו מספר חששות, מספר הסתייגויות.

הלשכה המשפטית: יושב ראש הוועדה דיבר על לפצל את הדברים בין המועצה לבין ראש הלשכה.

הלשכה המשפטית: בסופו של דבר, לפי בקשת היושב ראש, אני השארתי את הדברים בעצם כמו שהם בהצעת החוק הממשלתית, בתוספת ההוראה המפורשת.

הלשכה המשפטית: זאת אומרת, היא הייתה קיימת בכל מקרה, אבל להדגיש את הנקודה, שכמובן שלפני ששר המשפטים מפעיל את סמכותו, צריך לתת למועצה ולראש הלשכה לטעון בפניו את טענותיהם.

הלשכה המשפטית: אני רוצה רק להזכיר שגם בהתאם לתפיסה שהיושב ראש הציג פה במהלך הדיונים, שמדובר בגוף נבחר; בעצם, אם אנחנו מסתכלים על גופים נבחרים מקבילים, כמו עיריות או מועצות מקומיות, - -

ניסן סלומינסקי: ביקשתי מהיועץ המשפטי שלנו.

הלשכה המשפטית: - - הנוסחים שם, ההסדרים שיש שם לגבי הסמכויות של שר הפנים לפזר את המועצה או את ראש העירייה או את ראש המועצה, זה נוסחים הרבה יותר רחבים והרבה יותר משמעותיים.

הלשכה המשפטית: פה הניסוח הוא הרבה יותר מצומצם, כך שתהיה פגיעה מובהקת ומשמעותית בתפקוד.

<איילה פרוקצ'ה: - - - יותר מדי.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה רגע להסביר: אני בהתחלה חשבתי שאולי אני אצליח לבודד סעיפים.

ניסן סלומינסקי: שוב, מאותה תפיסה שכמה שפחות יכול להיות עליכם לחץ או סחיטה מצד הממלכה.

ניסן סלומינסקי: ושוב, אני אומר:

ניסן סלומינסקי: אני לא חושד באף - - -, אבל תמיד צריך לשמור על זה.

ניסן סלומינסקי: אז ניסיתי לקבוע איזשהן נקודות.

ניסן סלומינסקי: אז הנקודה המרכזית תמיד זה הנושא של התקציב, אם אתה לא מצליח לאשר תקציב.

ניסן סלומינסקי: ראש ממשלה יכול ליפול.

ניסן סלומינסקי: אז זה מופיע בנפרד בתקציב.

ניסן סלומינסקי: חוסר תפקוד, וגם חוסר תפקוד, מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: הכוונה גם.

ניסן סלומינסקי: אחר כך אמרתי: אם ככה, מה אני אתחיל?

ניסן סלומינסקי: סליחה.

ניסן סלומינסקי: עבירה פלילית.

ניסן סלומינסקי: אם נניח האיש עבר עבירה פלילית – גם מופיע בנפרד.

ניסן סלומינסקי: אם ככה, מה נשאר לי עכשיו?

ניסן סלומינסקי: אז אמרתי: במקום שאני אתחיל לחפש וכל זה, בואו נראה.

ניסן סלומינסקי: כי אני נאמן לשיטתי לראות מה קורה ברשויות המקומיות.

ניסן סלומינסקי: נניח, אם שר הפנים רוצה לפזר את עיריית ירושלים או את עיריית תל אביב – מה העילות שבגינן?

ניסן סלומינסקי: ואלה עילות, אני חושב שמספיקות לשר המשפטים לפזר את הלשכה.

ניסן סלומינסקי: אז אלה העילות שכתובות.

ניסן סלומינסקי: וההיפך, פה עוד כתוב אפילו יותר.

ניסן סלומינסקי: כלומר, זה לא סתם.

ניסן סלומינסקי: צריך שיהיה, שהשרה תוכל להוכיח או תשתכנע, וכנראה תצטרך להוכיח גם שתפקוד הלשכה נפגע באופן מובהק ומשמעותי ביותר.

הלשכה המשפטית: בשל כך שהם לא ממלאים תפקידם.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: שלא ממלאים.

ניסן סלומינסקי: ולמרות הכול, ניתן לכם אפשרות לטעון ויהיה כאן.

ניסן סלומינסקי: כאן יש שני סעיפים, אחר כך.

ניסן סלומינסקי: אתם יכולים לטעון, ואחר כך יש גם התראה מראש וכולי.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אין כאן מין ניסיון לחטוף או להכניס אתכם, אבל זה סעיף שאני חושב שאחרי שאני מנטרל את התקציב, את הנושא הפלילי, אז אני חושב שזה סעיף נכון.

ניסן סלומינסקי: ששוב, כל שר, כדי לממש את זה, יצטרך לשבת שבעה נקיים ושיצטרך להיות ברור ומוחלט.

ניסן סלומינסקי: אף בית משפט לא יאשר לו לעשות את זה אחרי שכתוב פה אם על סתם עילה שהוא עושה.

<אפי נווה: אנחנו חיים עם הסעיף הזה בסדר.

<איילה פרוקצ'ה: כן.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

<איילה פרוקצ'ה: בסדר.

<איילה פרוקצ'ה: אני רק רוצה להעיר שתי הערות: בהצעת הוועדה שלנו, בגלל החשש של הסמכות המוגברת הזו בידי גורם פוליטי, ההצעה הייתה שהמהלך הזה יהיה בהתייעצות נשיא בית המשפט העליון.

<איילה פרוקצ'ה: זה לא נכנס בהצעה הממשלתית.

<איילה פרוקצ'ה: משרד המשפטים התנגד לזה.

<איילה פרוקצ'ה: אבל הכוונה הייתה שזה יהיה מחסום לשימוש לא מבוקר בסמכות הזאת.

<אפי נווה: אין לנו בעיה.

<אפי נווה: גם.

<איילה פרוקצ'ה: אבל משרד המשפטים לא מציע את זה.

<איילה פרוקצ'ה: אני רק מציינת את זה כהערה.

<איילה פרוקצ'ה: עכשיו, הניסוח כאן יכול להיות מפורש כאילו הוא חל רק במצב של מחדלים.

<איילה פרוקצ'ה: לא במצב של תפקוד, שהוא כרוך בסטייה מובהקת ממינהל תקין.

<איילה פרוקצ'ה: כי מה נאמר בסעיף?

<איילה פרוקצ'ה: אם המועצה הארצית או ראש הלשכה אינם ממלאים את התפקידים שהוטלו עליהם לפי חוק זה.

<איילה פרוקצ'ה: זאת אומרת.

<איילה פרוקצ'ה: מדובר על מחדלים.

<איילה פרוקצ'ה: לא מדובר על מצב שהם כן ממלאים את התפקיד, אבל בצורה שהיא בלתי תקינה בצורה קיצונית.

<איילה פרוקצ'ה: ולכן הניסוח הזה בעיניי הוא ניסוח צר מידי מבחינת העילה של ההתערבות.

<איילה פרוקצ'ה: וכדאי לחשוב אם להוסיף גם אפשרות של מילוי תפקידים בתוך סטייה מובהקת ממינהל תקין או ניסוח - - -

ניסן סלומינסקי: מינהל תקין יש.

<אפי נווה: מינהל תקין וסטייה מוחלטת – יש סנקציות.

<אפי נווה: יש סנקציות.

<אפי נווה: מה זה.

<איילה פרוקצ'ה: כי יכול מאוד להיות שאין מחדל מלא.

<איילה פרוקצ'ה: זה לא ככה שלא מכנסים אף פעם את הגופים, אבל מכנסים אותם פעם בשלושה חודשים, פעם בחצי שנה, בהרכבים חסרים.

<חווה מרצקי: זה בדיוק כאן.

<אפי נווה: אז יש לזה הנחיות פה.

ניסן סלומינסקי: אז על זה הטענה תהיה שהם ממלאים את תפקידם, אבל בצורה לא תקינה.

ניסן סלומינסקי: איילה, אני הבנתי מה שאת אומרת.

ניסן סלומינסקי: אז אני אגיד שוב: מאחר ואנחנו לא יכולים הרי לצפות לכל האופציות שיכולות להיות ולפרט את כולן, - -

<איילה פרוקצ'ה: - - -

ניסן סלומינסקי: - - אז אני אומר:

ניסן סלומינסקי: אז אנחנו ניתן כאן, נניח לשר סמכות, שהוא גם יקבע מה זה המחדל.

ניסן סלומינסקי: כי אם, נניח מה שכתוב פה: נפגע באופן מובהק ומשמעותי, אז זה בטח.

ניסן סלומינסקי: איך אומרים – אי אפשר לשחק עם זה.

ניסן סלומינסקי: אבל ברגע שנכתוב שלא.

ניסן סלומינסקי: אז נניח שהיושב ראש מכנס את המועצה ארבע פעמים בשנה.

ניסן סלומינסקי: תבוא השרה ותגיד: אני אפטר אתכם.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: כי אני חושבת שצריך שש פעמים בשנה.

ניסן סלומינסקי: איך אומרים, אני לא יכול.

ניסן סלומינסקי: אני מפחד לתת משהו - - -

<איילה פרוקצ'ה: לא.

<איילה פרוקצ'ה: זה לא.

<איילה פרוקצ'ה: זה - - -.

<איילה פרוקצ'ה: זה לא סטייה מניהול - - -

ניסן סלומינסקי: אז לכן אני אומר:

ניסן סלומינסקי: ברגע שכתוב באופן מובהק משמעותית – אני לא יכול להתחיל לפרט יותר מזה, כי אין לזה סוף.

ניסן סלומינסקי: וההיפך, כל פירוט רק יסבך אותנו.

<איילה פרוקצ'ה: בסדר.

<איילה פרוקצ'ה: זה יישאר - - -

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

<אפי נווה: אפשר רק הערה?

<אפי נווה: אני חושב שמבחינת איזונים זה בהחלט רעיון לא רע בכלל לצרף שאם שר המשפטים רוצה לעשות מהלך כזה – בהתייעצות עם נשיא בית המשפט העליון.

ניסן סלומינסקי: לא, לא, לא, לא, לא.

ניסן סלומינסקי: עזוב.

<אפי נווה: ככה אנחנו מוודאים - - -

ניסן סלומינסקי: עזוב.

ניסן סלומינסקי: עזוב.

ניסן סלומינסקי: עזוב, עזוב.

<עמי ברקוביץ': אתה רוצה שנשאל אותה עד הדיון הבא אם זה בסדר מבחינתה?

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: לא.

<אפי נווה: זה בסדר מבחינתה.

<אפי נווה: אין שום בעיה.

ניסן סלומינסקי: עמי, עזוב.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה את זה.

ניסן סלומינסקי: יש מספיק.

ניסן סלומינסקי: וגם מאחר ומשרד המשפטים יתנגד ומאחר ואין לך כאן הסכמה של נשיא בית המשפט וכולי – עזוב.

<איילה פרוקצ'ה: אני לא בטוחה שהביאו את זה לנשיא בית המשפט.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: לא צריך.

ניסן סלומינסקי: כי משרד המשפטים - - -

<עמי ברקוביץ': החליטו לא - - -

<איילה פרוקצ'ה: לא.

<איילה פרוקצ'ה: לא.

<איילה פרוקצ'ה: לא הביאו את זה לדיון עם נשיא - - -

<עמי ברקוביץ': נכון.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אני אומר.

ניסן סלומינסקי: אבל אני לא חושב שצריך - - -

<איילה פרוקצ'ה: אבל החשש היה, וזה חשש לא מופרך, מטעם משרד המשפטים – אני בהחלט מבינה את זה – לא לערב את המערכת המשפטית בהליך שהוא בעצם הליך של הרשות המבצעת.

ניסן סלומינסקי: דרך אגב, נשיאת בית המשפט תהיה מעורבת.

ניסן סלומינסקי: כי ברגע שזה יבוא, ואתם תגישו הרי בג"ץ – זה ייבחן.

ניסן סלומינסקי: אז לא צריך מראש.

<איילה פרוקצ'ה: היא תהיה מעורבת בבג"ץ.

<אפי נווה: אתה צודק.

<אפי נווה: אתה צודק.

<אפי נווה: אתה צודק.

<אפי נווה: אתה צודק.

<איילה פרוקצ'ה: - - -

ניסן סלומינסקי: מה אתה רוצה, שהיא תהיה חלק מההחלטה ואחר כך בבג"ץ?

<חווה מרצקי: לא, לא, לא.

<אפי נווה: אתה צודק.

<עמי ברקוביץ': ואז - - - ההרכב צריך לדון בהחלטת - - -

<חווה מרצקי: בדיוק מה שרציתי להגיד.

ניסן סלומינסקי: זה שיגעון - - -

<איילה פרוקצ'ה: לכן - - -

ניסן סלומינסקי: רוץ.

ניסן סלומינסקי: הלאה.

הלשכה המשפטית: טוב.

הלשכה המשפטית: סעיף הסוגיה הבאה זו הסוגיה של חובת הגשת דו"ח על תרומות והוצאות.

הלשכה המשפטית: בעצם בדיון הקודם שדנו על זה, אז - - -

<איילה פרוקצ'ה: איזה סעיף?

הלשכה המשפטית: זה סעיף 10ד.

הלשכה המשפטית: מתחיל בעמוד 5 למטה.

הלשכה המשפטית: אני אקרא ואני אסביר את הדברים, בהתאם להנחיות של היושב ראש.

ניסן סלומינסקי: שכל מה שדיברנו כאן לגדול, פרט לשינוי אחד קטן שעשיתי, אבל דיברנו על זה, ואני חושב שזה בנוי יפה.

הלשכה המשפטית: אני גם אעיר כמה הערות ניסוח שצריך לתקן פה בדברים שכתבתי.

הלשכה המשפטית: סעיף 10ד(א): "מועמד לתפקיד ראש הלשכה, רשימות מועמדים למועצה הארצית, המועמד לתפקיד יושב ראש הוועד המחוזי ורשימת המועמדים לוועד המחוזי, יגישו ליושב ראש הוועדה האחראית, בהתאם לכללים שנקבעו לפי חוק זה, על הבחירות למוסדות אלה (בסעיף זה – ועדת הבחירות), דו"ח הכולל פרטים אלה (בסעיף זה – הדו"ח), לא יאוחר מהיום העשירי שלפני יום הבחירות.

הלשכה המשפטית: (1) רשימה של כל התרומות שהתקבלו בעבור מועמד, רשימת מועמדים או מועמד בתוך רשימת מועמדים כאמור, במשך 90 הימים שלפני יום הגשת הדו"ח, ובתרומה שסכומה עולה על 50,000 שקלים חדשים – במשך השנה שלפני הגשת הדו"ח, בציון סכום התרומה, שמו של כל תורם ופרטים מזהים על אודותיו, למעט תרומות מצטברות מאותו אדם ובני ביתו הסמוכים על שולחנו, שסכומן נמוך מ-1,000 שקלים חדשים; (2) סך ההוצאות למימון מערכת הבחירות שהוצאו עד יום הגשת הדו"ח; לעניין זה, "תרומה" ו"הוצאה" – בכסף או בשווה כסף, במישרין או בעקיפין, בארץ או בחוץ לארץ, במזומנים או בהתחייבות מכל סוג.

הלשכה המשפטית: (ב) הדו"ח יוגש בידי מועמד לתפקיד ראש הלשכה, מועמד לתפקיד יושב ראש ועד מחוזי, ולעניין רשימת מועמדים למועצה הארצית או רשימת מועמדים לוועד המחוזי – בידי המועמד הראשון ברשימת המועמדים (בסעיף זה – מועמד) ויצורף אליו תצהיר חתום בידי המועמד המאמת את נכונות האמור בדו"ח ושלמותו; מועמד רשאי להגיש דו"ח אחד שיתייחס למועמדותו לתפקיד ולרשימה שבראשה הוא עומד.

הלשכה המשפטית: (ג) ועדת הבחירות תפרסם את הדו"ח באתר האינטרנט של הלשכה וכן בכל אמצעי אחר שתמצא לנכון, לא יאוחר מהיום השביעי שלפני יום הבחירות.

הלשכה המשפטית: (ד) הדו"ח המעודכן עד ל-14 ימים לאחר יום הבחירות (בסעיף זה – הדו"ח הסופי) - - -".

הלשכה המשפטית: אני מזכיר שזה בעקבות בקשת היושב ראש, שזה יכסה גם את השבועיים שאחרי.

הלשכה המשפטית: היינו מקבלים לפעמים - - -

ניסן סלומינסקי: אפי, אנחנו רוצים שהפרסום יהיה לפני הבחירות, כדי שכל אחד יידע למי הוא מצביע.

ניסן סלומינסקי: אז אני רוצה לדעת ממי קיבלת תרומות, מה המצב, כדי להחליט.

ניסן סלומינסקי: אחרי הבחירות – רק אז, כל אחד עושה את הדו"ח עצמו.

<אפי נווה: אין בעיה.

<אפי נווה: רק שאלה: - - - למי להצביע – לפי התורמים שתרמו לאותו מועמד?

ניסן סלומינסקי: כן.

<אפי נווה: באמת?

ניסן סלומינסקי: דוגמה: אם אני אראה, נניח, שארגוני פשע תרמו לך – אני לא אצביע בשבילך, למרות שאני אוהב אותך.

ניסן סלומינסקי: מה זה.

ניסן סלומינסקי: בטח שזה קשור.

<אפי נווה: אני יכול לספר לך שאצלנו, בלשכת עורכי הדין – מי שתורם זה רק עורכי דין.

<אפי נווה: מעולם לא קרה שפנינו לחברות חיצוניות.

<איילה פרוקצ'ה: אבל זה עוד יקרה.

<אפי נווה: למה?

<איילה פרוקצ'ה: זה יקרה - - -

ניסן סלומינסקי: לא, יותר מזה.

ניסן סלומינסקי: אפי, אל"ף, מה שאמרת לא סותר את מה שאני אמרתי.

ניסן סלומינסקי: בי"ת, אתה לא יודע לאן זה יתפתח.

ניסן סלומינסקי: מאחר ואתה חזק עם עורכי הדין, היריב הבא שלך יביא לו אנשים, אולי נוספים.

ניסן סלומינסקי: לא יודע.

ניסן סלומינסקי: - - - יודע.

ניסן סלומינסקי: אי אפשר לדעת.

<איילה פרוקצ'ה: זה לא מצחיק.

<איילה פרוקצ'ה: זה לא כל כך מצחיק.

ניסן סלומינסקי: נכון.

<איילה פרוקצ'ה: רק הערה קצרה מאוד: להסתפק בשקיפות זה לא מספיק.

ניסן סלומינסקי: אני יודע, אבל עברנו את זה.

<איילה פרוקצ'ה: לא מספיק.

הלשכה המשפטית: אולי אני כרגע אסיים לקרוא את הכול ונסביר את הכול, ואז - - -

ניסן סלומינסקי: כן, אבל עברנו על זה כבר ואמרנו.

ניסן סלומינסקי: זו מהפכה עצומה בשבילנו.

<איילה פרוקצ'ה: נכון.

<איילה פרוקצ'ה: נכון - - -.

<איילה פרוקצ'ה: זה לא מספיק.

ניסן סלומינסקי: זו מהפכה עצומה.

ניסן סלומינסקי: כרגע אמרנו שזה דיינו.

הלשכה המשפטית: אז נקרא שוב: (ד) "הדו"ח המעודכן עד ל-14 ימים לאחר יום הבחירות (בסעיף זה – הדו"ח הסופי) יוגש, בהתאם להוראות סעיף קטן (ב), לוועדת הבחירות ולרואה החשבון המבקר של הלשכה, לא יאוחר מ-28 ימים לאחר יום הבחירות, וועדת הבחירות תפרסמו באתר האינטרנט של הלשכה וכן בכל אמצעי אחר שתמצא לנכון, לא יאוחר משבועיים לאחר הגשת הדו"ח הסופי; הדו"ח הסופי יפורסם גם בדו"ח הפעילות השנתי של הלשכה, אשר יתפרסם לראשונה לאחר יום הבחירות.

הלשכה המשפטית: (ה) מועמד או רשימת מועמדים, כאמור בסעיף קטן (א), ינהלו תרומות שקיבלו כאמור בסעיף קטן (א)(1) והוצאות שהוציאו למימון התמודדותם בבחירות בחשבון בנק נפרד, ולפי הנחיות שקבע רואה החשבון המבקר לעניין ניהול מערכת חשבונות".

הלשכה המשפטית: פה צריך לקחת בחשבון שזה דבר מאוד חריג.

הלשכה המשפטית: העניין הזה של רואה חשבון מבקר, שהוא אדם פרטי בסופו של דבר, קובע הנחיות.

הלשכה המשפטית: זאת אומרת, אני פשוט בניתי את זה בדגם שיש בחוק המפלגות לגבי פריימריז.

הלשכה המשפטית: אפשר לחשוב גם על מנגנון אחר – שמי שקובע את ההוראות לעניין ניהול חשבונות זה לא רואה חשבון המבקר, אלא מישהו אחר.

הלשכה המשפטית: אולי שר המשפטים.

הלשכה המשפטית: משהו כזה.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות.

<עמי ברקוביץ': זה בעצם סמכות להתקין תקנות, במילים אחרות, ולתת אותה לאדם פרטי.

<עמי ברקוביץ': זה בעצם נורמות מחייבות, מה שהוא יתקין פה.

<עמי ברקוביץ': ולתת אותה לאדם פרטי זה דבר - - -

ניסן סלומינסקי: זה לא אדם פרטי.

ניסן סלומינסקי: זה מבקר המדינה שלהם.

<עמי ברקוביץ': לא.

<עמי ברקוביץ': זה לא מבקר - - -

ניסן סלומינסקי: אם הייתי יכול שמבקר המדינה יעשה את העבודה הזאת, הייתי שמח.

<עמי ברקוביץ': מאה אחוז.

<עמי ברקוביץ': אני גם.

ניסן סלומינסקי: אבל כרגע אין לנו.

ניסן סלומינסקי: אין אפשרות.

ניסן סלומינסקי: אין אפשרות.

ניסן סלומינסקי: אז לכן לקחנו את האיש - - -

<עמי ברקוביץ': לא, אבל - - -

הלשכה המשפטית: לא, עניין קביעת הכללים – איך לנהל את מערכת החשבונות - - -

ניסן סלומינסקי: אז אולי צריך להיות אישור - - -

הלשכה המשפטית: אז יכול להיות שכדאי שמי שיקבע את הכללים - - -

ניסן סלומינסקי: מי יכול לעשות?

הלשכה המשפטית: שר המשפטים.

<חווה מרצקי: המועצה הארצית - - -

<עמי ברקוביץ': לא.

<עמי ברקוביץ': המועצה הארצית - - -

<חווה מרצקי: המועצה הארצית מאשרת.

<חווה מרצקי: עובר דרך אישור משרד המשפטים.

<חווה מרצקי: אז מה הבעיה?

<אפי נווה: נכון.

<חווה מרצקי: שתקבע המועצה הארצית.

<אפי נווה: מה הבעיה?

<עמי ברקוביץ': אין בעיה.

ניסן סלומינסקי: המועצה הארצית באישור שר המשפטים?

<חווה מרצקי: כל כלל של לשכת - - -

<אפי נווה: הכללים ממילא עוברים למשרד המשפטים.

<איילה פרוקצ'ה: במסגרת הכללים הרגילים.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, בסדר.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: תקבע המועצה באישור שר המשפטים.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: זה לא אכפת לי.

הלשכה המשפטית: (ו) "מערכת החשבונות וחשבונות הבנק של מועמד- - -".

הלשכה המשפטית: אני רוצה לתקן פה.

הלשכה המשפטית: פה צריך להיות - - -

<חווה מרצקי: רק אלעזר, שים לב: שייקבע.

<חווה מרצקי: כי כתוב פה "שקבע".

<חווה מרצקי: חסרה שם י'.

הלשכה המשפטית: לא.

הלשכה המשפטית: לא חסרה י'.

הלשכה המשפטית: "שקבע" הכוונה לפני תחילת ההתמודדות.

<חווה מרצקי: אוקיי.

הלשכה המשפטית: (ו) "מערכת החשבונות וחשבונות הבנק של מועמד או רשימת מועמדים כאמור בסעיף קטן (א) - - -".

הלשכה המשפטית: אני רוצה רק לתקן: זה לא חשבונות הבנק, זה חשבון הבנק.

הלשכה המשפטית: כי שלא ישתמע שאפשר גם לעשות חשבונות בנק פרטיים.

הלשכה המשפטית: הכוונה לאותו חשבון בנק שיש בסעיף קטן (ה).

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: כל אדם יש לו חשבון בנק נפרד.

<אפי נווה: כל אחד – אחד.

<חווה מרצקי: ברור.

הלשכה המשפטית: אותו חשבון בנק שבסעיף קטן (ה), שמדבר על החשבון הייעודי.

הלשכה המשפטית: "- - - יעמדו לביקורת של רואה החשבון המבקר של הלשכה; במסגרת הביקורת, רשאי רואה החשבון המבקר לדרוש ממועמד, מרשימת מועמדים או מהבנק שבו מתנהל החשבון, מידע על פרטי פעולותיו של המועמד או רשימת המועמדים.

הלשכה המשפטית: (ז) בתוך 12 שבועות ממועד הגשת הדו"ח הסופי, לפי סעיף קטן (ו), ימסור רואה החשבון המבקר של הלשכה, דו"ח ביקורת על הדו"חות הסופיים שנמסרו לו על ידי המועמדים ורשימות המועמדים, לשר המשפטים, לראש הלשכה ולמועצה הארצית, ולכל אחד מהמועמדים ורשימות המועמדים; דו"ח הביקורת יפורסם באתר האינטרנט של הלשכה לא יאוחר משבוע לאחר הגשת הדו"ח.

הלשכה המשפטית: (ח) מצא רואה החשבון המבקר חוסר התאמה, אי סדרים או העדר דיווח בדו"ח הסופי שהוגש לו על ידי מועמד או רשימת מועמדים, יעביר את דו"ח הביקורת לבחינה של ועדת האתיקה הארצית או ועדת אתיקה מחוזית, לפי העניין".

<חווה מרצקי: לא.

<חווה מרצקי: תשאיר רק את "ועדת האתיקה הארצית", לדעתי, אלעזר.

<חווה מרצקי: זה משנה.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: היא מהבחירות למחוז.

הלשכה המשפטית: למה?

הלשכה המשפטית: - - - הבחירות המחוזיות.

<חווה מרצקי: נו, ובוועדת האתיקה באותו מחוז יבדקו את ראש המחוז?

<חווה מרצקי: לדעתי, רק הארצית צריכה - - -

<עמי ברקוביץ': הסמכות המקומית היא לא של הסמכות של ועדת האתיקה המחוזית?

<חווה מרצקי: כן, אבל ועדת האתיקה הארצית יכולה להעמיד לדין במחוז של אותו עורך דין, והיא עושה את זה.

<חווה מרצקי: תשאיר לוועדה הארצית.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שזה יותר חכם.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: אולי.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

הלשכה המשפטית: (ט) "מועמד שלא קיים הוראה מהוראות סעיף זה, עובר עבירת משמעת; אין בהוראת סעיף קטן זה כדי לגרוע מן הסמכות הנתונה לוועדת הבחירות, על פי כללים שנקבעו לפי חוק זה, לפסוק אם מועמדים לתפקיד כאמור בסעיף קטן (א) או רשימות מועמדים כאמור באותו סעיף קטן הגישו מועמדותם כדין, לרבות בהתאם להוראות סעיף זה.

הלשכה המשפטית: (י) שר המשפטים רשאי לקבוע הוראות לביצוע סעיף זה וכן רשאי הוא לקבוע תקרה לסכום הכולל של הוצאות שניתן להוציאן למימון מערכת בחירות".

<חווה מרצקי: בסדר גמור.

<איילה פרוקצ'ה: למה רק תקרה להוצאות ולא תקרה לתרומות?

ניסן סלומינסקי: זה בדרך כלל היינו הך.

<איילה פרוקצ'ה: למה?

<עמי ברקוביץ': לא.

<איילה פרוקצ'ה: להוצאות?

<איילה פרוקצ'ה: "- - - לסכום הכולל של הוצאות שניתן להוציאן למימון - - -", אבל אין תקרה על התרומות.

<איילה פרוקצ'ה: התרומות הן מוגבלות.

<עמי ברקוביץ': אצל מפלגות, ההנחיה היא שמ-1,000 שקלים - - -

<חווה מרצקי: מה הבעיה - - -?

<חווה מרצקי: אם אני חושבת שעורך הדין אפי נווה יכול וצריך לרוץ עוד קדנציה, ואני רוצה לתת מיליון שקל מכספי בשביל זה.

<חווה מרצקי: וזה מדווח.

<חווה מרצקי: זה מדווח.

<איילה פרוקצ'ה: אז זאת השאלה.

<איילה פרוקצ'ה: זאת השאלה.

<איילה פרוקצ'ה: אני רק רוצה הערה, ואני יודעת שזו הערה לפרוטוקול.

<איילה פרוקצ'ה: היא לא תניב שינויים, אבל אני רוצה לומר: ההסדר הזה הוא הסדר חשוב.

<איילה פרוקצ'ה: הוא מאוד-מאוד חלקי.

<איילה פרוקצ'ה: אם אין בגוף כזה נורמות שקובעות את היקף התרומות המותרות, את הזהות המותרת של התורמים ואין מעקב מי באמת תורם – אנחנו לא השפענו באמת על שוויון הזדמנויות בבחירות האלה.

<איילה פרוקצ'ה: כי מי שיש לו קשר עם אנשים עשירים, הוא ירוץ קדימה.

<איילה פרוקצ'ה: יכול להיות אדם נפלא שאין לו קשר עם בעלי הון והוא יישאר אחורנית.

<איילה פרוקצ'ה: וניקיון הכפיים לא נפתר באופן מלא פה.

<איילה פרוקצ'ה: זאת ההערה שלי.

<איילה פרוקצ'ה: ואני חושבת ששר המשפטים צריך גם להיות בעל סמכות לקבוע תקרה לסכום התרומות.

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

ניסן סלומינסקי: אני מכבד את ההערה, וההערה חכמה.

ניסן סלומינסקי: אבל מאחר ואנחנו התחלנו כאן ממצב של אפס; לא רציתי להחיל בומבה שלמה, שזה מסובך.

ניסן סלומינסקי: ואני יודע מה זה מסובך אצלנו.

ניסן סלומינסקי: ויש מבקר מדינה עם מערכות שלמות שמבקרות את זה.

ניסן סלומינסקי: זה לא פשוט.

ניסן סלומינסקי: זה סיפור.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא מסוגלים עוד לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: בטח שלא עכשיו.

ניסן סלומינסקי: זה שאנחנו הופכים אותם לשקופים, שזה חשוב מאוד; - -

<איילה פרוקצ'ה: זה צעד חשוב.

ניסן סלומינסקי: - - ואני אומר:

ניסן סלומינסקי: עם כל מה שעשיתי – עם חשבון נפרד ועם בקרה, שאחר כך רואה החשבון, שהוא יהיה המבקר, יבדוק כל דבר.

ניסן סלומינסקי: אתה פרסמת מודעה, נניח.

ניסן סלומינסקי: קיבלת על זה תרומה - - -.

ניסן סלומינסקי: יעשה בדיקה אמיתית.

ניסן סלומינסקי: זה לא פשוט.

ניסן סלומינסקי: נכון שזה לא מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: אני יודע.

ניסן סלומינסקי: וזה טירוף מוחלט מה שקורה בבחירות של חברי הכנסת.

ניסן סלומינסקי: בפריימריז זה טירוף מוחלט.

ניסן סלומינסקי: אבל בסדר.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות.

ניסן סלומינסקי: לא נהיה מסוגלים.

ניסן סלומינסקי: בשביל זה צריך מערכת ענקית.

ניסן סלומינסקי: ענקית ממש.

<איילה פרוקצ'ה: עם פיקוח.

ניסן סלומינסקי: פיקוח ובדיקה.

ניסן סלומינסקי: זה משהו.

ניסן סלומינסקי: תראה את הדו"חות של מבקר המדינה – זה משהו.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא בנויים לזה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שאם נעמוד בזה ונראה, זה ייתן שינוי דרמטי לכל הנושא ונראה אחר כך.

ניסן סלומינסקי: איך אומרים: לא אלמן ישראל.

<עמי ברקוביץ': אני גם רוצה להעיר הערה לפרוטוקול, למרות שגם אני מבין שהיא לא תניב שום שינוי.

<עמי ברקוביץ': זאת אומרת, ביחס לנוכח הסטייה מהצעת החוק הממשלתית, אני רואה גם בעיות בהסדר הזה.

<עמי ברקוביץ': לא מובן הפער שבין ה-1,000 שקלים בשלב של השלושה חודשים, שזה כבר השלב של אחרי ההכרזה לבין הקפיצה ל-50 אלף שקל, שזה בעצם בתשעת החודשים שלפני כן, שזה מותיר פתח רחב מאוד של תרומות שאין כל חובת שקיפות לגביהן.

<עמי ברקוביץ': שזה דבר שאני לא מצליח להבין אותו.

<עמי ברקוביץ': זה דבר אחד.

<עמי ברקוביץ': דבר שני זה ההסדר הזה של רואה החשבון המבקר, שהוא כשלעצמו, כמו שנרמז גם על ידי היועץ המשפטי, הוא הסדר בעייתי.

<עמי ברקוביץ': אבל משעה שאנחנו גם הורדנו את מה שהיה במקור, בהצעת החוק הממשלתית; שזה יעבור המלצה של ועדת המינויים.

<עמי ברקוביץ': זה יהיה רק על פי הצעתה.

<עמי ברקוביץ': וזה כרגע נעשה אך ורק על פי מינוי של המועצה ארצית – זה כמובן מוסיף קושי על קושי.

<עמי ברקוביץ': ואני מסתייג.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: אז אני אתן את התשובות.

ניסן סלומינסקי: נכון, אבל אני אסביר גם למה - - -.

ניסן סלומינסקי: זה הרבה מחשבה שחשבתי על זה.

ניסן סלומינסקי: בעיקרון, הרי אנחנו לא יודעים מי הולך להתמודד.

ניסן סלומינסקי: תשאל אותי היום מי יתמודד נגד אפי באזורי – אני לא יודע.

ניסן סלומינסקי: יש עוד זמן.

ניסן סלומינסקי: אני ראיתי שאצלנו גם.

ניסן סלומינסקי: החוק אומר: מהרגע שמכריזים על הפריימריז; יש את ה-90 יום, שאז מתחיל הסיפור.

ניסן סלומינסקי: כלומר, אני לא יכול לבקש מאדם, שאם הוא קיבל משהו שנה-שנתיים לפני כן – שידווח.

ניסן סלומינסקי: הוא עוד בכלל לא החליט שהוא רץ.

ניסן סלומינסקי: הוא לא רוצה לרוץ.

ניסן סלומינסקי: אז הכסף הזה בכלל – מי אמר שהוא מיועד - - -

<עמי ברקוביץ': - - -

ניסן סלומינסקי: שנייה.

ניסן סלומינסקי: לכן, קבענו קודם כל, כמו שאצלנו, מהרגע שאדם צריך להזדהות, שהוא מתמודד, וזה 90 יום – מאותו רגע חלים עליו הכללים.

ניסן סלומינסקי: כמו שדרך אגב אצלנו.

ניסן סלומינסקי: נניח, אם אני לא חבר כנסת ואני רוצה להתמודד בפריימריז.

ניסן סלומינסקי: עד היום ה-90 – כל דבר, אני לא צריך לדווח כלום ולא חלה עליי שום חובה.

<עמי ברקוביץ': - - - מבקר המדינה - - -

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: שום דבר.

ניסן סלומינסקי: כחבר כנסת אסור לי לקבל תרומות בכלל.

ניסן סלומינסקי: בלי קשר.

ניסן סלומינסקי: אז זה סיפור נפרד.

ניסן סלומינסקי: אבל אני אומר:

ניסן סלומינסקי: אם אני רוצה להתמודד בפריימריז ואני לא חבר כנסת, - - - מתמודדים לא חברי הכנסת – אין עליו שום.

ניסן סלומינסקי: הוא יכול לקבל תרומות.

ניסן סלומינסקי: יכול לעשות הכול.

ניסן סלומינסקי: הוא לא חייב לדווח.

ניסן סלומינסקי: רק מרגע מסוים.

ניסן סלומינסקי: אז אמרתי את זה גם פה.

ניסן סלומינסקי: ולכן זה עד 90 יום.

ניסן סלומינסקי: אמרתי דבר נוסף: מאחר ובכל אופן, אני יודע, יש עננה מסוימת וכל זה, אז אמרתי שאם אדם, במשך השנה שקדמה, קיבל תרומה גדולה – ידווח גם על זה.

ניסן סלומינסקי: אמרתי מעבר לזה.

ניסן סלומינסקי: זה לא קשור ל-1,000 שקל.

ניסן סלומינסקי: פחות מ-1,000 שקל כנראה לא צריכים לדווח.

ניסן סלומינסקי: אבל אני אומר: מה כן צריך לדווח?

ניסן סלומינסקי: החשבון שלי הוא כזה: נניח, מי שמקבל תרומה של מעל 50 אלף שקל, בדרך כלל זה רק מישהו שכנראה מתמודד ליושב ראש ושווה למשרדים או לתורמים להשקיע.

ניסן סלומינסקי: זה ההיגיון שלי.

ניסן סלומינסקי: בשביל אדם רגיל.

ניסן סלומינסקי: תשמע לי, אדם רגיל שיהיה במועצה או לא, 50 אלף שקל לתת, שאדם אחד נותן 50 אלף שקל – לא סביר ולא שייך.

<חווה מרצקי: לא קורה.

<עמי ברקוביץ': אם זה לא קורה, אז זה ממילא - - -

ניסן סלומינסקי: אז לכן אמרתי שאם אדם – לא הגדרתי.

ניסן סלומינסקי: לא אמרתי גם יושב ראש.

ניסן סלומינסקי: כי למה?

ניסן סלומינסקי: למה אני אומר שנה?

ניסן סלומינסקי: כי מי שרוצה להתמודד ליושב ראש, אני מניח שהוא כבר בתוכו, בינו לבין עצמו, כבר יודע את זה במהלך השנה.

<עמי ברקוביץ': אני חושב שהוא גם עושה.

<עמי ברקוביץ': אולי נשמע - - -

ניסן סלומינסקי: לעומת זאת, מי שמתמודד למועצה או למשהו אחר – אני לא חושב שהוא יודע.

ניסן סלומינסקי: תשאל את חנוך שיושב פה, אם הוא יודע אם הוא רוצה להתמודד למועצה או לא.

ניסן סלומינסקי: שנה לפני כן הוא בכלל לא יודע.

ניסן סלומינסקי: אפילו לא חושב על זה עוד.

ניסן סלומינסקי: זה לוקח לקראת.

ניסן סלומינסקי: ממש לקראת זה.

<עמי ברקוביץ': הוא מקבל תרומות - - -

<חנוך פת: - - -

ניסן סלומינסקי: מה?

<חנוך פת: גם בשביל הפרוטוקול התשובה היא לא מוחלט.

<חנוך פת: אבל - - -

ניסן סלומינסקי: שמה?

ניסן סלומינסקי: שאתה לא תתמודד למועצה או ליושב ראש?

ניסן סלומינסקי: אל תגיד את זה לפרוטוקול, כי אתה עוד לא יודע מה יהיה.

ניסן סלומינסקי: מה אתה יודע.

ניסן סלומינסקי: תאמין לי שאתה לא יודע.

ניסן סלומינסקי: לכן מה שעשיתי פה, אמרתי: קודם כל, מהיום שאדם צריך להכריז: אני מתמודד לאיזשהו תפקיד – מאותו הרגע חלים עליך הכללים.

ניסן סלומינסקי: לפני כן, מה, אני אחיל עליך כללים אם אתה לא מתמודד בכלל?

ניסן סלומינסקי: דבר שני: אמרתי שאם מדובר בתרומה גדולה, אז בדרך כלל, בהיגיון שלי תרומה גדולה זה צריך בטח למישהו שרואים בו מועמד ליושב ראש.

ניסן סלומינסקי: אחרת, לא ילכו להשקיע בחבר מועצה איזשהו סכום כזה.

ניסן סלומינסקי: זה לא שווה.

ניסן סלומינסקי: ומי שמתמודד ליושב ראש, אני מניח שבשנה לפני הוא כבר גומר בדעתו אם הוא רוצה להתמודד או לא וכולי.

ניסן סלומינסקי: אז אמרתי: מעל סכום של 50 אלף שקל, אם ידווח.

ניסן סלומינסקי: כל תרומה כזו, מעל 50 אלף שקל – כל השנה שלפני, גם כן צריך יהיה לדווח.

ניסן סלומינסקי: לא הפרעתי רק ליושב ראש, אבל ההיגיון שלי עבד שזה בדרך כלל אדם כזה, ולכן גם במהלך השנה הוא כבר יודע שהוא מתמודד, ואחרים יודעים שהוא מתמודד, ולכן נותנים לו.

ניסן סלומינסקי: לא יתנו לחנוך כסף – 50 אלף שקל – כשעוד לא יודעים אם בכלל הוא מתמודד לחבר מועצה.

ניסן סלומינסקי: בכלל, לא יתנו כזה סכום, ועוד שנה לפני כן, כשהוא עוד לא יודע.

<עמי ברקוביץ': השאלה היא לא לגבי, כמו שהייתה ההצעה המקורית, אגב, של הייעוץ המשפטי, שאני חושב שהיא נכונה – שזה יהיה בכל נקודת זמן.

<עמי ברקוביץ': אתה מדבר כרגע על תשעה חודשים.

<עמי ברקוביץ': אתה מדבר על שלושה חודשים שלפני, פלוס תשעה חודשים מעבר לזה.

ניסן סלומינסקי: שנה לפני כן.

ניסן סלומינסקי: כן.

<עמי ברקוביץ': כן.

<עמי ברקוביץ': בתקופה הזאת אני - - -

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: הלאה.

הלשכה המשפטית: אז את הסעיף הזה סיימנו.

הלשכה המשפטית: עכשיו, רק לפרוטוקול אני אומר שכפי שהיושב ראש החליט, הנושאים של ההתמחות ירדו מהצעת החוק.

ניסן סלומינסקי: כן.

הלשכה המשפטית: שזה אומר בעצם התיקון לסעיף 30, שהוצע בהצעת החוק, וההוספה של סעיף 34א גם.

הלשכה המשפטית: זאת אומרת, שני הדברים האלה בעצם - - -

ניסן סלומינסקי: יורדים ויעברו לתזכיר.

הלשכה המשפטית: נכון.

<אפי נווה: אגב, רק לפרוטוקול: ביקשתי מהמנכ"ל שלנו שיבדוק לנו מתי המבקרת מסיימת את החוזה שלה.

<אפי נווה: אז הוא מסמס לי שיש לה חוזה לחמש שנים, שמסתיים ב-9 לאוקטובר 2017.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

<חווה מרצקי: אין בעיה.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

<אפי נווה: ואנחנו לא רוצים להפר את זה לפני כן.

ניסן סלומינסקי: לא תפר.

ניסן סלומינסקי: אז כך שהיא תגמור אז.

ניסן סלומינסקי: אלא אם כן, יהיו בחירות לפני כן.

<אפי נווה: לא יהיו.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

<עמי ברקוביץ': ורואה החשבון והיועץ רק עכשיו התחילו, אתה אומר.

<חווה מרצקי: בתחילת הקדנציה.

<אפי נווה: תראה, התחלנו עכשיו.

<אפי נווה: קיבלנו אותם עכשיו.

ניסן סלומינסקי: הלאה.

הלשכה המשפטית: נשארו כמה נקודות קטנות.

הלשכה המשפטית: כשהכנתי את הנוסח לקראת הישיבה היום צצו ועלו.

ניסן סלומינסקי: יש נקודה אחת גדולה.

ניסן סלומינסקי: לא קטנה.

הלשכה המשפטית: יש נקודה אחת גדולה, אבל רוב הנקודות הן נקודות קטנות שצריך לתת עליהן את הדעת.

הלשכה המשפטית: אז אני פשוט אלך לפי הסדר.

הלשכה המשפטית: אני קופץ לעמוד 11, לסעיף 19ב(א) – לגבי תפקיד המנהל הכללי וסמכויותיו.

הלשכה המשפטית: בסיפא של סעיף קטן (א) נאמר שיהיו נתונות לו, הכוונה למנכ"ל, הסמכויות הנדרשות לשם כך, לרבות הסמכות לנהל את כלל העובדים בלשכה.

הלשכה המשפטית: עכשיו, המילים האחרונות: "לרבות הסמכות לנהל את כלל העובדים בלשכה" – עמי העיר את תשומת ליבי, שכשדיברנו על הנושא של הכפיפות של הוועדים המחוזיים לבעלי התפקידים בלשכה, הייתה התנגדות לכתוב שהם יהיו כפופים למנכ"ל, וכתבנו בהתאם להצעה של השופטת פרוקצ'ה שהם יפעלו בתיאום עם המנכ"ל של הלשכה.

הלשכה המשפטית: עכשיו, פה מתעוררת השאלה: מה היחס בין מה שכתבנו שם לבין האמירה הזאת?

הלשכה המשפטית: כי האמירה של הסמכות לנהל את כלל העובדים בלשכה, לכאורה, מלמדת גם על הסמכות שלו לקבוע לגבי העובדים של המחוזות.

ניסן סלומינסקי: אז תכתוב: ובכפוף לאותו סעיף.

הלשכה המשפטית: השאלה אם בכלל להוריד את הסיפא הזאת או להשאיר את הסיפא הזאת.

הלשכה המשפטית: כי אני מזכיר: למחוזות אין אישיות משפטית עצמאית.

הלשכה המשפטית: עובדי המחוזות הם עובדי הלשכה.

הלשכה המשפטית: הם לא עובדים של מחוז.

הלשכה המשפטית: ולכן המשמעות של להשאיר את זה היא בעצם משמעות, אם אנחנו מתייחסים לאותו סעיף שכתבנו שם, המשמעות היא - -

<איילה פרוקצ'ה: יש אי התאמה.

הלשכה המשפטית: - - אין התאמה בין שני הסעיפים האלה.

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: אז מה אתם מציעים?

<חווה מרצקי: אני הייתי כן מכפיפה את זה לסעיף ההוא.

<חווה מרצקי: בפועל, עובדי המחוזות הם עובדים של המחוזות.

<חווה מרצקי: הם לא עובדי לשכה.

<חווה מרצקי: שכרם נקבע על ידי ועדי המחוזות.

<חווה מרצקי: הם מנוהלים כל אחד על ידי מנכ"לו הוא.

<איילה פרוקצ'ה: זה לפי המצב היום.

<חווה מרצקי: כן.

הלשכה המשפטית: יכול להיות שזה המצב, אבל לוועד המחוזי אין לו אישיות משפטית עצמאית.

<איילה פרוקצ'ה: גם לא יהיה להבא.

הלשכה המשפטית: כך שבפועל, מי שבעצם המעסיק האמיתי זו הלשכה.

הלשכה המשפטית: זה לא ועד המחוז.

הלשכה המשפטית: כי לוועד המחוז אין אישיות.

ניסן סלומינסקי: - - -

<עמי ברקוביץ': - - - הוא פועל פה כאורגן.

<עמי ברקוביץ': הוא לא פועל - - -

<אפי נווה: זה גם הגיוני שיהיה מדרג שכר, נגיד הכי - - -

<איילה פרוקצ'ה: אולי לנהל את - - - בלשכה עם זו שתקום עם ועדי המחוזות.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: אני התכוונתי לתוספת הזאת.

ניסן סלומינסקי: התכוונתי כפוף לזה.

<איילה פרוקצ'ה: כן.

<איילה פרוקצ'ה: כן.

<איילה פרוקצ'ה: אבל - - -

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: נגמר.

<אפי נווה: מה?

ניסן סלומינסקי: כמו שהיא אמרה: בתיאום עם - - -

<איילה פרוקצ'ה: בתיאום עם ועדי המחוזות.

<חווה מרצקי: בתיאום עם זה בסדר גמור.

<אפי נווה: בסדר.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: הלאה.

הלשכה המשפטית: טוב.

הלשכה המשפטית: זו נקודה אחת.

הלשכה המשפטית: נקודה שנייה: אני קופץ, באותו עמוד, לסעיף 19ד(ד), לגבי התפקידים של רואה החשבון המבקר.

הלשכה המשפטית: אני מזכיר שכשדיברנו על הנושא של קביעת דמי החבר והתקציב, דיברנו על זה שחלק מקביעת דמי החבר נעשית בהתחשב במקורות המימון.

ניסן סלומינסקי: בהכנסות.

ניסן סלומינסקי: אז בהכנסות - - -

הלשכה המשפטית: והגדרנו שחלק ממקורות המימון זה גם הרווחים של החברות שבשליטתן.

ניסן סלומינסקי: ביום שהן יתחילו להרוויח.

<אפי נווה: ומה עם ההפסדים?

ניסן סלומינסקי: אמרתי.

ניסן סלומינסקי: דרך אגב, גם כשיתחילו להרוויח - - -

הלשכה המשפטית: אז ממילא, מאחר שהוועדה החליטה להוסיף שם את הנושא של החברות, אז גם יש בהחלט טעם להכניס גם פה את החברות שבשליטתן.

הלשכה המשפטית: שרואה החשבון יבקר גם את החברות האלה.

<אפי נווה: בסדר.

הלשכה המשפטית: הנקודה הבאה נוגעת בעצם לסעיפים 19(ז), 19(ח) ו-19(ט) בעמוד 13.

הלשכה המשפטית: אני קופץ הלאה.

הלשכה המשפטית: זה מתייחס, מה שאני אומר עכשיו, לנושא של התפקיד של רואה החשבון המבקר והיועץ המשפטי.

הלשכה המשפטית: זה לא רלוונטי למנכ"ל ולא למבקר הפנימי.

הלשכה המשפטית: כשדיברנו על הדברים האלה בוועדה, אז בעצם עלתה הנקודה שניתן יהיה לקחת יועץ משפטי או רואה חשבון.

הלשכה המשפטית: בעצם, לא רק אדם פרטי, אלא גם משרד או חברת עורכי דין - - -

ניסן סלומינסקי: ההיפך.

ניסן סלומינסקי: לפעמים זה רצוי אפילו.

הלשכה המשפטית: יפה.

ניסן סלומינסקי: אם מגוון התחומים הוא גדול, שלא - - -

הלשכה המשפטית: עכשיו, כשאנחנו קובעים את תנאי הכשירות בסעיפים 19(ז) עד 19(ט), בעצם הסעיפים האלה מתייחסים לתנאי הכשירות שנוגעים לאנשים.

הלשכה המשפטית: עכשיו, אם מדובר על משרד שהוא תאגיד, ולצורך העניין זה יכול להיות כל סוג של תאגיד.

הלשכה המשפטית: זה יכול להיות חברה, זה יכול להיות שותפות.

הלשכה המשפטית: זה לא כל כך משנה.

הלשכה המשפטית: אז בעצם אנחנו צריכים לקבוע גם מה הם תנאי הכשירות.

הלשכה המשפטית: זאת אומרת, איזה תנאי כשירות חלים.

הלשכה המשפטית: נגיד שהלשכה בוחרת את פירמת רואי החשבון ראובן את ראובן – מהם תנאי הכשירות - - -?

ניסן סלומינסקי: איזה תנאים יש?

<עמי ברקוביץ': איך אנחנו מחילים עליה בעצם את תנאי העבר הפלילי - - -?

הלשכה המשפטית: נכון.

ניסן סלומינסקי: זהו.

ניסן סלומינסקי: אני גם שאלתי.

הלשכה המשפטית: יפה.

הלשכה המשפטית: אז ההצעה שבעצם בתיאום עם עמי, שחשבנו עליה, ואנחנו מציעים לוועדה שתחליט, זה לומר שבדומה לכללים מסוימים שיש בהקשר של ניגוד עניינים ברואה חשבון, לומר שאם היועץ המשפטי או רואה החשבון המבקר שייבחרו הם באמת סוג של תאגיד: חברה, שותפות, לא משנה כרגע איזה – אז אנחנו בעצם נקבע שני דברים: אל"ף, אם אחד מהחברים, וזו אגודה שיתופית, בעלי מניות או שותפים, יש עליהם את הכתם ההוא של ההרשעה, אז החברה כולה תהיה פסולה.

הלשכה המשפטית: אם מדובר על עובד – מישהו שמועסק על ידי - - - – זה לא יפסול אוטומטית את הכול.

הלשכה המשפטית: אבל אם מדובר על עובד שיש לו השפעה ממשית על ההתנהלות; זאת אומרת, הוא הרפרנט עכשיו של המשרד הזה.

הלשכה המשפטית: הוא לא שותף והוא לא חבר וכולי, אבל הוא עכשיו, נגיד בדיני מכרזים הוא נותן את הייעוץ המשפטי ללשכה; אז אם אותו אדם הורשע, גם כן זה יפסול את זה.

הלשכה המשפטית: זאת אומרת, התייחסות לשני - - -

ניסן סלומינסקי: הוא לא יוכל.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: מקובל.

<חווה מרצקי: עם הסוף אני לא כל כך מסכימה.

<חווה מרצקי: נניח, שיש בתוך משרד עורכי דין 30 או 40, 50 או 100 עורכי דין, ואחד מעורכי הדין השכירים נותן לנו שירות בדיני מכרזים, ויהיה - - -

ניסן סלומינסקי: הוא לא יעבוד.

ניסן סלומינסקי: יש עליו כתם.

<חווה מרצקי: הוא עצמו לא יהיה - - -.

<חווה מרצקי: לא המשרד - - -

ניסן סלומינסקי: הוא לא יעבוד.

<קריאה: - - -

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: הוא לא יעבוד.

הלשכה המשפטית: היא שאלה אותי.

<חווה מרצקי: זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: אמרתי: הוא לא יעבוד.

הלשכה המשפטית: זה בדיוק מה שאמרתי.

הלשכה המשפטית: אם מדובר על מישהו שהוא - - -

<חווה מרצקי: לא פוסל את המשרד.

<חווה מרצקי: רק את האיש.

הלשכה המשפטית: נכון.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: בבעלי הבתים זה משהו אחר.

<חווה מרצקי: הבנתי.

הלשכה המשפטית: בבעלי הבתים זה פוסל את - - -

<חווה מרצקי: אם שותף במשרד ראובן-ראובן.

<קריאה: נכון.

הלשכה המשפטית: נכון.

ניסן סלומינסקי: כן.

הלשכה המשפטית: יפה.

הלשכה המשפטית: אז זו נקודה נוספת.

הלשכה המשפטית: עוד נקודה קטנה.

הלשכה המשפטית: אמנם, עניין ניסוחי, אבל בגלל הרגישות אני חושב שצריך לומר את זה.

הלשכה המשפטית: לגבי הנושא של הבחינות – סעיף 38.

הלשכה המשפטית: בזמנו היושב ראש דיבר על לכתוב את המילים: דין מהותי ודין - - -

<אפי נווה: רגע.

<אפי נווה: סליחה.

<אפי נווה: רק לפני הבחינות שאלה: העובד היחיד שהוא עובד לשכה, שכיר.

<אפי נווה: משתמש במשרד, מזכירה והכול – זה רק המבקר הפנימי.

<אפי נווה: נכון?

ניסן סלומינסקי: כן.

<חווה מרצקי: כן.

<קריאה: והמנכ"ל.

הלשכה המשפטית: והמנכ"ל.

<אפי נווה: והמנכ"ל.

ניסן סלומינסקי: כן.

<אפי נווה: זאת אומרת, כל השאר יכולים להיות חיצוניים.

<עמי ברקוביץ': אין חובה.

<עמי ברקוביץ': אין חובה.

ניסן סלומינסקי: כן.

<אפי נווה: זאת אומרת, זה משפיע לנו מבחינת התוצאות.

הלשכה המשפטית: זו הערת ניסוח.

הלשכה המשפטית: אבל שוב, בגלל הרגישות אני חושב שצריך לומר אותה.

הלשכה המשפטית: היושב ראש דיבר בזמנו שיהיה כתוב במפורש שהבחינות תהיינה גם בדין המהותי ובדין הדיוני.

הלשכה המשפטית: אני רק אומר שהמילים דין דיוני הן לא מילים שהניסוח שלהן מקובל.

הלשכה המשפטית: עדיף לדבר על סדרי דין ולא על דין דיוני.

ניסן סלומינסקי: אז יהיה מהותי וסדרי דין.

<אפי נווה: כן.

הלשכה המשפטית: כן.

<קריאה: כן.

הלשכה המשפטית: מבחינה ניסוחית.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: לזה אני מסכים.

הלשכה המשפטית: אני אקפוץ להערה קטנה ואז נחזור לנושא יותר גדול.

הלשכה המשפטית: אני קופץ לסעיף 95(ה), שזה בעמוד 23 בנוסח המשולב.

הלשכה המשפטית: יש חובת פרסום על התקציב של הלשכה.

הלשכה המשפטית: חובת פרסום.

הלשכה המשפטית: פה היה נראה שנכון להוסיף, אבל שוב - - -

<חווה מרצקי: אתה מתכוון על ההעברה מסעיף לסעיף גם?

הלשכה המשפטית: כן.

הלשכה המשפטית: זאת אומרת שאם יש; כן.

הלשכה המשפטית: לפרסם את הדברים.

הלשכה המשפטית: אבל זה להצעת - - - בסעיף 95(ה) בעמוד 23, מכיוון שיש חובת פרסום על הלשכה, לגבי תקציב הלשכה, יש מקום גם שאם נעשים שינויים בתקציב, הרי שגם השינויים האלה יפורסמו.

<קריאה: בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: נו, זה ודאי.

ניסן סלומינסקי: זה פשיטא.

<קריאה: בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: זה פשיטא.

ניסן סלומינסקי: אחרת, יגישו תקציב.

ניסן סלומינסקי: יעשו - - -

הלשכה המשפטית: אז זה - - -.

הלשכה המשפטית: - - - מה שרוצים.

הלשכה המשפטית: הנקודה הבאה, שהיא לא נאמרה בדיון הקודם, וזה אני הוספתי לבקשת היושב ראש.

הלשכה המשפטית: אולי אדוני יציג אותה.

ניסן סלומינסקי: אז אני אסביר אותה.

הלשכה המשפטית: בסעיף 93(א)(1), לגבי הנושא של דמי החבר.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אז אנחנו בדמי החבר כתבנו שדמי החבר – קודם כל, הבסיס ייקבע דרך התהליך של אישור, שבודקים את התקציב של 2016, ולפי זה, אם הכול בסדר אז נקבע התעריף.

ניסן סלומינסקי: ועכשיו קראנו שאם רוצים להעלות את זה, אז עד 5% אתם יכולים להעלות בלי לקבל אישור.

ניסן סלומינסקי: שוב, מתוך הרצון והחשש להרחיק את המחויבות או הכפיפות שלכם לשר.

ניסן סלומינסקי: ראיתי שזה קצת קשה.

ניסן סלומינסקי: נגיד כך.

ניסן סלומינסקי: ואז מצאתי איזושהי הבחנה שהתקבלה גם על ידי, אני חושב לשכת עורכי הדין וגם על ידי השרה.

ניסן סלומינסקי: דיברתי איתה.

ניסן סלומינסקי: ושאלתי פשוט את אפי: למה יש לכם סיבה להעלות את דמי החבר?

ניסן סלומינסקי: הרי אל"ף, המחויבות היא להוריד.

ניסן סלומינסקי: בי"ת, כל שנה מצטרפים עורכי דין, וממילא יש הכנסות יותר, אז כך שאין צורך בעיקרון להעלות את דמי החבר.

ניסן סלומינסקי: למה בכל אופן אתם מבקשים?

ניסן סלומינסקי: ואז אפי אמר לי: נכון.

ניסן סלומינסקי: שכדי לנהל את התקציב השוטף של הלשכה – אין לכם הווא אמינא להוסיף, כי באמת זה נכון.

ניסן סלומינסקי: יש תקציב שנקבע עכשיו.

ניסן סלומינסקי: יש דמי חבר שמכסים את זה.

ניסן סלומינסקי: ועוד ההיפך – אנחנו כל פעם נגדל, כי מצטרפים עוד עורכי דין.

ניסן סלומינסקי: דא עקא, שיש לנו לפעמים פרויקטים שאנחנו צריכים.

ניסן סלומינסקי: נניח, הגשנו בקשה לבנות עוד שתי קומות מעל בית לשכת עורכי הדין בתל אביב.

ניסן סלומינסקי: יש לנו בצפון – אני לא יודע איפה אתם רוצים להקים.

<אפי נווה: לא בצפון.

<אפי נווה: בדרום.

ניסן סלומינסקי: בדרום, נניח, רוצים להקים.

ניסן סלומינסקי: כלומר, יכול להיות שתחליט המועצה שהיא רוצה ללכת על פרויקט שהוא חשוב מאוד לעורכי הדין – להקים להם בית.

ניסן סלומינסקי: זה עולה כסף.

ניסן סלומינסקי: ויכול להיות שלצורך זה יצטרכו להגדיל חד פעמית את התקציב, כדי שאפשר יהיה לממן את זה.

ניסן סלומינסקי: לא לשוטף.

ניסן סלומינסקי: ואז אמרתי בדעתי: אם ככה, אני אעשה חלוקה.

ניסן סלומינסקי: אני אבטל את ה-5%.

ניסן סלומינסקי: או נאמר: כל העלאה שלשכת עורכי הדין רוצה להעלות את דמי החבר – אם זה בגין פעילות שוטפת, היא תצטרך אישור של שר המשפטים.

ניסן סלומינסקי: כל העלאה.

<אפי נווה: בסדר.

ניסן סלומינסקי: אבל אם ההעלאה כתוצאה מחריג.

ניסן סלומינסקי: כלומר, ישבה המועצה והחליטה שהיא רוצה לבנות את המבנה, וכתוצאה מזה תבוא העלאה, עד 5% – אז ההעלאה הזאת תהיה בהיוועצות עם השרה.

<קריאה: בסדר.

ניסן סלומינסקי: ודיברתי.

ניסן סלומינסקי: אתם מסכימים.

<עמי ברקוביץ': כן.

ניסן סלומינסקי: השרה הסכימה לזה.

ניסן סלומינסקי: זה במקום - - -

<עמי ברקוביץ': אתה דיברת איתה.

<עמי ברקוביץ': אני לא שמעתי.

<עמי ברקוביץ': אני ידעתי רק שאתה אמרת שאתה תשקול משהו.

<עמי ברקוביץ': אבל - - -

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: דיברתי איתה פעמיים.

ניסן סלומינסקי: וזה במקום מה שכתוב – שאפשר להעלות 5% בלי בכלל לדבר עם השרה.

ניסן סלומינסקי: אז עשינו כאן תיקון שיכביד יותר על לשכת עורכי הדין ויותר.

ניסן סלומינסקי: ואומרת לי השרה: תשמע, אם אני אראה שזה מוגזם, הולכים להקים לי כאן משהו – נמצא כבר את הדרך.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא מדברים פה.

ניסן סלומינסקי: זה לא ילדים או מישהו.

ניסן סלומינסקי: ויושבת כאן מועצה שלמה שמחליטה לעשות.

ניסן סלומינסקי: ושוב, היא תצטרך גם למצוא מקורות.

ניסן סלומינסקי: זה לא רק ההעלאה של זה.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, מה שעשיתי פה הכנסתי את התוספת לדמי החבר, אם ירצו – כן לאישור, כן בהסכמת השרה.

ניסן סלומינסקי: מאפס.

ניסן סלומינסקי: לא צריך מעל חמישה.

ניסן סלומינסקי: אבל מצד שני.

ניסן סלומינסקי: אם רוצים בגין פרויקט עד 5% – זה יהיה לא באישור, אבל בהיוועצות.

ניסן סלומינסקי: אז עשיתי כאן שני תיקונים שמכבידים על לשכת עורכי הדין ונותנים יותר כוח לשרה.

ניסן סלומינסקי: אבל אמרתי: אני חושב שזה בסדר - - -

<אפי נווה: אולי רק חשוב להוסיף: אנחנו בתקציב 2016, ביוזמה שלי – זו הייתה חלק מההתחייבות שלי לבוחר – קיצצנו 10%.

<אפי נווה: 10% קיצצנו.

ניסן סלומינסקי: נכון.

ניסן סלומינסקי: ואנחנו מצפים שזה ימשיך הלאה.

ניסן סלומינסקי: ואנחנו מצפים שימשיך הלאה.

<אפי נווה: עכשיו, כשבאמת יש לך רצון.

<אפי נווה: נגיד, חלק מהמחוזות שלנו – המבנים הם שלנו.

<אפי נווה: חלק מהמחוזות אנחנו שוכרים.

ניסן סלומינסקי: וזה עולה הרבה כסף.

<אפי נווה: אם אני אצליח לקבל.

<אפי נווה: למשל: במחוז דרום אנחנו בקשר עם ראש העיר.

<אפי נווה: יקצה לנו סופסוף קרקע.

<אפי נווה: נרצה לבנות בית לשכה קבוע.

<אפי נווה: אין לנו מהתקציב הקיים אפשרות לבנות.

ניסן סלומינסקי: אבל מבחינה כלכלית שווה להקים במקום לשכור.

ניסן סלומינסקי: פה - - -

<אפי נווה: אין לנו אפשרות.

<אפי נווה: אז אני אצטרך באופן חד פעמי להוסיף.

<אפי נווה: או, למשל, בתל אביב, הגשנו בקשה - - -

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: לא חשוב.

<איילה פרוקצ'ה: אני רוצה.

<איילה פרוקצ'ה: יש לי איזו בעיה של קוהרנטיות בהסדר הזה.

<איילה פרוקצ'ה: אם יש העלאה, לא בגין צורך חריג.

<איילה פרוקצ'ה: צריך תמיד ללכת לשרת המשפטים.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: רק - - -

<איילה פרוקצ'ה: לא.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: כאן לא.

ניסן סלומינסקי: כאן לא צריך.

<איילה פרוקצ'ה: לפי הרישא.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: מה פתאום.

<איילה פרוקצ'ה: לפי הרישא: העלאה - - -

<עמי ברקוביץ': זה מה שאמרתי.

הלשכה המשפטית: בהעלאה.

<קריאה: ככה אני - - -

<איילה פרוקצ'ה: - - -

ניסן סלומינסקי: את אומרת מה שקיים או מה שאני אמרתי?

<איילה פרוקצ'ה: לא, לא, לא.

<איילה פרוקצ'ה: לפי ההצעה שלכם, שמונחת - - -

ניסן סלומינסקי: שכתובה?

<איילה פרוקצ'ה: כן.

ניסן סלומינסקי: זו הצעה שלי.

<איילה פרוקצ'ה: כן.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: היא צריכה ללכת לשרת המשפטים.

<איילה פרוקצ'ה: אז לפי הרישא, אם הם מעלים בגלל צרכים שוטפים ב-2% – צריכים ללכת לשרת המשפטים.

ניסן סלומינסקי: אמת.

<איילה פרוקצ'ה: אם יש להם מה שהם חושבים כצורך חריג: פרויקט, שהוא עד 5%.

<איילה פרוקצ'ה: שזה דבר הרבה יותר דרמטי – הם בעצמם יחליטו, על פי שיקול דעתם, מתי לעשות את זה, איך לעשות את זה, איפה לעשות את זה.

<איילה פרוקצ'ה: אולי יש סדרי עדיפויות.

<איילה פרוקצ'ה: לעשות את זה, במקום במרכז תל אביב – בבאר שבע.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: המועצה צריכה להחליט.

<איילה פרוקצ'ה: אולי בגליל.

ניסן סלומינסקי: המועצה צריכה להחליט על זה.

ניסן סלומינסקי: זו המועצה.

<איילה פרוקצ'ה: לא.

<איילה פרוקצ'ה: לא.

<איילה פרוקצ'ה: אז למה בדבר כזה, שהוא הרבה יותר דרמטי, אין דרישה לאישור שרת המשפטים?

<חווה מרצקי: יש.

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: אין דרישה – היוועצות.

<חווה מרצקי: - - -

<איילה פרוקצ'ה: זה הקושי.

<אפי נווה: בהמשך יש.

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, הפוך.

<איילה פרוקצ'ה: לא.

<איילה פרוקצ'ה: לא.

<איילה פרוקצ'ה: לכן, יש כאן משהו שלא משתלב מבחינה הגיונית.

ניסן סלומינסקי: איילה, אני אסביר לך.

ניסן סלומינסקי: ההיפך.

ניסן סלומינסקי: כי ההיגיון שלי, והסברתי אותו: ההיגיון שלי – שאני רוצה כמה שפחות להכפיף אותם למערכת שאפשר אחר כך יהיה לנצל את זה לבחור יועץ משפטי או לבחור כל מיני דברים.

ניסן סלומינסקי: אז לכן בהתחלה אמרתי: בכלל, אם נניח רוצים להעלות, אז עד סכום מסוים, לתת להם את האפשרות לתמרן.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, בדקתי את זה ודיברתי עם השרה.

ניסן סלומינסקי: ראיתי שזה קצת - - -.

ניסן סלומינסקי: בדקתי והתברר שלצורך הנושא של השוטף, אני לא מצפה שהם יבקשו להעלות.

ניסן סלומינסקי: לא מצפה.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: כי יש להם תקציב.

ניסן סלומינסקי: וההיפך, כל השנה ההכנסות גדלות, כי מצטרפים עוד עורכי דין.

ניסן סלומינסקי: ולכן אם הם כן ירצו – חבר'ה, אם אתם רוצים בשוטף, תבקשו אישור של השרה.

<איילה פרוקצ'ה: גם אם זה 2% או אחוז אחד.

ניסן סלומינסקי: גם אם זה 2%.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: בשוטף.

ניסן סלומינסקי: לעומת זאת, אמרתי: הם מודיעים עכשיו, והם יודעים, ואני אמרתי לשרה; יש להם על הפרק, וזה חישוב כלכלי והכול, ואני לא רוצה שהשרה תיכנס ותקבע שתקימו – לא בדרום, אלא בצפון.

ניסן סלומינסקי: מה פתאום.

ניסן סלומינסקי: זו החלטה שלהם בלבד.

ניסן סלומינסקי: אף אחד לא צריך להתערב בזה, ואני גם לא חושב שהשרה צריכה ותרצה.

ניסן סלומינסקי: אבל אם הם רוצים בגין פרויקט, שזה לא משהו מתמשך.

ניסן סלומינסקי: זה פרויקט חד פעמי בנושא הזה, ובגין זה הם יצטרכו להעלות – אז אמרתי: עד 5%, מה שקודם היה להם על הכול, אמרתי רק לפרויקט.

ניסן סלומינסקי: ועוד הוספתי: בהיוועצות עם השרה.

ניסן סלומינסקי: שאני חושב שזה מכובד ובדו-שיח.

ניסן סלומינסקי: הרי כאן לא מדובר שהולכים לכופף.

ניסן סלומינסקי: בדו-שיח.

ניסן סלומינסקי: במציאות של היום, גם דו-שיח זה כמעט כמו - - -

<איילה פרוקצ'ה: כן, אבל צורך חריג וחד פעמי זה לא תמיד פרויקט.

<איילה פרוקצ'ה: זה גם יכול להיות 1,001 דברים אחרים, שאני לא יודעת איך להגדיר אותם: צורך חריג וחד פעמי?

<איילה פרוקצ'ה: - - -

<חווה מרצקי: שהם חלק מתכתיבי הלשכה.

ניסן סלומינסקי: אני יודע.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע איך להגדיר את זה באמת, אבל אני אומר שוב - - -

<איילה פרוקצ'ה: ואז יש אפשרות להעלאה של 5% בלי פיקוח בכלל.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: פיקוח כן.

ניסן סלומינסקי: קודם כל, זו החלטה - - -, ותהיה היוועצות.

ניסן סלומינסקי: קודם אפילו זה לא היה.

ניסן סלומינסקי: פה אני מכניס.

<איילה פרוקצ'ה: היוועצות עם מי?

ניסן סלומינסקי: עם השרה.

ניסן סלומינסקי: כתוב: בהיוועצות עם השרה.

<איילה פרוקצ'ה: לא תהא טעונה אישור שר המשפטים.

ניסן סלומינסקי: לא אישור.

ניסן סלומינסקי: היוועצות.

ניסן סלומינסקי: אבל אמרנו היוועצות.

<איילה פרוקצ'ה: איפה?

<איילה פרוקצ'ה: אין היוועצות.

ניסן סלומינסקי: לא הכנסת?

<איילה פרוקצ'ה: בסעיף אין היוועצות

הלשכה המשפטית: כן, אבל זה לא צריך כי יש בסעיף קטן (א).

הלשכה המשפטית: בסעיף קטן (א) כתוב שבעצם כל החלטה על הטלת דמי חבר היא בהתייעצות.

הלשכה המשפטית: זאת אומרת, זה נמצא - - -

<עמי ברקוביץ': איפה זה כתוב?

הלשכה המשפטית: בסעיף קטן (א) - - - התייעצות.

<איילה פרוקצ'ה: אבל בסעיף 93(א) זה לא ברור שזה חל גם במקרה כזה, של - - -

ניסן סלומינסקי: טוב, אז תסדר את זה.

הלשכה המשפטית: - - - אפשר להבין - - -

<עמי ברקוביץ': - - - בהתייעצות.

<עמי ברקוביץ': הם שומעים והם עושים מה שהם רוצים.

ניסן סלומינסקי: היוועצות.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: היוועצות.

ניסן סלומינסקי: אני אומר.

<עמי ברקוביץ': בסדר.

<עמי ברקוביץ': אז - - -

<איילה פרוקצ'ה: זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: אבל קודם היה בכלל לא.

ניסן סלומינסקי: אבל, שוב, תבין: אם הם הולכים להיוועצות עם השרה, אז יש פיקוח ויש זה.

<איילה פרוקצ'ה: לא.

<איילה פרוקצ'ה: זה בסדר.

<איילה פרוקצ'ה: רק זה לא ברור שסעיף (א) קטן - - -

ניסן סלומינסקי: אז הוא יכתוב את זה.

ניסן סלומינסקי: נסדר.

<איילה פרוקצ'ה: אז אם זו העלאה לצורך חריג וחד פעמי, בהיוועצות עם שר המשפטים – זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: כן.

<איילה פרוקצ'ה: כן.

ניסן סלומינסקי: זה כתבתי.

<איילה פרוקצ'ה: שיהיה איזשהו גורם - - -

<חווה מרצקי: תוסיף: ובהיוועצות.

<איילה פרוקצ'ה: בהיוועצות.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אני כתבתי יותר: עד 5%.

ניסן סלומינסקי: מעל זה, יכול להיות שהם יצטרכו אישור.

<איילה פרוקצ'ה: כן, כן.

<איילה פרוקצ'ה: אבל היוועצות כאן זה מספיק.

ניסן סלומינסקי: כן, כן.

ניסן סלומינסקי: זה אמרתי.

<איילה פרוקצ'ה: כן.

<איילה פרוקצ'ה: רק צריך להבהיר את זה, בסעיף (א) קטן.

ניסן סלומינסקי: אז תבהיר את זה.

ניסן סלומינסקי: רק שיהיה מסודר.

הלשכה המשפטית: לדעתי, זה מובהר בסעיף (א), אבל אין בעיה.

<איילה פרוקצ'ה: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: תבהיר את זה.

ניסן סלומינסקי: שיהיה ככה.

הלשכה המשפטית: בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: זה הסיכום.

ניסן סלומינסקי: זהו?

ניסן סלומינסקי: גמרנו?

<עמי ברקוביץ': לי יש שאלה לגבי התקציב.

<עמי ברקוביץ': שוב, זה מן הסתם נובע מחוסר ההבנה שלי בענייני תקציב.

<עמי ברקוביץ': מכל מקום, הצעת החוק הממשלתית השאירה בעצם את הדברים לכללים.

<עמי ברקוביץ': פה בעצם אתה מקבע לתוך החוק את המבנה של תקציבי הוועדים המחוזיים.

<עמי ברקוביץ': כלומר, בעצם איך הוא ייקבע.

<עמי ברקוביץ': ואתה קובע את זה, לפי מה שאני מבין, באופן שבעצם קודם ייקבע סכום כולל וממנו יגזרו הצרכים.

ניסן סלומינסקי: ודאי.

ניסן סלומינסקי: כן.

<עמי ברקוביץ': אני חשבתי, ואני גם קורא כך בסעיף 91(א), שהתקציב נקבע בהתאם לנדרש לביצוע התפקידים, ולא להיפך.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אז אני אסביר לך לא.

ניסן סלומינסקי: אני אסביר לך: נניח, יש ועד מחוזי של ירושלים והוא יחליט את הצרכים שלו – 20 מיליון שקל.

ניסן סלומינסקי: יצחקו.

ניסן סלומינסקי: יגידו: אדוני, 20 מיליון שקל - - -

<עמי ברקוביץ': אבל גם המועצה יכולה - - -

ניסן סלומינסקי: יגידו: על מה אתה מדבר?

ניסן סלומינסקי: קודם כל, כל גוף צריך לדעת מה עומד לרשותו.

ניסן סלומינסקי: ואותו הוא מחלק.

ניסן סלומינסקי: פה לא עושים הפוך.

ניסן סלומינסקי: כל בית - - -

<עמי ברקוביץ': כשקובעים את תקציב הלשכה קובעים את - - -

ניסן סלומינסקי: אז לכן, מה שאמרתי זה ככה: יש תקציב לשכה.

<עמי ברקוביץ': מהו?

<עמי ברקוביץ': איך אתה מגיע לסכום הגלובלי?

ניסן סלומינסקי: תקציב הלשכה מורכב מהכנסות.

ניסן סלומינסקי: מדמי החבר.

ניסן סלומינסקי: אם יש חברות, נניח.

ניסן סלומינסקי: אם יש איזה יתרות או לא יודע ממה – נגמר.

ניסן סלומינסקי: נניח, 54 מיליון שקל.

ניסן סלומינסקי: זה תקציב הלשכה, שעכשיו, לפי זה הלשכה צריכה לקבוע מהן ההוצאות שלה.

ניסן סלומינסקי: איך לחלק את ההוצאות.

ניסן סלומינסקי: קבענו כבר, נדמה לי בין כ-50% מהסכום הזה יהיה מיועד למחוזות ו-50% לתפקידים שמיועדים ללשכה.

ניסן סלומינסקי: לסך הכול הגלובלי.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, 50% שמיועד למחוזות.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, צריכה לשבת המועצה ולקבוע לי קריטריונים שוויוניים, וקבענו אותם - - -

<עמי ברקוביץ': איפה קבעת אותם?

ניסן סלומינסקי: קבענו אותם לפי גודל.

ניסן סלומינסקי: נדמה לי, אם אני זוכר טוב – לפי גודל - - -

<חווה מרצקי: סכום בסיס פלוס - - -

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: סליחה.

ניסן סלומינסקי: סכום בסיס, שהוא המינימום שכל מחוז צריך כדי להחזיק את המנהלה, והיתרה לפי הגודל שלו, שהוא צריך.

ניסן סלומינסקי: קבענו.

ניסן סלומינסקי: נניח, מחלקים.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, נניח, יצא ש-50% מ-54 מיליון שקל זה יוצא 27 מיליון שקל.

ניסן סלומינסקי: 27 מיליון שקל צריכים להתחלק לחמישה מחוזות או לשישה.

ניסן סלומינסקי: נניח לחמישה מחוזות.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, קבעו את הקריטריונים, ולפי הקריטריונים יצא, נניח, שמחוז ירושלים, אחרי שהורידו לכל אחד את סכום המינימום, ועכשיו עושים מה שנשאר בהפרש, מחלקים לפי הגודל של כל מחוז.

ניסן סלומינסקי: נניח, נשאר שמחוז ירושלים יצא 12 מיליון שקל.

ניסן סלומינסקי: לא יכול להיות, אבל נניח.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, מחוז ירושלים יודע שיש לו 12 מיליון שקל.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, הוא צריך לבנות על זה תקציב.

ניסן סלומינסקי: אין לו טעם לבנות כמה הוא צריך.

ניסן סלומינסקי: הוא צריך 20 מיליון שקל, צריך 30 מיליון שקל, אבל אין.

<עמי ברקוביץ': אבל איך אתה יודע איך להטיל דמי חבר?

<עמי ברקוביץ': אתה מטיל דמי חבר - - -

ניסן סלומינסקי: דמי חבר נקבעו כבר.

<עמי ברקוביץ': לפי מה?

<עמי ברקוביץ': לפי מה?

<חווה מרצקי: הם קבועים בחוק עכשיו.

ניסן סלומינסקי: הסברנו.

ניסן סלומינסקי: עמי - - -

<עמי ברקוביץ': הסעיף קבוע בחוק?

ניסן סלומינסקי: עמי, אמרנו הרי - - -

<חווה מרצקי: כן.

<אפי נווה: בטח.

<חווה מרצקי: כן.

<עמי ברקוביץ': הסכום של דמי החבר קבוע בחוק?

<חווה מרצקי: כן.

<עמי ברקוביץ': מהו?

<אפי נווה: - - -

<עמי ברקוביץ': נכון.

ניסן סלומינסקי: עמי, אתה איבדת את הנקודה המרכזית.

ניסן סלומינסקי: אז בוא, עוד פעם: דמי החבר נקבעו ברגע שתקציב 2016 עבר לשרה, והיא בודקת את זה והיא מוצאת שהכול בסדר.

ניסן סלומינסקי: שם יש כמה דמי חבר היו.

ניסן סלומינסקי: כמה התקציב הכולל.

ניסן סלומינסקי: מה ההוצאות.

ניסן סלומינסקי: והיא רואה שזה בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: מאותו רגע, דמי החבר נקבעו.

ניסן סלומינסקי: נקודה.

ניסן סלומינסקי: זה דמי החבר הקבועים.

<חווה מרצקי: בדיוק.

ניסן סלומינסקי: זה דמי החבר.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, אם רוצים לשנות: אם למטה?

ניסן סלומינסקי: הם יבורכו.

ניסן סלומינסקי: למעלה?

ניסן סלומינסקי: קבענו את כל הפרוצדורה.

ניסן סלומינסקי: הרי על זה מדובר.

ניסן סלומינסקי: כל הרעיון היה שמצד אחד הם קבעו את דמי החבר, אבל אני נותן לשרה את היכולת לבדוק ולאשר פעם את הבסיס.

ניסן סלומינסקי: ומאותו זמן יש את הכללים שקבענו.

ניסן סלומינסקי: אם להעלות?

ניסן סלומינסקי: אם רוצים?

ניסן סלומינסקי: עם אישור השרה.

ניסן סלומינסקי: אם רוצים להוריד?

ניסן סלומינסקי: יבורכו.

<עמי ברקוביץ': טוב, אני לא מבין את זה, אבל בסדר.

<עמי ברקוביץ': זו כנראה בעיה שלי.

<עמי ברקוביץ': בסדר.

<איילה פרוקצ'ה: כן, אבל יש פה בכל זאת שאלה: אם לא צריכה להיות איזושהי הגדרת צרכים מטעם המחוזות לפני שמגבשים את התקציב הכולל.

<איילה פרוקצ'ה: מפני שיש תמיד הרי רזרבה.

<איילה פרוקצ'ה: האפשרות להשאיר ברזרבה.

<חווה מרצקי: אין.

ניסן סלומינסקי: אין.

<איילה פרוקצ'ה: נניח.

<איילה פרוקצ'ה: תיאורטית, אולי.

<איילה פרוקצ'ה: ויש גם הוראה שאומרת, בסעיף 95(ד):

<איילה פרוקצ'ה: התעורר צורך לכך, רשאית המועצה הארצית לאשר העברת סכומים נוספים מעבר לאלו שנקבעו בתקציב למחוז מסוים.

<איילה פרוקצ'ה: אז איך המועצה הארצית תדע את הצורך?

ניסן סלומינסקי: אז אני מסביר: נניח, החליטה המועצה הארצית להקים עכשיו את לשכת עורכי הדין בדרום, שאין.

ניסן סלומינסקי: יש.

ניסן סלומינסקי: כן, יש בשכירות.

ניסן סלומינסקי: עשו חשבון.

ניסן סלומינסקי: זה לא כלכלי ורוצים להקים.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, לצורך זה - - -

<איילה פרוקצ'ה: כי זאת החלטה של המועצה הארצית.

ניסן סלומינסקי: ודאי.

ניסן סלומינסקי: לצורך זה, עכשיו הם יצטרכו – או שהם יעשו את זה בעצמם או שהם יעשו את זה דרך המחוז, ואז יגדילו את התקציב של המחוז.

<איילה פרוקצ'ה: זו לא בעיה.

<איילה פרוקצ'ה: זו לא בעיה, מפני שזאת החלטה של המועצה הארצית, והיא לוקחת את זה בחשבון.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אמת.

<איילה פרוקצ'ה: אבל מה קורה אם יש צורך מיוחד שמתעורר במחוז, שהמועצה הארצית אולי לא מודעת לו?

<איילה פרוקצ'ה: זאת אומרת, מה שעמי באמת אומר:

<איילה פרוקצ'ה: יש כאן באמת איזשהו קושי להעריך את הצרכים של המחוזות, כדי לדעת אם אולי צריך לעשות איזו דיפרנציאציה בין המחוזות.

<חווה מרצקי: אבל במועצה הארצית יושבים חברים מהמחוז.

<אפי נווה: כל מחוז יש לו נציגות.

ניסן סלומינסקי: אז אני אסביר.

ניסן סלומינסקי: אז יש שני דברים: יש במועצה שני נציגים.

ניסן סלומינסקי: קבענו.

ניסן סלומינסקי: שני נציגים מטעם כל מחוז יושבים במועצה הארצית.

ניסן סלומינסקי: דבר אחד.

ניסן סלומינסקי: דבר שני: בבחירה הכוללת, יבחרו גם אנשים.

ניסן סלומינסקי: כל אחד הוא גם מגיע מאיזה מחוז מסוים.

ניסן סלומינסקי: אז כשמתחיל הדיון בנושא הזה, אז אנשי המחוזות.

ניסן סלומינסקי: בדרך כלל, יושב שם גם.

ניסן סלומינסקי: אחד זה built in – ראש המחוז.

ניסן סלומינסקי: הם יושבים, ואם יש להם, נניח, הוצאות מיוחדות, חריגות או משהו – הם יאמרו את זה, והמועצה תיקח את זה בחשבון.

ניסן סלומינסקי: הרעיון שאני אמרתי, רק רציתי שיהיה שוויוני במובן הזה: אל"ף, להבטיח שלכל אחד יהיה סכום מינימום שבו הוא יכול לנהל – מזכירה וכולי.

ניסן סלומינסקי: סכום המינימום שנקבע.

ניסן סלומינסקי: בי"ת, הבסיס המרכזי יהיה הגודל.

ניסן סלומינסקי: שיהיה שוויוני.

<איילה פרוקצ'ה: כן.

<איילה פרוקצ'ה: זה בסדר גמור.

<איילה פרוקצ'ה: זה בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, מעבר לזה, אם יש צרכים מיוחדים, הם יעלו את זה.

ניסן סלומינסקי: ואם המועצה תחשוב שנניח במחוז הזה, בגלל שהיום יש בעיה של לימודים בין יהודים לערבים.

ניסן סלומינסקי: נניח.

ניסן סלומינסקי: וצריך להשקיע הרבה באמת בחיבור - - -

<חווה מרצקי: פריסה גיאוגרפית רחבה - - -

ניסן סלומינסקי: או פריסה גיאוגרפית.

ניסן סלומינסקי: לא חשוב.

ניסן סלומינסקי: אז הם ייקחו את זה בחשבון.

ניסן סלומינסקי: וזה יבוא דרך ראש המחוז, שנמצא במועצה וכולי.

ניסן סלומינסקי: אז יש להם את המנדט גם לעשות את הדבר הזה.

ניסן סלומינסקי: טוב, רבותיי, מה שאני רוצה זה בחגיגיות.

אוסאמה סעדי: בשעה טובה.

ניסן סלומינסקי: בשעה טובה ומוצלחת.

<חווה מרצקי: רגע.

<חווה מרצקי: אם אפשר, שתי הערות מאוד קצרות – אם אפשר?

<אפי נווה: כן.

<אפי נווה: גם לי יש.

<אפי נווה: כן.

<חווה מרצקי: סעיף 82 לחוק וסעיף 89 זה שני סעיפים שבהצעה דהיום הועברה סמכות מוועד המחוז לוועדת האתיקה המחוזית.

<חווה מרצקי: סעיף 82, שמתייחס לתעריף המקסימלי, וסעיף 89(א) שמתייחס לעורך דין ממונה במקום עורך דין.

<חווה מרצקי: בשני המקומות האלה, יש הצעה להוציא את זה מוועד המחוז לוועדת האתיקה.

<חווה מרצקי: אני מציעה להשאיר את זה בכל זאת בוועד המחוז משתי סיבות: אחת, ועדות האתיקה מאוד-מאוד-מאוד עמוסות בטיפול שוטף בתלונות.

<חווה מרצקי: שתיים, המומחיות ותחום העיסוק; או לא מומחיות, אבל ועדי המחוזות בכל השנים עשו את זה ועשו את זה טוב.

<חווה מרצקי: אין זיקה ישירה לנושא האתיקה.

<חווה מרצקי: דווקא לוועדת האתיקה - - -

ניסן סלומינסקי: כלומר, רצית שזה ועד המחוז ולא ועדת האתיקה.

<חווה מרצקי: נכון.

<חווה מרצקי: שיחזור לקודם.

<עמי ברקוביץ': זה היה - - -

<אפי נווה: זה יישאר.

<עמי ברקוביץ': זה נבע בגלל ההתאמה לביטול.

<עמי ברקוביץ': בהצעה הממשלתית – בביטול של - - -

<אפי נווה: נכון.

ניסן סלומינסקי: ברגע שזה קורה.

<חווה מרצקי: נכון.

<קריאה: אפשר להחזיר.

ניסן סלומינסקי: אפשר להחזיר את זה.

<חווה מרצקי: ועכשיו רק צריך להחזיר.

<אפי נווה: אפשר להחזיר את זה.

ניסן סלומינסקי: אין לי בעיה.

<אפי נווה: זה לא קשור לאתיקה.

הלשכה המשפטית: אם זה ככה, זה גם בסעיף 89(ג).

ניסן סלומינסקי: כן, היא אמרה.

הלשכה המשפטית: לא.

הלשכה המשפטית: סעיף 89(ג) גם.

<חווה מרצקי: כל סעיף 89.

<חווה מרצקי: כל הפרק השביעי א'.

<חווה מרצקי: זה פשוט יותר - - -

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

<קריאה: בסדר.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

<חווה מרצקי: תודה וסליחה.

<אפי נווה: סעיף 48.

<אפי נווה: אני הפניתי את תשומת לבכם לכך, והייתם צריכים לבדוק, להחליט אם מקבלים את ההצעה או לא – לגבי חייב מוגבל באמצעים, עורך דין.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: בדקנו.

ניסן סלומינסקי: אמרנו שלא יעלה על הדעת.

ניסן סלומינסקי: ככה אמרו לי, כל אחד.

ניסן סלומינסקי: מה אתה רוצה?

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה לפסול אחד?

<אפי נווה: אני לא מתכוון לבזבז על זה זמן ולריב.

<אפי נווה: מהתיקים שלנו באתיקה, יש לא מעט עורכי דין שהם מוגבלים באמצעים ונוגעים בכספי לקוחות.

<אפי נווה: מעבירים אותם מהחשבון לחובות.

הלשכה המשפטית: צודק.

הלשכה המשפטית: תטפל בהם ברמה האתית.

הלשכה המשפטית: אתה לא פוגע בחופש העיסוק שלהם, ובאופן אוטומטי שולל - - -

<אפי נווה: מה ההבדל בין פושט רגל, שהוא יוצא מהמקצוע, לאחד שמוגבל באמצעים?

<עמי ברקוביץ': גם על זה יש השגות, אגב.

<אפי נווה: אתה רוצה שגם פושטי רגל שיהיו - - -

הלשכה המשפטית: יש השגות גדולות מאוד.

הלשכה המשפטית: יש השגות גדולות.

הלשכה המשפטית: זה אל"ף.

הלשכה המשפטית: בי"ת, גם יש הבדל ביניהם, בסטטוס שלהם.

ניסן סלומינסקי: אפי, מאחר ואני לא מבין, כי אני לא מעלה על דמיוני בכלל מישהו שפושט רגל או מוגבל באמצעים – לא מבין בכלל איך אדם יכול להגיע לזה.

ניסן סלומינסקי: אז אני לא מבין בזה.

ניסן סלומינסקי: אז הלכתי לשאול.

ניסן סלומינסקי: שאלתי הרבה אנשים שכן מתמצאים, ואמרו לי: על מה שאתה רוצה, לא יעלה על הדעת.

ניסן סלומינסקי: זו התשובה.

ניסן סלומינסקי: לא יעלה על הדעת.

ניסן סלומינסקי: כלומר, לא יכול להיות.

ניסן סלומינסקי: אתה צריך לתת לאיש הזה גם אפשרות לעבוד, להתפרנס, כדי לצאת מהסיטואציה.

<אפי נווה: אני מתקדם.

<אפי נווה: אני מתקדם.

<אפי נווה: אני העליתי עניין.

<אפי נווה: אין לי כוונה להיאחז בו.

<אפי נווה: בסך הכול, המטרה של מה שאמרתי: להגן על הציבור.

<אפי נווה: נקודה.

<אפי נווה: הדבר השני – סעיף 96, ובזה נסיים: מי שאינו עורך דין ועושה פעולה שנתייחדה לפי חוק זה לעורכי דין, דינו קנס כאמור בסעיף 61(א)(2) לחוק העונשין.

<אפי נווה: למה רק קנס?

<עמי ברקוביץ': גם בזה כבר דיברנו.

ניסן סלומינסקי: מה אתה רוצה שיהיה?

<אפי נווה: גם מאסר.

ניסן סלומינסקי: לא יודע להגיד לך.

<אפי נווה: אני רוצה לתת לכם דוגמאות: יש גופים בכל תחום.

<אפי נווה: זה לא רק גופים כמו "לבנת פורן" ו"זכותי".

<אפי נווה: אני אראה לכם עכשיו פרסומים: אתה בחובות בהוצאה לפועל?

<אפי נווה: בוא, נפרע לך.

<אפי נווה: יש לך בעיות בדיני משפחה?

<אפי נווה: בוא, נטפל בך.

<אפי נווה: כל מיני גופים כאלה.

<אפי נווה: איך אני חוסם אותם?

<אפי נווה: אני אומר לו: מה, אתה תשלם 10,000 שקל קנס?

הלשכה המשפטית: אתה הולך לבית המשפט ומבקש צו מניעה.

הלשכה המשפטית: בשביל לקבוע עבירה פלילית אתה צריך ערך מוגן ברור.

<אפי נווה: סעיף 20 לחוק - - -

הלשכה המשפטית: כשמישהו מתחזה, שזה סעיף 97.

הלשכה המשפטית: מישהו מתחזה.

הלשכה המשפטית: התחזות היא עבירה פלילית.

הלשכה המשפטית: זה משהו אחד.

הלשכה המשפטית: לפגוע בייחוד המקצוע, בייחוד שיש דברים; ואתה יודע יותר טוב ממני שיש על זה פסיקה – מה כן מותר, מה לא מותר.

הלשכה המשפטית: לא ברור.

הלשכה המשפטית: ובכלל בכלל לא ברור - - -

<אפי נווה: בכל המקצועות האחרים זה קיים.

<עמי ברקוביץ': לא, לא, לא, לא, לא.

<עמי ברקוביץ': גם - - - לבין התחזות להשגת - - -.

<עמי ברקוביץ': באיזה מקצועות יש?

הלשכה המשפטית: לפעמים גם יש הבדל גדול.

הלשכה המשפטית: אתה לא יודע לפעמים אם משהו מסוים הוא כן בייחוד המקצוע או לא בייחוד המקצוע.

הלשכה המשפטית: לקבוע על זה עונש מאסר – נראה לי שזה מאוד-מאוד-מאוד בעייתי.

הלשכה המשפטית: לא מתאים.

<אפי נווה: איזה קנס זה?

<אפי נווה: אלעזר, איזה קנס זה?

<אפי נווה: מה שיעור הקנס?

הלשכה המשפטית: אני לא זוכר.

הלשכה המשפטית: אל תתפוס אותי במילה, אבל לדעתי זה סביב ה-70 אלף שקל, 80 אלף שקל.

הלשכה המשפטית: משהו כזה.

<קריאה: אפשר את זה להגדיל?

<אפי נווה: משתלם לגופים האלה להשיג את גבול המקצוע - - -

הלשכה המשפטית: אבל אפשר ללכת לבית המשפט ולקבל צו מניעה.

הלשכה המשפטית: אני לא מבין.

הלשכה המשפטית: זה הרבה יותר אפקטיבי מכל קנס.

ניסן סלומינסקי: עכשיו במילתא דבדיחותא, שזה מתכוון לאותם אלה שעברו רק את הבחינות, אבל הם לא עורכי דין באמת.

ניסן סלומינסקי: אז זה מתחזים.

ניסן סלומינסקי: זה מדובר בהם.

<חווה מרצקי: לא, אבל גם חוקר פרטי, גם בחוק החוקרים הפרטיים יש מאסר, חברים.

<עמי ברקוביץ': על מה?

<חווה מרצקי: אדם שהוא חוקר, שהוא משיג גבול מקצוע – חוקר פרטי.

<חווה מרצקי: לא עורך דין – יש עונש מאסר.

<חווה מרצקי: הרשימה היא די ארוכה.

ניסן סלומינסקי: כן, איילה.

<איילה פרוקצ'ה: במהירות הבזק, שתיים או שלוש הערות, יותר כלליות, והערה אחת ספציפית.

<איילה פרוקצ'ה: קודם כל, אין בחקיקה, לאורך כל הקו, רמז ברור לתפקיד הציבורי של לשכת עורכי הדין כזרוע במערכת אכיפת החוק.

<איילה פרוקצ'ה: כשיש רשימה של סמכויות ותפקידים – זה הדבר הראשון שהייתי רוצה לראות כסעיף ראשון במסגרת התפקידים בהגדרה.

<אפי נווה: בואו נוסיף.

<איילה פרוקצ'ה: זה חסר בצורה מהותית ביותר.

<איילה פרוקצ'ה: מפני שכשקוראים את החוק – זה חוק של ארגון מקצועי.

<איילה פרוקצ'ה: זה לא חוק של גוף שיש לו אחריות ציבורית למערכת אכיפת החוק.

ניסן סלומינסקי: מסכים.

ניסן סלומינסקי: מסכים.

ניסן סלומינסקי: שניים, הביטול של הוועד המרכזי בלי לגבש את המערכת של הרשות המבצעת, משאיר חלל מסוכן ביותר.

ניסן סלומינסקי: אני לא רואה איך מועצה שמונה 44 חברים יכולה לגשר על החלל הזה.

ניסן סלומינסקי: עד היום הוועד המרכזי היה רשות מבצעת.

ניסן סלומינסקי: אין רשות מבצעת.

ניסן סלומינסקי: וכשיש מועצה של 44 חברים עם ועדות שונות – שמענו כאן 120 ועדות – הדברים פזורים.

ניסן סלומינסקי: אני לא רואה מה יבוא במקום הרשות המבצעת.

ניסן סלומינסקי: עכשיו להערה ספציפית, בעניין פעולות הפנאי והתרבות.

ניסן סלומינסקי: לפי דעתי, כל ההסדר הזה שמאפשר פעולות פנאי ותרבות עד 10% על חשבון כחלל החברים, כאשר יש רק קומץ של נהנים, הוא דבר שאני חוששת שבהמשך הזמן גם יעמוד למבחן של תקפות משפטית.

ניסן סלומינסקי: אני לא בטוחה שזה תקף מבחינה משפטית.

ניסן סלומינסקי: אם כבר מוכרחים להשלים עם מציאות כזאת, הייתי מורידה את זה ל-5%.

ניסן סלומינסקי: ובכל מקרה, אין הסדר מקביל לגבי המחוזות.

ניסן סלומינסקי: נאמר עד 10% מתקציב הלשכה.

ניסן סלומינסקי: לא נאמר שום דבר לגבי תקציבי המחוזות.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שהמחוזות, בתקציבים שלהם, יכולים להמשיך ולהגיע גם עד 50% לפעולות תרבות ופנאי.

ניסן סלומינסקי: לכן, אני מציעה בשלב זה עד 10%.

<חווה מרצקי: על הסיפא אין בעיה.

<אפי נווה: על הסיפא אפשר לסייג גם במחוזות.

ניסן סלומינסקי: אז מה אתם רוצים – 10%?

הלשכה המשפטית: - - -

<אפי נווה: אין בעיה להגביל גם במחוזות.

<עמי ברקוביץ': יש לי שאלה מקצועית: - - - במחוזות לא כתוב - - -

ניסן סלומינסקי: במחוזות אני בכלל לא יודע.

ניסן סלומינסקי: הם יכולים?

ניסן סלומינסקי: הלוא דיברנו שהם עושים את זה.

ניסן סלומינסקי: הם בכלל לא עושים.

<עמי ברקוביץ': - - -

<איילה פרוקצ'ה: זאת אומרת, אם יש פעולות פנאי ותרבות, זה קודם כל במחוזות.

<איילה פרוקצ'ה: לא רק שאני לא מתנגדת לפעולות האלה - - -

הלשכה המשפטית: - - - שהן פעולות פנאי ותרבות.

ניסן סלומינסקי: נכון.

ניסן סלומינסקי: אז זה אומר שהם לא יכולים.

<עמי ברקוביץ': נכון.

הלשכה המשפטית: לכאורה הם לא יכולים.

הלשכה המשפטית: לא כתוב.

ניסן סלומינסקי: הם לא יכולים לעשות.

ניסן סלומינסקי: כך קבענו.

<איילה פרוקצ'ה: אני לא חושבת שזו פרשנות בכלל.

אוסאמה סעדי: אבל דיברנו על השתלמויות וזה ליום אחד.

<איילה פרוקצ'ה: השתלמות - - -, אבל - - -

<עמי ברקוביץ': השתלמות זה לא פעולות.

<עמי ברקוביץ': - - - מסיבת פורים.

<חווה מרצקי: אלעזר, ודאי שהם יכולים לעשות מסיבת פורים.

<איילה פרוקצ'ה: מסיבת פורים, טיולים.

<איילה פרוקצ'ה: לא רק - - -

הלשכה המשפטית: מכוח מה?

הלשכה המשפטית: איפה זה כתוב?

<איילה פרוקצ'ה: זה חלק מהפעילות האינהרנטית של גוף שמאגד מספר גדול של חברים.

<איילה פרוקצ'ה: בוודאי הוא יכול לעשות את זה, וגם רצוי שהוא יעשה את זה, ובוודאי במחוזות.

<איילה פרוקצ'ה: אבל השאלה: על חשבון מי?

<איילה פרוקצ'ה: לכן, כאן אני הייתי מציעה, לפחות להוריד את האחוז, אם להשאיר את זה.

<איילה פרוקצ'ה: וגם לכלול את המחוזות בהגבלה.

ניסן סלומינסקי: אני מציע, רבותיי, אני מקבל את שתי ההערות של איילה.

ניסן סלומינסקי: ושתיים, אני, כמו שהיא אמרה - - -

<איילה פרוקצ'ה: תשקול.

ניסן סלומינסקי: הערה ראשונה, שבאמת צריך להיות כאן פתיחה של המהות, וזה אני מציע.

ניסן סלומינסקי: לא יודע.

<אפי נווה: בוא נוסיף בהגדרות, בסעיף 2.

<איילה פרוקצ'ה: התפקיד המרכזי - - -

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אמרתי.

ניסן סלומינסקי: צריך להיות כאן משהו שמדגיש.

ניסן סלומינסקי: אולי שכחתם את זה.

ניסן סלומינסקי: הרי רק בזכות זה יש לכם את כל הפריבילגיות, שונה מכל האחרים.

<איילה פרוקצ'ה: בדיוק כך.

ניסן סלומינסקי: שאתם זרוע מתוך – ככה ראו את זה - - -

<איילה פרוקצ'ה: של רשות אכיפת הכוח.

<חווה מרצקי: לא אכיפה – שלטון.

ניסן סלומינסקי: אז אלעזר - - -

הלשכה המשפטית: וזה במסגרת סעיפים - - -

<אפי נווה: סעיף 2.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: זה פתיחה.

<איילה פרוקצ'ה: אלה תפקידי הלשכה.

<איילה פרוקצ'ה: אלה תפקידי הלשכה.

הלשכה המשפטית: אז שאלתי.

הלשכה המשפטית: אמרתי: במסגרת סעיף 2 - - - הלשכה - - -

ניסן סלומינסקי: כן, אבל זה משהו הצהרתי.

ניסן סלומינסקי: משהו הצהרתי.

<איילה פרוקצ'ה: הרבה לפני רישום המתמחים.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, זה משהו הצהרתי.

ניסן סלומינסקי: אלעזר, אתה תיקח לך יועץ מכל החבורה - - -

הלשכה המשפטית: אבל מה?

הלשכה המשפטית: נאמרו כאן דברים מאוד ערטילאיים.

ניסן סלומינסקי: תיקח מישהו כאן מתוך החבורה.

ניסן סלומינסקי: לא יודע.

ניסן סלומינסקי: אתה יכול לדבר, אם אתה רוצה עם השופטת.

<חווה מרצקי: אני אשמח להצטרף.

<איילה פרוקצ'ה: אין לי בעיה - - -

ניסן סלומינסקי: אתה יכול להתייעץ עם חווה כדי למצוא כאן את הנוסח, שהוא באמת מגדיר את זה.

ניסן סלומינסקי: זה ראוי וזה נכון.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, דבר שני שאני מסכים, שבאמת יהיה כאן הנושא של להוסיף.

ניסן סלומינסקי: כי גם במחוזות אפשר יהיה לעשות את הפעילויות של תרבות עד 5%.

<קריאות: וגם בלשכה.

הלשכה המשפטית: קודם כל, צריך להוסיף את זה בכלל בסמכויות שלהם.

הלשכה המשפטית: כי כרגע זה לא מופיע ברשימה.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אני אומר.

ניסן סלומינסקי: בסמכויות להוסיף.

הלשכה המשפטית: להוסיף סמכויות ולהגביל את זה.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: להגביל את זה ל-5%.

הלשכה המשפטית: להם 5% ולמועצה 10%?

<איילה פרוקצ'ה: לא, לא, לא.

<איילה פרוקצ'ה: הם מסכימים – 5% לשניהם.

ניסן סלומינסקי: לא, לא, לא.

ניסן סלומינסקי: לארצי לא.

ניסן סלומינסקי: לארצי לא.

<איילה פרוקצ'ה: כן.

<איילה פרוקצ'ה: חווה מסכימה.

<עמי ברקוביץ': - - -

<קריאה: - - - זה כולל?

ניסן סלומינסקי: אנחנו עשינו את הבדיקה, כמה זה 10%.

ניסן סלומינסקי: בדקתי את זה בפועל, כמה כסף זה.

ניסן סלומינסקי: כדי לראות.

ניסן סלומינסקי: וראינו ש-10% זה הסכום שבאמת הלשכה צריכה, שהיא עושה את הפעולות לרווחת כל עורכי הדין.

ניסן סלומינסקי: מי שמגיע מגיע, אבל מגיעים ציבורים גדולים בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: אז לגבי המועצה הארצית נשאר 10%.

ניסן סלומינסקי: לגבי המחוזות – יכול להיות להם, אם הם רוצים, 5% מתקציבם.

<חווה מרצקי: מתקציבם בלבד.

ניסן סלומינסקי: מתקציבם.

ניסן סלומינסקי: שזה ירסן אותם.

<עמי ברקוביץ': כתוב 10% מכל תקציב - - -.

<עמי ברקוביץ': כלומר, הסכום הגלובלי שאפשר להקצות לפנאי זה 10% מתקציב הלשכה.

ניסן סלומינסקי: כן.

הלשכה המשפטית: תקציב הלשכה שכולל גם את תקציב המחוזות, בעצם.

<עמי ברקוביץ': כולל את המחוזות, כולל הכול - - -

<איילה פרוקצ'ה: כן, אבל אחר כך כל מחוז יוכל - - -

הלשכה המשפטית: כשאתה אומר מכלל הלשכה, זה בעצם - - -

<עמי ברקוביץ': בסדר.

אוסאמה סעדי: אבל המחוז לא יכול יותר מ-5%.

ניסן סלומינסקי: כן.

<אפי נווה: בסדר.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, אז קיבלנו שני דברים.

הלשכה המשפטית: סליחה.

הלשכה המשפטית: אני מתנצל.

הלשכה המשפטית: אני לא הבנתי.

הלשכה המשפטית: ה-5% זה רק לגבי המחוז, ולגבי המועצה הארצית זה 10%.

<איילה פרוקצ'ה: כן.

ניסן סלומינסקי: 10%.

ניסן סלומינסקי: נשאר 10%.

ניסן סלומינסקי: מה שהיה.

<קריאה: למה - - -

<עמי ברקוביץ': אבל לא.

<עמי ברקוביץ': לא כתוב - - -

ניסן סלומינסקי: הארצי.

הלשכה המשפטית: הלשכה.

הלשכה המשפטית: הלשכה.

<עמי ברקוביץ': כתוב: תקציב לשכה.

<עמי ברקוביץ': 10% זה גם המחוזות וגם - - -

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

<עמי ברקוביץ': זה מה שכתוב.

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: אז אני מסביר: הלשכה, שעושה פעולות ארציות, של תרבות וזה – עד 10%.

ניסן סלומינסקי: המחוזות שעושים פעולות תרבות מחוזיים – עד 5% מתקציבם.

<קריאה: מתקציב המחוז.

ניסן סלומינסקי: המחוז.

ניסן סלומינסקי: כן.

<עמי ברקוביץ': כרגע כתוב: הלשכה רשאית לעשות שימוש וגם לצורך זה וזה - - -

ניסן סלומינסקי: אז הוא ינסח את זה בצורה שזה מה שיאמר.

ניסן סלומינסקי: מה לא ברור?

הלשכה המשפטית: יש פה איזשהו חוסר קוהרנטיות.

ניסן סלומינסקי: נכון.

הלשכה המשפטית: כי אם אתה בא ואומר: מתוך 54 מיליון שקל של תקציב הלשכה, 10% יכול להיות מופרש.

הלשכה המשפטית: עד 10% – לפעילות פנאי ורווחה.

הלשכה המשפטית: אותם חמישה מיליון שקל, שהם 10%, הם חלק, הם בתוך כלל התקציב של הלשכה, שכולל גם את התקציב של המחוזות.

הלשכה המשפטית: ואז צריך להיות איזשהו תיאום בין - - -

אוסאמה סעדי: לא, לא.

אוסאמה סעדי: אבל יש תקציב מיוחד לוועד.

<קריאה: לא - - -

<איילה פרוקצ'ה: - - - מ-5% גם - - -

הלשכה המשפטית: כי אז המשמעות היא שהלשכה יכולה בפעולות הכלל ארציות – 10%.

הלשכה המשפטית: וחוץ מזה, המחוזות, בתוך התקציב שלהם, יכולים עוד 5%.

ניסן סלומינסקי: עוד 5%.

ניסן סלומינסקי: אם הם רוצים למחוז.

הלשכה המשפטית: אז זה יוצא, בסך הכול הכללי יוצא יותר.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אבל אני מסביר: 10% - - -

הלשכה המשפטית: השאלה אם אין היגיון ליצור קוהרנטיות - - -

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, אני אומר עוד פעם: 10% מהתקציב של הלשכה יכול ללכת לפעולות תרבות, ואז אתה מוריד את ה-10% ואתה מתחיל לעשות את כל ההתחשבנויות אחרי שהורדת 10%, כדי שלא תחלק את הכסף ובסוף פתאום לא יהיה לך 10% שאתה יכול להשקיע לנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: דבר אחד.

ניסן סלומינסקי: דבר שני: המחוזות.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה לעודד יותר מדי את המחוזות.

ניסן סלומינסקי: אם הם צריכים לעשות מסיבת פורים או משהו – מתקציבם.

ניסן סלומינסקי: הם יחשבו עשר פעמים אם שווה להם או לא.

ניסן סלומינסקי: אבל את הלשכה, את הארצי, אני כן רוצה לעודד.

ניסן סלומינסקי: אתם גוף.

ניסן סלומינסקי: מייצגים את כל לשכת עורכי הדין.

ניסן סלומינסקי: אני בהחלט רוצה שתעשו פעולות לרווחת עורכי הדין.

<עמי ברקוביץ': מה הכוונה?

<עמי ברקוביץ': כי בדרך כלל פעולות תרבות ופנאי, זה לא נעשה ברמת המחוז, או שאני טועה?

ניסן סלומינסקי: לא.

<אפי נווה: בדרך כלל, זה ברמה הארצית.

<איילה פרוקצ'ה: בעיקר במחוז.

<איילה פרוקצ'ה: בעיקר במחוז.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: הם אומרים שבעיקר הארצי.

<איילה פרוקצ'ה: אתה יודע - - -

<עמי ברקוביץ': אני לא חבר לשכה הרבה שנים.

<עמי ברקוביץ': אני לא יודע.

<אפי נווה: יש לך, למשל, יום פרקליט ברעננה, באמפי-פארק.

<אפי נווה: כל עורכי הדין מכל הארץ מוזמנים.

<אפי נווה: אתה לא מסייג את זה רק - - -

אוסאמה סעדי: אפשר - - -, היושב-ראש?

ניסן סלומינסקי: כן.

אוסאמה סעדי: שתי הערות.

אוסאמה סעדי: קודם כל, ראשית, אני באמת מברך על המלאכה ועל סיום המלאכה, ואני מקווה שבאמת זו תהיה תחילת דרך חדשה.

אוסאמה סעדי: בגוף שהוא חשוב.

אוסאמה סעדי: ואני בהחלט מצטרף אל ההערה שנתנה כבוד השופטת, שאני לא רואה את לשכת עורכי הדין כגילדה מקצועית אך ורק.

אוסאמה סעדי: אלא באמת התפקיד שלה הוא יותר חשוב, תפקיד ציבורי מאין כמותו.

אוסאמה סעדי: ויש לה תפקיד בשמירה על שלטון החוק, על זכויות חוקתיות.

אוסאמה סעדי: דברים כאלה, חשובים ביותר – שתהיה הצהרה.

אוסאמה סעדי: זה לא אני שמסתכל על לשכת עורכי דין.

אוסאמה סעדי: בסדר.

אוסאמה סעדי: כל מה שעניינו, עד עכשיו כאילו דנים בסעיפים קטנים של בחירות, לשכה, תקציבים וזה וזה, אבל המהות – זו המהות.

אוסאמה סעדי: אני חושב שחשוב מאוד לכתוב את זה בהצהרה.

ניסן סלומינסקי: אמת.

ניסן סלומינסקי: ודאי.

ניסן סלומינסקי: מסכים.

ניסן סלומינסקי: לכן קיבלנו את זה.

אוסאמה סעדי: דבר שני.

אוסאמה סעדי: אני כן מצטרף ואני הבעתי את זה בדיונים שהיו פה:

אוסאמה סעדי: אני חושב שיש ואקום בעניין הזה של גוף מבצע, ואני מגיש את זה כהסתייגות.

אוסאמה סעדי: אני חושב שצריך ועד מרכזי שינהל.

אוסאמה סעדי: במיוחד כשהמועצה נהייתה 44.

אוסאמה סעדי: אז לאסוף 44 חברים.

אוסאמה סעדי: צריך גוף מנהל כזה.

ניסן סלומינסקי: אפי, אתם לא איתנו.

<אפי נווה: אני מקשיב לכל מילה.

ניסן סלומינסקי: כן?

ניסן סלומינסקי: מה הוא אמר עכשיו?

<אפי נווה: הוא רוצה הסתייגות, כי הוא חושב שלא צריך לבטל את הוועד המרכזי.

ניסן סלומינסקי: כן.

אוסאמה סעדי: אולי לצמצם אותו.

אוסאמה סעדי: אבל בכל זאת, צריך לשמור על הוועד.

ניסן סלומינסקי: וזה על דעתכם?

<אפי נווה: אני מקשיב.

אוסאמה סעדי: לא, לא, לא, לא.

אוסאמה סעדי: לא משנה.

אוסאמה סעדי: יש מועצה.

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, רק שאני אגיד לך שהיו על זה כל כך הרבה דיונים והכול.

אוסאמה סעדי: אני יודע.

אוסאמה סעדי: הייתי בחלק - - -

ניסן סלומינסקי: אני אומר: לבוא ברגע האחרון, זה - - - אם אתה מגיש את זה רק כהסתייגות, אבל אתה תצביע גם בלי זה, אז זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: כי עכשיו המשמעות היא כאילו - - -

אוסאמה סעדי: אני אצביע.

אוסאמה סעדי: אני אצביע בעד - - -

<אפי נווה: אוסאמה, בנינו את זה יפה.

<אפי נווה: זה בסדר, אוסאמה.

ניסן סלומינסקי: עזוב.

ניסן סלומינסקי: די.

ניסן סלומינסקי: הוא מגיש הסתייגות.

אוסאמה סעדי: אני אצביע בעד, אבל אני חושב שצריך להשאיר את זה.

אוסאמה סעדי: ואני מגיש רשימת דוברים, על מנת שאנחנו נדבר גם על זה במליאה.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: זה בסדר.

הלשכה המשפטית: כהסתייגות או כבקשת רשות דיבור?

אוסאמה סעדי: כבקשת רשות דיבור.

הלשכה המשפטית: אי אפשר גם וגם.

הלשכה המשפטית: אם אתה מגיש הסתייגות, אי אפשר בקשת רשות דיבור, לפי התקנון.

הלשכה המשפטית: או זה או זה.

הלשכה המשפטית: תבחר.

אוסאמה סעדי: בקשת רשות דיבור

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

הלשכה המשפטית: בלי הסתייגות.

ניסן סלומינסקי: תוריד את ההסתייגות.

ניסן סלומינסקי: יותר טוב.

אוסאמה סעדי: אני מעלה את זה.

אוסאמה סעדי: והם לא רוצים – לא רוצים.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אבל על זה דיברנו.

<אפי נווה: הם ניסחו.

<אפי נווה: לפי הערת כבוד השופטת פרוקצ'ה, ניסחו בעצם לסעיף (2).

<אפי נווה: את יכולה להגיד את זה, חווה?

<חווה מרצקי: זו הצעה לפעול למען הגנה על שלטון החוק ועקרונות מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: מה?

אוסאמה סעדי: חזרנו לסעיף 7(א)?

אוסאמה סעדי: מה זה?

אוסאמה סעדי: מה זה זה?

ניסן סלומינסקי: זה מקובל?

<איילה פרוקצ'ה: אי אפשר לנסח דבר - - -

אוסאמה סעדי: חווה, אני נגד.

הלשכה המשפטית: חווה, את יכולה לומר שוב את המשפט?

<חווה מרצקי: לפעול למען הגנה על שלטון החוק ועקרונות מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

אוסאמה סעדי: לא, לא, לא.

<אפי נווה: תנסחו את זה איך שאתם רוצים.

<אפי נווה: העיקרון - - -

<חווה מרצקי: לא איך שהם רוצים.

ניסן סלומינסקי: אני מציע: עד סוף היום תדברי עם השופטת - - -

<איילה פרוקצ'ה: שלטון החוק בלי מדינה - - -

<אפי נווה: בסדר.

<אפי נווה: אז שלטון החוק.

<אפי נווה: להגן על שלטון החוק.

<אפי נווה: להגן על שלטון החוק.

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אל תברחו מהדבר הזה.

ניסן סלומינסקי: אל תשתגעו עכשיו.

ניסן סלומינסקי: אם אתם רוצים לפי עקרונות מגילת העצמאות – בבקשה.

<איילה פרוקצ'ה: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: אבל מדינה יהודית-דמוקרטית זה א'-ב' שאוסאמה סעדי חתום על זה גם.

ניסן סלומינסקי: אתה חתום על זה גם.

אוסאמה סעדי: בסדר, אבל לא להכניס לחוק לשכת עורכי הדין.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: זה א'-ב' של - - -

אוסאמה סעדי: - - - מדינה יהודית-דמוקרטית.

<אפי נווה: לפי עקרונות מגילת העצמאות.

<אפי נווה: להגן על שלטון החוק לפי עקרונות מגילת העצמאות.

<חווה מרצקי: לא.

<חווה מרצקי: מה פתאום.

<איילה פרוקצ'ה: לא.

<חווה מרצקי: מה פתאום מגילת העצמאות.

<חווה מרצקי: מה פתאום.

<איילה פרוקצ'ה: אולי עקרונות שלטון החוק - - -

<אפי נווה: אז תנסחו את זה איך שאתם רוצים.

<אפי נווה: בואו נתקדם.

אוסאמה סעדי: - - -

<איילה פרוקצ'ה: זה אפשר.

<איילה פרוקצ'ה: אבל אם זה מקור - - - ולמחלוקות - - -

ניסן סלומינסקי: לא, זה לא - - - חתום על זה.

ניסן סלומינסקי: כל חבר כנסת חתום על זה בחוק הכניסה.

<איילה פרוקצ'ה: זה לא חיוני.

<חווה מרצקי: לפעול למען הגנת שלטון החוק – ודאי.

ניסן סלומינסקי: אתם רוצים גם על הסתה לגזענות וטרור?

ניסן סלומינסקי: עזבו.

הלשכה המשפטית: אז מה?

הלשכה המשפטית: ניסן, אני רוצה להבין מה אני אמור לכתוב.

ניסן סלומינסקי: תכתוב.

ניסן סלומינסקי: תכתוב - - - יפה.

ניסן סלומינסקי: אתה תשאיר את זה.

ניסן סלומינסקי: אלא אם כן חווה ואיילה יביאו לכם איזה נוסח.

<איילה פרוקצ'ה: לא, אבל הרעיון הוא שזאת זרוע במסגרת מערכת אכיפת החוק.

<איילה פרוקצ'ה: מערכת שלטון החוק.

אוסאמה סעדי: זאת לא אכיפה.

<חווה מרצקי: לא אכיפה.

<חווה מרצקי: שלטון.

אוסאמה סעדי: שלטון החוק.

ניסן סלומינסקי: שלטון החוק.

ניסן סלומינסקי: כן.

<איילה פרוקצ'ה: נכון.

<איילה פרוקצ'ה: נכון.

<איילה פרוקצ'ה: אז אם אומרים שלטון החוק - - -

<עמי ברקוביץ': אולי גם אפשר להזכיר את המילים זכויות אדם.

<עמי ברקוביץ': זה גם.

<איילה פרוקצ'ה: וזכויות אדם.

<קריאה: בדיוק.

ניסן סלומינסקי: נכון.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

<איילה פרוקצ'ה: שלטון החוק וזכויות אדם.

<אפי נווה: נכון.

<אפי נווה: נכון.

<אפי נווה: להגן על שלטון החוק וזכויות האדם.

ניסן סלומינסקי: כמדינה יהודית ודמוקרטית.

ניסן סלומינסקי: כמדינה יהודית ודמוקרטית – אל תברחו מזה.

ניסן סלומינסקי: זה חוק יסוד.

ניסן סלומינסקי: זה חוק יסוד, חבר'ה.

ניסן סלומינסקי: לשכת עורכי הדין – מה, אתם השתגעתם?

ניסן סלומינסקי: זה חוק יסוד שכל חבר כנסת חתום על זה גם.

אוסאמה סעדי: אבל יש מחלוקת מה זה מדינה יהודית ודמוקרטית.

<חווה מרצקי: אז זה משהו אחר.

אוסאמה סעדי: - - -

<קריאות: - - -

<אפי נווה: עזוב.

<אפי נווה: אנחנו לא - - -

אוסאמה סעדי: אני נגד זה.

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, כל אחד לפי הפירוש שלו.

אוסאמה סעדי: לא, לא - - -

ניסן סלומינסקי: מה, הרי אתה חתום על זה.

אוסאמה סעדי: זה לא בחוק.

אוסאמה סעדי: בחוק הייסוד – קיים, אבל בחוק לשכת עורכי הדין אתה מכניס לי את זה?

ניסן סלומינסקי: לא חוק יסוד.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: להיכנס לרשימה – היית צריך לחתום לכנסת על זה.

אוסאמה סעדי: שלטון החוק וזכויות אדם.

אוסאמה סעדי: אתה רוצה שלטון החוק לבד?

אוסאמה סעדי: אין לי בעיה.

אוסאמה סעדי: אתה לא רוצה זכויות אדם?

אוסאמה סעדי: אין לי בעיה.

<חווה מרצקי: אני רוצה זכויות אדם.

<חווה מרצקי: בטח רוצה.

אוסאמה סעדי: נו, גם אני רוצה.

<אפי נווה: שלטון החוק - - -

<איילה פרוקצ'ה: וזכויות אדם.

ניסן סלומינסקי: ושמירה על חוקי הייסוד.

<חווה מרצקי: נכון.

<קריאה: בסדר.

<אפי נווה: ערכי יסוד.

<אפי נווה: חוקי יסוד.

<איילה פרוקצ'ה: ערכי יסוד.

אוסאמה סעדי: ערכי יסוד.

ניסן סלומינסקי: ערכי יסוד.

<קריאה: ערכי הייסוד – מקובל.

<חווה מרצקי: ערכי היסוד של מדינת ישראל.

<אפי נווה: שלטון החוק, ערכי הייסוד של מדינת ישראל וזכויות אדם.

ניסן סלומינסקי: טוב, רבותיי, במעמד חגיגי זה, אני מעלה לאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט את הצעת חוק לשכת עורכי הדין (תיקון מס' 39), התשע"ו-2016, לקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: מי בעד, ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – פה אחד נגד – אין נמנעים – אין הצעת חוק לשכת עורכי הדין (תיקון מס' 39), התשע"ה-2015 (כ/937), נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: אושר פה אחד.

<חווה מרצקי: יישר כוח.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, אני באמת רוצה להודות לכולם, כולל לאיילה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אני יכול להגיד.

ניסן סלומינסקי: למשרד המשפטים.

ניסן סלומינסקי: לעמי ודנה.

ניסן סלומינסקי: לסטודנטים ששיתפו פעולה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שגם ללשכת נגיד תודה.

אוסאמה סעדי: לחברי הוועדה הפעילים שהיו.

ניסן סלומינסקי: לחברי הכנסת, זה ודאי.

ניסן סלומינסקי: ואני אומר שוב: דרככם גם לשרה.

ניסן סלומינסקי: רבותיי, הישיבה נעולה.