ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 228, 2016-05-23 09:30

איתן כבל: בוקר טוב לכולם.

איתן כבל: פתיחת הכנס.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, היועצת, רשמת, דובר, חברי כנסת, אורחים נכבדים.

איתן כבל: אין מאושר ממני לפתוח את היום הזה.

איתן כבל: התגעגעתי לכנסת.

איתן כבל: כפי שאתם יודעים, אני אוהב את עבודת הכנסת, אפילו מאוד-מאוד-מאוד.

איתן כבל: אני אוהב את המקצוע שלי.

איתן כבל: כל יום שאני יכול לבוא ולנסות לעשות טוב, זה ממלא אותי.

איתן כבל: אנחנו מתחילים היום, ולא לחינם, מתחילים עם נושא שהוא מאוד-מאוד חשוב לדעתי, לתפישתי – הצעת חוק גם ממשלתית וגם פרטית.

איתן כבל: יש כאן חברי כנסת – שלי יחימוביץ ואחרים, ורועי פולקמן; רועי שהוא גם חבר בוועדה.

איתן כבל: בנושא הזה הוא גם כן מקבל מאתנו, אם הוא יהיה בסדר, יקבל גם להוביל חלק ניכר מהנושאים המונחים לפתחנו.

איתן כבל: אני רק רוצה לומר ממש כמה מילים.

איתן כבל: אני נחוש, שהחקיקה הזאת תעבור.

איתן כבל: אני אומר את זה במובן הזה שאנחנו נעשה כל מאמץ – אני אומר את זה גם לחברי הכנסת – מה יותר לחבר את כל הגורמים.

איתן כבל: זה חוק שקשה לי לראות אותו מכופפים מישהו יותר ממה.

איתן כבל: אני אנסה, עד כמה שאפשר, ואתם מכירים אותי כאן בעבודתי במקום הזה, לייצר את המצב המקסימלי של זה נהנה וזה לא חסר.

איתן כבל: אם לא, אנחנו פה חברי הכנסת, איפה שנצטרך לקבל את ההכרעות, נכריע.

איתן כבל: אף פעם לא פחדנו לקבל הכרעות, גם הכרעות קשות, כשהכוונה היא בסוף להוציא את התוצאה הטובה ביותר מתחת ידינו, וכך יהיה.

איתן כבל: ככל שתצליחו גם מאחורי הדיונים, לשבת ולסגור פערים בנושאים מנושאים שונים, זה יעזור מאוד-מאוד לקיים את הדיונים כאן, להעביר אותם יותר מהר.

איתן כבל: אני אומר במשפט אחרון, ויש לך כאן רועי, גם מקום כחבר בוועדה וכמי שילווה את העניינים האלה – אם צריך אותי בנקודת זמן כזו או אחרת, לנסות ולחלץ עניינים ולקדם אותם, אני פה.

איתן כבל: תודה לכם, אנחנו מתחילים.

איתן כבל: בבקשה, שלי.

שלי יחימוביץ': קודם כל אני ממש מודה לך איתן, על שזאת הישיבה הראשונה ביום הראשון למושב בחוק הזה.

שלי יחימוביץ': זה ספתח מאוד טוב, במיוחד לנו, סוג של התרגעות בעבודה האמתית אחרי עיסוק יתר בפוליטיקה – לחזור ולשרת את הציבור כמו שצריך.

שלי יחימוביץ': לחוק הזה יש היסטוריה ארוכה.

שלי יחימוביץ': הוא הונח בפעם הראשונה לפני חמש שנים; הנחתי אותו יחד עם יריב לוין ועם איציק וקנין.

שלי יחימוביץ': במהדורה נוספת אחר כך עם רוברט אילטוב, גם בכנסת הזאת וגם בכנסת הקודמת, ובכנסת הזאת הוא הונח שוב על-ידי רוברט אילטוב, על-ידי וגם על-ידי רועי פולקמן במקביל.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לציין לחיוב את שר האוצר משה כחלון ואת השר אריה דרעי, שבשבתו כשר כלכלה יחד הם קידמו את החוק זה, וזה ממש, איתן, לא מובן מאליו, כי עובדה שקודמיהם לא עשו את זה.

שלי יחימוביץ': נתקלנו בחומה בצורה.

שלי יחימוביץ': זה חוק שלא היה צריך להיחקק, כי לא היה צריך להתרחש מצב מלכתחילה שלשמו נחקק החוק.

שלי יחימוביץ': לא יכול להיות שאדם יעבוד ולא יקבל את שכרו, ויחכה עד אין סוף.

שלי יחימוביץ': הממוצע בישראל הוא מחריד, הוא 97% ימים עד לתשלום.

שלי יחימוביץ': אנחנו ממש בתחתית המדד של ה-OECD, וגם ספק העבודות הגדול במשק, שזה המדינה - אמנם לא מגיע למספרים האלה - לפעמים כן אגב – אבל גם שם רק ב-30% מהמקרים ספקים מקבלים את התשלומים בזמן.

שלי יחימוביץ': בכל יתר הפעמים זה הרבה יותר מזה, ומגיע גם למספרים אימתניים ממש.

שלי יחימוביץ': צריך להזכיר, דווקא אני שמתעסקת הרבה בזכויות עובדים שכירים, חייבת לומר שעצמאים ובעלי עסקים קטנים ובינוניים לפעמים מופקרים פי כמה וכמה מעובדים שכירים.

שלי יחימוביץ': אין עליהם חוקי מגן, אין חוקי עבודה.

שלי יחימוביץ': שכרם מולן בראש חוצות, והגיע הזמן לשים קץ לתופעה הלא מוסרית והלא כלכלית הזאת.

שלי יחימוביץ': גם המדינה מקרינה על הסקטור הפרטי.

שלי יחימוביץ': החוק הזה, כפי שהוא מובא כאן, איתן, אתה צודק - הוא לא מושלם.

שלי יחימוביץ': יש בו פשרות.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שהפשרה עם הרשויות המקומיות היא הגיונית, כיוון שגם הרשויות המקומיות לא מקבלות את הכסף שהן צריכות לקבל מהמדינה.

איתן כבל: זה דומינו.

שלי יחימוביץ': נכון, זה דומינו.

איתן כבל: בוקר טוב לנשיא הכבוד של הוועדה.

שלי יחימוביץ': כיוון שיש כאן ההתליה בין התשלומים שהמדינה מעבירה על הפרויקט לרשות המקומית לבין התשלום לספקים, זה נראה לי הוגן דיו, למרות שבטח יהיו כאלה שלא יהיו מרוצים מזה.

שלי יחימוביץ': כמובן, אנחנו צריכים לעשות הכול במקביל, כדי שהרשויות יקבלו את הכספים שמגיעים להן בזמן.

שלי יחימוביץ': וגם יש כאן חוסרים קטנים כאלה ואחרים, כמו מערכת הבריאות שמוחרגת ותקבל הסדרים אחרים – על זה נצטרך לעבוד במקביל.

איתן כבל: שלא נמצא עצמנו בסוף הדיון, שמרוב החרגות לא נמצא עצמנו בסוף עם חוק ריק.

איתן כבל: מזה צריך להיזהר.

שלי יחימוביץ': אם כי אני חייבת לומר – שוב, זה לא אידיאלי.

שלי יחימוביץ': איתן, הייתי רוצה שיהיה שוטף פלוס 30 מוחלט בסקטור הציבורי, ברשויות ובסקטור הפרטי.

איתן כבל: יודעים שפשרות נצטרך לעשות.

איתן כבל: ברור לנו.

איתן כבל: השאלה היא איפה הקו שנצטרך לשים באותן פשרות, שלא נגחך את עצמנו.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שהחוק הזה במתכונתו הממשלתית הוא לא מגוחך, הוא צעד מאוד-מאוד משמעותי.

שלי יחימוביץ': אני הייתי מציעה לנסות לפתור פה את המחלוקות, אבל ככל שניתן להעביר את החוק אז איז- - -

איתן כבל: החוק הזה – אני אומר לך וגם אמרתי לך את זה בסוף המושב הקודם - אני רואה בו משימה להעביר אותו בכנס הזה.

שלי יחימוביץ': בוא נעביר אותו היום.

איתן כבל: קשה לי קצת לראות שהוא עובר היום.

איתן כבל: הלוואי.

איתן כבל: קודם כל נשמע את כולם ונראה איפה בדיוק נקודות ההשקה ונקודות המחלוקת.

איתן כבל: אני יכול להתחייב, שנעשה הכול הכי מהר שאפשר.

איתן כבל: אבל אין לנו שום רצון – גם לתפישתי, באידיאולוגיה האישית שלי, אין לי שום כוונה לעשות מעשה שיעכב את התהליך, שסוף-סוף – גם אם הוא ייצא חוק חסר, לאין שיעור הוא יהיה יותר טוב מהמצב הקיים.

איתן כבל: זה ברור.

איתן כבל: תודה, שלי.

איתן כבל: רועי, בבקשה.

רועי פולקמן: בקצרה.

רועי פולקמן: זה מאוד משמח, כי אתמול במקרה ישבתי עם בעלי עסקים באזור שוהם, והנושא של משך התשלומים עלה שוב ושוב, על פערים.

רועי פולקמן: אני בעיקר אומר, אני חושב שפריצת הדרך שצריך להגיע אליה זה סיפור הרשויות המקומיות.

רועי פולקמן: כפי שאנו יודעים, ברמת הממשלה התקנות כבר קיימות, ובמידה מסוימת בוודאי במשרדי הממשלה הבעיה היא יחסית קטנה יותר.

רועי פולקמן: הבעיה האדירה קיימת בשלטון המקומי.

רועי פולקמן: בעיניי כאן עוד יש לנו דיוקים לעשות.

רועי פולקמן: שוב – נצטרך להגיע לפשרות – כן שאלת סכום, לא שאלת סכום.

רועי פולקמן: יש סימן שאלה עם הנושא של העבודות הקבלניות.

רועי פולקמן: עלתה הסוגיה, האם בפועל זה מיטיב או אולי חלילה מרע, כי אנחנו צריכים להיזהר ממצב שבו אנחנו פתאום אומרים - הבסיס הוא שוטף פלוס משהו, ומשם זו כבר חריגה, ופתאום אנחנו קובעים בחוק שצריך לשלם ב-75 או 70 יום או 90 יום.

רועי פולקמן: זה דווקא לא בטוח.

רועי פולקמן: פה יש לי סימן שאלה על סיפור העבודות הקבלניות, צריך להבין.

רועי פולקמן: בעיקר אומר, ופה הנקודה החשובה – איפה שזה בק טו בק עם המדינה, ניחא, אבל יש לא מעט פרויקטים שהכסף כן נמצא ברשויות המקומיות, ואז אין סיבה.

רועי פולקמן: איפה שאתה אומר:

רועי פולקמן: אני מחכה בסוף שנה להתחשבנות עם המדינה - זה פרויקטים מאוד מסוימים.

רועי פולקמן: יש לא מעט פרויקטים שהכסף נמצא בשלטון המקומי, ובעיקר אגב, וזו סוגיה, בתאגידים העירוניים, שבסוף אצלם יש לא מעט פעמים את הכסף הזה, ואם אנחנו עכשיו נאמר להם: תשלמו שוטף פלוס 90, יכול להיות שאפילו עשינו כאן בנץ' מארק בעייתי, כי פתאום אמרנו להם: החוק קבע שוטף פלוס 90, אז כולה איחרנו בחודש, או שוטף פלוס 70 על עבודות קבלניות.

רועי פולקמן: את הדבר הזה אנחנו צריכים לתקן.

שלי יחימוביץ': עסקאות בנייה בתשתית.

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: זה הרבה מאוד פרויקטים.

רועי פולקמן: לכן על העניין הזה, אשמח שתכף נפתח אותו, כיוון שכאן צריך לשים לב שלא באנו לברך ויצאנו מקללים.

רועי פולקמן: צריך להיזהר עם העניין הזה.

רועי פולקמן: וכמובן, כל הגופים הסטטוטוריים.

רועי פולקמן: בעניין הזה יש כאן פריצת דרך.

רועי פולקמן: יאללה, בואו נצא לדרך, ונסיים עם זה כמה שיותר מהר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת פרי, בבקשה.

יעקב פרי: אני כמובן גם מבקש לברך על הצעות החוק.

יעקב פרי: אני חושב שהן הצעות חוק חשובות, שבאות להסדיר פעם אחת ולתמיד את מוסר התשלומים שאפשר לומר שהוא פגום, לקוי; אפילו לפעמים גורם למשבר בעסקים - אני אומר את זה בהמעטה.

יעקב פרי: אני מבקש לשמוע – ואני מניח שזה מה שיקרה – במיוחד את קולם של נציגי העסקים הקטנים והבינוניים, שלפי מיטב ידיעתי, הם הסובלים העיקריים ממוסר התשלומים הקיים, שמאפשר מספר גדול – לרוב לטעמי מוגזם, אפילו מוגזם מאוד - של ימי אשראי.

יעקב פרי: שיפור החקיקה, הצעת החוק, למרות שאפשר לדון בו ואפשר לשנות, אני בהחלט בכיוון של מה שהספקתי לשמוע משארית דבריה של שלי, היא להריץ את החקיקה הזאת, למרות שאפשר לדון.

יעקב פרי: אני רואה שיש במשרדי הממשלה שוטף פלוס 30, ובעסקאות בנייה תשתית שוטף פלוס- - -

רועי פולקמן: 90.

יעקב פרי: 90, כי אפשר יהיה לדון בלי סוף.

יעקב פרי: אני חושב שהכיוון הוא כיוון נכון.

יעקב פרי: הערה אחרונה.

יעקב פרי: אני לא בטוח, שכלי ההרתעה, אדוני היושב-ראש, שמוצעים בהצעת החוק הממשלתית, כמו תוספת תשלומי הצמדה וריבית, יהיו באמת התרעה או הרתעה, אם אפשר לקרוא, מספקת, לעמידה בזמני התשלום.

יעקב פרי: אם כבר, הייתי מציע לדון בהחמרה של אמצעי ההרתעה האלה.

רועי פולקמן: לכאורה ההרתעה זה הריבית.

שלי יחימוביץ': פרי, אני חושבת שהסנקציה היא מאוד משמעותית.

שלי יחימוביץ': זה ריבית של 8%.

שלי יחימוביץ': זה הופך את זה למשתלם שיעכבו לך את התשלום.

שלי יחימוביץ': זה רווח שהוא יותר מכל תוכנית חיסכון.

יעקב פרי: אני בעד הרצת החוק.

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת פרי.

איתן כבל: נתחיל עם המדינה – משרד הכלכלה, משרד האוצר.

איתן כבל: חברים, אל תעשו התעמלות עם האצבעות.

איתן כבל: אתן לכל מי שנרשם את האפשרות לדבר ולהציג את הדברים בצורה מסודרת, כי אני מאלה שמאמינים בדיון שפותח ויודע להביא את הנקודות.

איתן כבל: גם ארצה לשמוע את היועצת המשפטית, אם יש לה רצון לומר והתייחסויות בהמשך לישיבה שקיימת אתמול עם נציגי הממשלה.

איתן כבל: כן, רן קויתי.

<רן קויתי: רן קויתי, מנהל הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים במשרד הכלכלה והתעשייה.

שלי יחימוביץ': אתה קרוב של נסים קויתי?

<רן קויתי: לא, אבל זה נשאל פעם ביום בערך.

<רן קויתי: כפי שאמרו חברי הכנסת המכובדים, זה נושא לא חדש.

<רן קויתי: זה נושא שנדון כבר בוועדה הזאת מספר פעמים.

<רן קויתי: היו הצעות חוק פרטיות עד עכשיו, של שלי יחימוביץ, רוברט אילטוב, רועי פולקמן ועוד חברי כנסת שהובילו את הנושאים האלה יחד עם הגופים הכלכליים שמייצגים את העסקים הקטנים והבינוניים.

<רן קויתי: בתקופת השר אריה דרעי קיבלנו הנחיה, לקדם את הנושא הזה, ובאמת התבססנו על כל אותם דיונים שהיו בהצעות החוק הפרטיות.

<רן קויתי: לאחר מכן קיבלנו רוח גבית גם מראש הממשלה שהפך להיות שר הכלכלה וגם משר האוצר.

<רן קויתי: זה מבוסס על דירקטיבה אירופאית, על חוקים אחרים שקיימים בעולם.

<רן קויתי: זה משהו שמחוקק היום כמעט בכל מדינות העולם המפותח.

<רן קויתי: בתכל'ס, הנושא הזה לא קורה לבד אלא רק שיש חוקים; זה לא רק במדינת ישראל שלא משלמים אלא גם במקומות אחרים, וגם שם עשו חוקים דומים.

<רן קויתי: החוק הזה מבוסס גם על הנושאים האלה.

<רן קויתי: זה לגבי הבסיס לחוק.

<רן קויתי: למה צריך את החוק הזה.

<רן קויתי: בגדול, דיברו על חלק מהדברים, אבל אם אתם רואים את ממוצע ימי האשראי לספקים, אתם רואים שיש פער גדול בין עסקים שהם גדולים לעסקים שהם קטנים.

<רן קויתי: גם בתוך המגזר הציבורי הפרטי, העסקים הקטנים מקבלים פחות ימי אשראי מהעסקים הגדולים, ומצד שני, הם נותנים פחות ימי אשראי לספקים שלהם.

<רן קויתי: כך נוצר פער שהוא משמעותי, שיותר צורך באשראי באותם עסקים קטנים, בעצם מעבר של הצורך האשראי הזה מעסקים גדולים, שיכול להיות שיכלו לקבל את האשראי, לעסקים קטנים, ואם אנחנו מסתכלים על אשראי, ואנחנו רואים שהאשראי הבנקאי - למרות שבשנים האחרונות יש שיפור מאוד משמעותי באשראי הבנקאי לעסקים הקטנים והבינוניים, עדיין העסקים הקטנים והבינוניים לא מקבלים את האשראי באופן יחסי לתרומה שלהם ברמת התוצר.

<רן קויתי: כשאנחנו מדברים על באילו ריביות הם מקבלים את זה, אנחנו רואים שגם פער הריבית הוא מאוד משמעותי.

<רן קויתי: העסקים הקטנים מקבלים את האשראי בפער של פי שניים בממוצע מהעסקים הגדולים.

איתן כבל: רק טורקיה מנצחת אותנו מלמטה, בפערים של ימי האשראי של המגזר העסקי.

<רן קויתי: אנחנו רואים פה פער ריבית גדול מאוד לרעת העסקים הקטנים, חוסר אשראי, ובעצם מעבר של צורכי אשראי מגופים ציבוריים ומגופים פרטיים גדולים לאותם עסקים קטנים, שגם כך מתקשים לקבל את האשראי, וכשהם מקבלים אותו, מקבלים אותו בריבית גבוהה.

<רן קויתי: לכן צריכה להיות פה מעורבות ממשלתית.

איתן כבל: אני מציע- - -

<רן קויתי: זה השקף האחרון.

<רן קויתי: מה שיש פה זה עיקרי הוק.

<רן קויתי: אפילו אין צורך שאגיד אותם.

<רן קויתי: נשאיר את השקף הזה כשקף פתוח.

איתן כבל: נקריא את זה – משרדי משמלה – שוטף פלוס 30, עסקאות בנייה ותשתיות – שוטף פלוס 70, רשויות מקומיות – שוטף פלוס 45, ובעסקאות בנייה ותשתית – שוטף פלוס 90, או עשרה ימים לאחר קבלת תקציב מהמקור החיצוני.

איתן כבל: גופים ציבוריים – שוטף פלוס 45, אלא אם כן נקבע אחרת בחוזה.

איתן כבל: עסקים – שוטף פלוס 45, אלא אם נקבע אחרת בחוזה.

איתן כבל: מערכת הבריאות תקבל הסדרים אחרים לסוגים מסוימים של עסקאות.

<רן קויתי: שני דברים שאני רוצה לחדד.

<רן קויתי: הנושא הראשון הוא הנושא של הסקטור הפרטי.

<רן קויתי: בסקטור הפרטי החוק לא נכנס כחוק מחייב.

<רן קויתי: הוא הסדר דיס פוזיטיבי.

<רן קויתי: זה אומר שאם קבעת משהו בחוזה, מה שקבעת בחוזה הוא שתופס, אבל אם אין התייחסות לנושא התשלום, מועדי התשלום והפיגורים בגין התשלום בחוזה שחתמת, אז החוק תופס.

רועי פולקמן: לאילו סעיפים?

<רן קויתי: גם לגופים הציבוריים וגם בעסקים.

<רן קויתי: כתוב: אלא אם נקבע אחרת בחוזה.

<רן קויתי: זה אומר שזה הסדר דיס פוזיטיבי.

<רן קויתי: רק אם אין משהו אחר שנקבע.

<רן קויתי: לגבי מערכת הבריאות - הנושא הזה כבר עלה; אני רוצה לתת הבהרה – במערכת הבריאות יש עסקאות שהן מתוקף חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

<רן קויתי: העסקאות האלה הן גם מפוקחות במחירים מפוקחים.

<רן קויתי: אנחנו חושבים שכניסה שם לנושא של מתי משלמים ואין משלמים - אין בה צורך בחוק הזה, מאחר שזה משהו שמפוקח כבר במסגרת החוק.

איתן כבל: כשנגיע לזה.

<רן קויתי: ועוד דבר שצריך לחדד – אם לא משלמים בזמן, אחרי 30 יום משלמים ריבית פיגורים.

<רן קויתי: ריבית הפיגורים עומדת היום על סביבות 7.5%.

<רן קויתי: אם חוזרים לשקף הקודם, שמדבר על שיעור הריבית שהעסקים מקבלים בממוצע מהבנקים, זה קרוב מאוד לריבית שהעסקים מקבלים, ולכן אנחנו חושבים שהריבית הזו היא פיצוי הולם על הזמן שעבר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: רק אקריא ממרכז המחקר והמידע – 33% מהחשבוניות משולמות בזמן, עד 45 ימי אשראי.

איתן כבל: 14% משולמות לפני הזמן, וכ-19% - בזמן.

איתן כבל: שאר החשבוניות, המהוות כ-67% מהחשבוניות, אינן משולמות בזמן, כאשר כ-44% משולמות באיחור של עשרה ימים, כ-23% מהחשבוניות - באיחור של מעל 10 ימים.

איתן כבל: במדגם נמצאו כי גם אחוז מהחשבוניות שולמו באיחור של יותר מ-180 ימים.

איתן כבל: תודה, רן קויתי.

איתן כבל: נציג האוצר, בבקשה.

<עוזי שר: עוזי שר, החשבונאי הראשי.

<עוזי שר: אוסיף שני דברים על מה שרן אמר.

<עוזי שר: הנושא הראשון, שמבחינת הימים, הבסיס היה שלא נתפשר על הבדיקות לבקרה, שזה אל"ף-בי"ת מבחינת התהליכים, כדי שלא יהיו לנו אירועים חריגים.

איתן כבל: אני רק רוצה לומר לך, החשבוני הראשי – פעם ראשונה אני שומע את המושג הזה.

איתן כבל: נגנבתי עליו...

איתן כבל: אני רוצה לומר לך, אתה כבר מדאיג אותי, כי אתה יכול להושיב שני אנשים כדי שיבדקו את החשבונות, והם לא יעשו שקר בנפשם.

איתן כבל: הם יגידו: נכון, החוק כתוב.

איתן כבל: אתה רוצה שאעשה משהו שיפגע או שיגרום למדינה להוציא כסף שהיא לא צריכה להוסיף, ואנשים רמאים?

איתן כבל: אני מכיר את כל ההרצאות פה.

איתן כבל: הדברים האלה, וזה גם יבוא לידי ביטוי פה – אני כבר אומר לך - שאנחנו לא – אני אומר את המשפט שחוזר עליו כמעט בכל חוק.

איתן כבל: היה לי המטה הכי טוב בעולם, והמלחמה באה והרסה לי אותו.

איתן כבל: בסוף-בסוף נכין את החוק, הוא יהיה מסודר, ובסוף מי שיצטרך להוציא אותו מן הכוח אל הפועל לא יהיה כוח אדם, אז ממילא לא עשינו כלום.

איתן כבל: אני אומר את זה, כי ירידת שמיעה יש לי, אבל יש דברים מסוימים שאני מקשיב טוב.

<עוזי שר: ההערה השנייה שלי היא חשובה.

<עוזי שר: השקנו פורטל ספקים.

<עוזי שר: הכול שקוף בפני הספקים.

<עוזי שר: הם רואים את המצב של החשבוניות, הם יכולים להגיש את זה באופן אלקטרוני, הם רואים באיזה תהליך זה נמצא במשרד.

<עוזי שר: אם זה נדחה, כתוב למה.

<עוזי שר: אין דיבורים בעל-פה.

<עוזי שר: אין להחביא חשבוניות במגרה, ואין להעלים דברים.

<עוזי שר: זה אל"ף-בי"ת בכל הנושא של הבקרה.

<עוזי שר: כאן אני גם קורא לכל הספקים להירשם, כי אחת הבעיות הקשות ביותר- - -

איתן כבל: עזוב.

איתן כבל: זה לא מדור פרסומי היום.

<עוזי שר: זו אחת הבעיות בדברים האלה, אין מה לעשות.

יעקב פרי: מה זאת אומרת, לספקים להירשם?

<עוזי שר: ספקים, חלק גדול נוח להם – נוח להם במצב הנוכחי.

<עוזי שר: בכל מקרה, החל מתחילת 2017 תהיה חובה, לעבוד אתנו בצורה ממוחשבת.

איתן כבל: אני מבקש שבלי קשר, אדוני יוציא לוועדה, כאשר אמת במובן ההתנהלותי - איך אתם תגרמו לזה שייצא חוק מתחת ידינו, ולא נמצא עצמנו מתעכבים על עניינים כאלה ואחרים.

איתן כבל: אוקיי?

איתן כבל: תודה לחשבונאי הראשי.

איתן כבל: בבקשה.

<אתי בנדלר: בוקר טוב לכולם.

<אתי בנדלר: אני רוצה לומר משהו כללי לגבי הצעת החוק הזו, שמצד אחד, היא מאוד-מאוד מחממת את הלב, ואני שותפה לשמחה הכללית, שמאפשרת סוף-סוף כעמדת ממשלה, לעגן את הנושא של מוסר התשלומים בחוק.

<אתי בנדלר: מצד שני, אני מאוד מודאגת מכמות ההחרגות הקיימת בחוק, או שהחוק מסמיך את השרים.

<אתי בנדלר: אני מייד אכנס.

<אתי בנדלר: אומר באופן כללי.

<אתי בנדלר: אעיר את הערותיי בסעיפים הרלוונטיים.

<אתי בנדלר: ההתייחסות שלי כרגע היא התייחסות על, ממעוף הציבור.

<אתי בנדלר: קודם כל, אתן דוגמה.

<אתי בנדלר: לגבי רשויות מקומיות, שכולם שמחים על כך שסוף-סוף מכפיפים אותן גם להצעת החוק, אבל בהצעת החוק נאמר שאם עסקה ממומנת בחלקה ממקור מימון חיצוני, ניתן לדחות את התשלום עד קבלת אותו תשלום.

<אתי בנדלר: בדרך כלל אנחנו יודעים שתשלומי העברה שיש לרשויות מקומיות הם לאו דווקא פר פרויקט; הם באופן כללי.

<אתי בנדלר: מה שאומר שכמעט על כל התקשרות תוכל לטעון כל רשות מקומית, שחלקו ממומן מתשלום חיצוני- - -

רועי פולקמן: חלקו.

<אתי בנדלר: יכול להיות גם אחוז אחד מהתקשרות מאוד גדולה.

<אתי בנדלר: תטען כך הרשות המקומית, וזה כבר מאפשר לרשות המקומית לדחות- - -

רועי פולקמן: שיהיה ברור – לא מדובר על תקציבי העברה לרשות; אם זה כסף ייעודי לפרויקטים.

רועי פולקמן: לא שתקציב ההעברה לרשות המקומית זה השתתפות מקומית.

<אתי בנדלר: יכול להיות שזה מה שצריך לומר, וזה לא מה שנאמר, לא מה שמוצע.

רועי פולקמן: אז צריך לתקן את זה.

רועי פולקמן: חיצוני – הכוונה היתה לפרויקט.

<אתי בנדלר: אני ביררתי את זה אתמול עם נציגי הממשלה.

<אתי בנדלר: לא זה מה ששמעתי, ואם כך הדברים – מצוין.

<אתי בנדלר: יבוא בנוסח.

רועי פולקמן: נדייק את זה.

<אתי בנדלר: הערה נוספת, והיא אולי המטרידה ביותר.

<אתי בנדלר: בהתאם לאחד מסעיפי הצעת החוק, הממשלה רשאית להורות לשרים – השרים זה שר האומר ושר הכלכלה – להתקין תקנות לאופן החלת החוק על משרדי הממשלה.

<אתי בנדלר: ואם היא הורתה כאמור, השרים רשאים לסטות מכל – ואני משתמשת במילה מכל – מכל הוראות החוק.

<אתי בנדלר: בעצם ניתן על-ידי תקנות, על-ידי החלטת ממשלה, לאיין את החוק המוצע לגמרי.

<אתי בנדלר: במאמר מוסגר אומר, שאפילו לגבי הנושא הזה, בהתאם למוצע, זה ללא פיקוח פרלמנטרי.

<אתי בנדלר: כלומר אפילו סטייה מהסדרים ראשוניים, בהתאם למוצע כרגע, זה ללא פיקוח פרלמנטרי, כשבהתאם למוצע בכלל, בשום נושא אין פיקוח פרלמנטרי.

<אתי בנדלר: אני הבהרתי אתמול שלא יעלה על הדעת שנאפשר את זה.

איתן כבל: למה לא יעלה על הדעת?

איתן כבל: עובדה שכן.

<אתי בנדלר: שהכנסת תאפשר את זה.

<אתי בנדלר: ועוד הערה קצרה לדבריו של החשבונאי הראשי.

<אתי בנדלר: הוא מדבר כמובן על התקשרויות עם משרדי הממשלה, אבל תחולת החוק היא הרבה יותר רחבה.

<אתי בנדלר: אני לא מדברת רק על רשויות מקומיות שכבר הזכרנו, ו-וודאי אני לא מדברת על ספקים במגזר הפרטי, אלא על כל המגזר הציבורי שאינו משרדי ממשלה, שהצעת החוק חלה עליהם, כמו תאגידים סטטוטוריים, כמו חברות ממשלתיות וכך הלאה.

<אתי בנדלר: לכן לדעתי, הצעת החוק, למרות שאני באמת שמחה אתה, אני חושבת שיהיה צורך להכניס לא מעט תיקונים.

<אתי בנדלר: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אנחנו נפתח את הדיון גם לאורחים ולנציגים השונים.

איתן כבל: רועי כהן, נשיא לה"ב, לשכת ארגון העצמאיים.

איתן כבל: אני מבקש חברים שכל אחד יציג את הזווית שלו, אבל מאוד-מאוד ממוקד.

איתן כבל: בבקשה, רועי.

<רועי כהן: בוקר טוב לכולם.

<רועי כהן: ראשית אני מבקש להודות ליושב-ראש הוועדה, שבניגוד להרבה דברים שאתה רואה בכנסת, עמד במילה שלו, כאשר התחייב באירוע של לה"ב שהנושא הראשון שיגיע לוועדת הכלכלה לאחר הפגרה- --

איתן כבל: ההתחייבות שלי לשלי.

איתן כבל: אני חייב לעמוד בה.

<רועי כהן: ארגון לה"ב, חברת הכנסת יחימוביץ, מלווה את הנושא הזה הרבה יותר מחמש שנים.

<רועי כהן: מתכתובות שיש לי – למעלה מעשר שנים, כאשר הרבה חברי כנסת באו והלכו והציעו את ההצעה הזאת של הסדרת נושא מוסר התשלומים, ולא קרה דבר, אבל הפעם באמת אנחנו מברכים על הקידום של הצעות החוק.

<רועי כהן: אנו חושבים שזו ההזדמנות הנכונה להתמודד עם הנוהג המקומם הזה, שמדינת ישראל בעצם מבקשת הלוואה מבעלי עסקים כל חודש, בלי לקחת על זה שום אחריות, וכל חודש בעלי העסקים והספקים בישראל בעצם מממנים את מדינת ישראל ללא שום סיבה, ואתה אמרת שוטף פלוס 180.

<רועי כהן: יש גם שוטף פלוס אף פעם.

<רועי כהן: לכן אנחנו במקרה הזה מברכים על ההסדרה.

<רועי כהן: אבל לצד זה, אנחנו באים להגיד, וצדקה, ואני מסכים עם כל מילה של היועצת המשפטית של הוועדה עוד אתי בנדלר, שיש פה הרבה החרגות והסמכות שמאפשרים בחסות החוק לא לשלם בזמן, כלומר אם היום לרשות מקומית היה לא נעים לשלם לא בזמן, היו יכולים אולי אפילו לקחת אותה לבית משפט, ואפשר היה לומר - היום היא תוכל לומר: אני לא קיבלתי את הכסף מהמדינה, ולכן אני לא משלמת לך.

<רועי כהן: מרגע שקיבלתי את הכסף יש לי עוד עשרה ימים מיום שקיבלתי את הכסף.

<רועי כהן: אשלם לך.

<רועי כהן: אני בחסות החוק לא משלמת לך בזמן.

<רועי כהן: נכון שזו לא מטרת הרשות המקומית, ואני בטוח שזו לא כוונתם, אבל בעצם זה שיש את זה כרגע בחוק, זה יאפשר להם לעשות את זה.

<רועי כהן: צריך גם לקרוא לילד בשמו.

<רועי כהן: מה זה מימון חיצוני?

<רועי כהן: רווחה זה מימון חיצוני.

<רועי כהן: חינוך זה מימון חיצוני.

<רועי כהן: תחבורה זה מימון חיצוני.

<רועי כהן: תשתיות זה מימון חיצוני.

<רועי כהן: צריך לומר את זה.

<רועי כהן: כל הנושא של רשויות מקומיות זה דרך מימון חיצוני של מדינת ישראל.

<רועי כהן: עכשיו, ישב המחוקק בשנת 1995, וקבע חוק.

<רועי כהן: יש חוק שמופיע בספר החוקים של מדינת ישראל, נקרא – חוק הרשויות המקומיות, העברת תשלומים מהמדינה, התשנ"ה-1995, שקובע שמדינת ישראל מחויבת לשלם תוך 60 יום לרשויות כל דבר שקשור לחלק שלהם.

<רועי כהן: מענק, תשלומי העברה – כל דבר תוך 60 יום.

<רועי כהן: אבל מה קרה – 21 שנה דוחים את החוק הזה בחוק ההסדרים.

<רועי כהן: 21 שנה חוק, שהוא חוק של מדינת ישראל, נדחה על-ידי הכנסת, שחוקקה את החוק כדי לא לעמוד בו.

<רועי כהן: זה לא נתפס.

<רועי כהן: לכן עכשיו לבוא ולהסדיר את זה שרשויות מקומיות לא יקבלו בזמן את הכסף ממדינת ישראל, זה פשוט לא בהגיוני.

<רועי כהן: מדינת ישראל קבעה שצריך לשלם תוך 60 יום.

<רועי כהן: אין שום מניעה מלשלם להם, ואז כל השרשרת הזו תהיה בזמן.

<רועי כהן: ישלמו בזמן לרשות מקומית, היא תשלם בזמן.

<רועי כהן: זה לא שאני המצאתי את הגלגל.

<רועי כהן: יש חוק שחתום עליו בייגה שוחט, חתום עליו יצחק רבין ז"ל ראש הממשלה, שר הפנים, כולם.

שלי יחימוביץ': בחוק ההסדרים הנוכחי הוא יעלה שוב?

שלי יחימוביץ': אתה מטיל עלינו משימה חשובה.

<רועי כהן: אני מטיל עליכם משימה – תחילתו של חוק זה החל מיום כ"ה בתמוז התשע"ו, 31 ביולי 2016.

<רועי כהן: כלומר שאם אף אחד מחברי הוועדה פה לא ייתן לחוק הזה להידחות, אנחנו נתחיל ב-30, וב-1 באוגוסט 2016 תהיה בשורה לכל העסקים בישראל, שהחוק הזה נכנס לתוקף, ומדינת ישראל תצטרך לשלם תוך 60 יום לרשויות המקומיות.

<רועי כהן: לגבי החרגת העבודות הקבלניות וההנדסיות.

<רועי כהן: אני חושב שמה שאמר חבר הכנסת רועי פולקמן הוא נכון.

<רועי כהן: יכול להיות שאנחנו מרעים את המצב שלהם במקום להיטיב אתם.

<רועי כהן: אין שום סיבה שאנחנו נקבע בחוק בחוק שרשויות מקומיות ישלמו 90 יום לנושא של עבודות קבלניות והנדסיות.

<רועי כהן: אני חושב שצריך לייצר פה רק עבודה ספציפית בהיקף ענק, בסוג של היקף.

<רועי כהן: לא עכשיו על כל עבודת טרקטור נצטרך לחכות 90 יום.

<רועי כהן: עוד דבר אחרון.

<רועי כהן: מעבר לעובדה שלה"ב כל השנים דרשה את הנושא של מוסר התשלומים, אנחנו מבקשים מחברי הוועדה – הסחבת הזאת הביאה למצב, ורק מהנתונים של הלמ"ס, 10,000 עסקים בשנת 2015 נסגרו כתוצאה מתזרים כספי.

<רועי כהן: לא אני הבאתי את הנתונים האלה.

<רועי כהן: אלה הנתונים הקיימים.

<רועי כהן: 10,000 עסקים נסגרו כי לא היתה להם היכולת לקבל אשראי.

<רועי כהן: לכן מה שאתם הולכים לתקן פה זה משהו שיביא בשורה אמתית לעסקים בישראל.

<רועי כהן: זו בשורה שתאפשר להם לקבל את הכסף שלהם בזמן, תאפשר להם לכלכל את צעדיהם.

<רועי כהן: כל המשק ייכנס לסוג של הסדרה, ולכן אני מבקש לעשות את זה כמה שיותר מהר.

<רועי כהן: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מוטי שפירא, בבקשה.

<מרדכי שפירא: אעשה את זה קצר.

<מרדכי שפירא: אני עכשיו מהצד של איגוד לשכות המסחר בנושא עסקים קטנים.

<מרדכי שפירא: חברים, 3.4 מיליון עובדים שכירים.

<מרדכי שפירא: הרגילו את כולם שמשלמים להם עד 9 בחודש.

<מרדכי שפירא: אין בלתו.

<מרדכי שפירא: אותו דבר צריך ללכת פה.

<מרדכי שפירא: צריך להתחיל להרגיל את המשק לכיוון הזה.

<מרדכי שפירא: תזכרו – -3.4 מיליון עובדים 2.3 הם בעסקים קטנים ובינוניים, או רובם, שהם מחויבים לשלם לאנשים עד 9 בחודש, ואין בלתו.

<מרדכי שפירא: לכן צודקת היועצת המשפטית, וגם צדק יושב-ראש הוועדה שאמר את זה בהתחלה.

<מרדכי שפירא: הרי באמת התחלנו את זה לפני שנים.

<מרדכי שפירא: פה כל נקודת שיווי המשקל הפוליטית הציבורית היא לא לתת לחוק הזה, שהוא חוק טוב, להתמסמס.

<מרדכי שפירא: ללכת ל-80,000 חריגים.

<מרדכי שפירא: גם בעלי עסקים רוצים לשמעו שהמדינה עשתה חוק ברור, ולא שכל דבר אתה צריך משפטן להבין אם זה כן עומד בחוק וזה לא עומד בחוק.

<מרדכי שפירא: קונקרטית, עבודות הנדסה בנאיות בסעיף 3ב זו הגדרה כללית מדי.

<מרדכי שפירא: מי שמכיר מה זה עבודות הנדסה בנאיות - צריך לפרק את זה.

<מרדכי שפירא: לדעתי, יכול להיות שצריך להגדיר רק מגודל מסוים.

<מרדכי שפירא: שתיים, מה שנאמר פה נכון לגבי הנושא של יכולת לתקן את זה מפעם לפעם.

<מרדכי שפירא: לא מקובל עלינו שהגופים הציבוריים, אלא אם כן קבעו הצדדים – חברים, אין סיבה שאוניברסיטה לא תשלם בזמן.

<מרדכי שפירא: כמו שמשלמת למרצים שלה, תשלם בזמן לבעלי העסקים שנותנת להם.

רועי פולקמן: גם פה אני מסכים שההסדר הזה – ושוחחתי על זה עם הצוות שניסח את החוק – אמרו: הן נכונות במיליונים.

רועי פולקמן: גם פה - קראת לו: ההסדר הדיספוזיטיבי הזה – הוא חייב להיות רק מגודל מסוים.

רועי פולקמן: כלומר לא יכול להיות שאוניברסיטה – אם היא קונה מכונה ב-3 מיליון דולר, אני אומר: בסדר, תחריג, ואם כתוב בחוזה: שוטף פלוס משהו – שיהיה.

רועי פולקמן: אבל לשוטף רגיל, על פרויקטים רגילים, למה להחריג אותם, שבחוזה יהיה כתוב: שוטף פלוס 120?

רועי פולקמן: על היקפים גדולים - אפשר לחיות עם זה.

<מרדכי שפירא: אני מדבר קונקרטית על הנקודות.

<מרדכי שפירא: לסעיף 3ג – גם גופים מתוקצבים וגם אויברסיטאות - לא יהיה דיס פוזיטיבי.

<מרדכי שפירא: הם צריכים לשלם בזמן.

<מרדכי שפירא: לגבי הקלות ופטורים, אני מציע שמנגנון הפיקוח על הקלות ופטורים יהיה באמצעות הוועדה.

<מרדכי שפירא: זה לא רק החלטה של שר זה עם שר אחר; באישור ועדת הכלכלה.

<מרדכי שפירא: שיהיה מנגנון פיקוח ציבורי על הקלות.

איתן כבל: אנחנו אוהבים את זה.

<מרדכי שפירא: עוד שניים-שלושה דברים.

<מרדכי שפירא: הסוכנות לעסקים קטנים היא השחקן המרכזי פה באכיפה.

<מרדכי שפירא: תזכרו – יש בעיה באכיפת החוקים האלה.

<מרדכי שפירא: עסק קטן, שמתחיל להתלונן בלי שיש לו גב – מוחקים אותו מהרשימות.

<מרדכי שפירא: אם אתה בעייתי ואתה מתלונן שלא נתנו לך בזמן - מוחקים אותך מהרשימה.

<מרדכי שפירא: לכן הסוכנות צריכה להתחזק בתחום הזה, ולהיות הגורם המרכזי לאכיפה ולציבור כגורם המרכזי לאכיפת החוק, וצריך גם לקבוע כללי אכיפה מאוד ברורים.

<מרדכי שפירא: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אליאב בן-שמעון, מנכ"ל התאחדות בוני הארץ, בבקשה.

<אליאב בן שמעון: שלום, אדוני היושב-ראש.

<אליאב בן שמעון: כעיקרון, התאחדות בוני הארץ בהחלט בעד החוק.

<אליאב בן שמעון: רק אנחנו- - -

איתן כבל: יש הרבה "רק" בדיון הזה.

שלי יחימוביץ': הרבה "אבל"-ים.

<אליאב בן שמעון: בהחלט אנחנו מתנגדים למועדים שקבועים בחוק, ותכף אסביר למה – בהצעת החוק, ובאפליה של העולם הקבלני או העולם הזה שמתעסק בעבודות הנדסה, שלא ברור בכלל מניע; קל וחומר שאם מדברים על עסקים קטנים ובינוניים, אני רוצה לסבר את האוזן – 90% מהעסקים בענף הבנייה מוגדרים עסקים קטנים ובינוניים.

<אליאב בן שמעון: לא כולם אצלנו מגה ולא כולם זה אפריקה ישראל או שיכון ובינוי, שיש להם אורך זמן, וגם חברות שיש להן אורך זמן לספוג מצב של תשלומים, בכביש 1, אחת החברות המפוארות במדינת ישראל בענף התשתיות, כתוצאה מלוח זמנים של תשלומים של גורמי ממשלה, נאלצה לפשוט את הרגל.

<אליאב בן שמעון: לא ברור בכלל מה עומד אחרי ההצעה שישלמו לענף הבנייה והתשתיות שוטף 70, כאשר היום חוזה המדף הממשלתי מדבר על שוטף 38.

<אליאב בן שמעון: החוזה שממשלת ישראל עובדת אתו מדבר היום על תשלומים בשוטף 38.

<אליאב בן שמעון: אז פה לתת לגיטימציה לשוטף 70, בעוד שהחוק מתנהג במועדים יותר קצרים.

<אליאב בן שמעון: כנ"ל בנושא רשויות.

<אליאב בן שמעון: כנ"ל לגבי לוחות הזמנים, כנ"ל לגבי רשויות מקומיות ותאגידים עירוניים.

<אליאב בן שמעון: שם הנושא בהחלט פרוץ, וכל רשות או כל תאגיד עירוני עושה בהתאם לתקציב שלו, בהתאם לעיני רוחו, בהתאם למי הגוף שמופיע מולו, אבל שוב – אנחנו נמצאים פה בהצעות ובלוחות הזמנים האלה במצב שנותן לגיטימציה לאותם תאגידים ולאותן רשויות לעשות הפוך לפעמים ממה שהם נוהגים היום, לאחר ולהחמיר את המצב.

<אליאב בן שמעון: אני רוצה להסביר מה המשמעות של האיחורים האלה.

<אליאב בן שמעון: כשאנחנו מדברים על אותם עסקים קטנים ובינוניים, אותם קבלני הנדסה ותשתיות, זה הבסיס מבחינתנו לכל עבודות הדיור והבינוי.

<אליאב בן שמעון: עיכובים כאלה, המשמעות שלהם זה חבלה פשוט ופגיעה במאמצי הממשלה לייצר דירות במדינת ישראל.

<אליאב בן שמעון: לא יודע מי ראה אתמול טלוויזיה וראה את נושא התשתיות בכל מיני פרויקטים שאנחנו רוצים בנייני מגורים עומדים, ותשתיות אין, ומוסדות חינוך אין.

<אליאב בן שמעון: הבעיה היא באמת בעיה קשה מבחינתנו, גם בנושא הזה, גם בעצם זה שלוחות הזמנים, כפי שאני אומר, הולכים ומחמירים את המצב, ונותנים לגיטימציה לגופים אחרים.

<אליאב בן שמעון: נושא נוסף שיש לתת עליו את הדעת הוא ממתי משלמים – מועד הגשת החשבון או מועד אישור החשבון.

<אליאב בן שמעון: קבלן יכול להגיש חשבון כזה לחברה ממשלתית או לרשות מקומית, והחשבון הזה יישב בגזברות חודשיים, שלושה, ארבעה חודשים, ולוחות הזמנים יימנו רק מהמועד שאישרו.

<אליאב בן שמעון: לכן צריך לקבוע את מועד הזמנים ממועד הגשת החשבון, ואין סיבה לתת הארכות כאלה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני מתנצל.

איתן כבל: אין צורך להתנצל.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אני מברך את כולנו במושב טוב ובהתחלה טובה של המושב הזה.

אורי מקלב: ראוי לחוק הזה שמתחיל את המושב הזה.

אורי מקלב: זה בעצם חוק שמחזיר אותנו מדרך עקלקלה שנהייתה לדרך הישרה, ומחזיר אותנו לדרך הישרה.

אורי מקלב: כבר נהפכנו שמוסר התשלומים שלנו של שוטף פלוס זה נהפך לדרך הישרה.

אורי מקלב: אנחנו היום משפרים את המצב.

אורי מקלב: זו דרך האמת והדרך הסלולה, וזו הדרך הישרה מלכתחילה.

אורי מקלב: אני רוצה להודות ליזמים בהצעת החוק הזו.

אורי מקלב: פגשתי, אדוני היושב-ראש, לפני זמן אחד שהיה או ניהל , הוביל תוכנית הבראה למוסד ציבורי גדול.

אורי מקלב: הוא עמד לפני קריסה.

אורי מקלב: שאלתי אותו: מה עשית במוסד הציבורי הזה, שהצלחת להעמיד אותו על הרגליים תוך תקופה קצרה מאוד?

אורי מקלב: אומר לי: עשיתי רק דבר אחד – התחלתי לשלם בזמן.

אורי מקלב: הוא אומר: התחלתי לשלם בזמן - קיבלתי מחירים בעשרות מחירים באופן משמעותי יותר זול.

אורי מקלב: חושבים שאנחנו שילמנו פלוס-פלוס, לא שילמנו על זה ביוקר.

אורי מקלב: בסופו של דבר המערכות הציוריות שילמו על זה ביוקר, על דחיית התשלומים, כי הספק שסיפק, לקח את כל זה בחשבון, את העלויות שלו בעקבות הדברים האלה.

אורי מקלב: מנהל המוסד היה מנהל מוסד מבוגר.

אורי מקלב: הגיעו אליו ספקים – אין לי עכשיו, טוב, אתן לך בצ'ק ל-90 יום.

אורי מקלב: בסופו של דבר כל מי שסיפק לו סחורה, לקח את זה בחשבון, למד להכיר אותו.

אורי מקלב: ממילא שילם על זה ביוקר.

אורי מקלב: ברגע שהורדתי, קיבלתי הצעות הרבה יותר זולות, והתחלתי להיות מאוזן.

אורי מקלב: בעצם לא הועלנו רק לספקים; הועלנו למזמינים, הועלנו לממשלה, אנחנו מועילים לרשויות המקומיות; רק זה היה הכרח שהיה צריך לדחוף אותנו בהצעת חוק, אבל זה לא רק עזרה.

אורי מקלב: והמושג הזה של ביומו תיתן שכרו, מכיוון שאנחנו לא נותנים היום את השכר ביומו, אז בחודשו תיתן שכרו זה אחד ממושגי היסוד שיש לנו, שביומו – ובמקרים האלה זה בחודשו תיתן שכרו.

אורי מקלב: חוץ מהחסמים ומהחריגות, בהנחה שמערכת הספקים באמת תעבוד טוב, איך יבואו אנשים ויגידו: עדיין לא התחיל התשלום, עדיין אין אישור.

אורי מקלב: האישור הסופי בדרך – לא הבאת את זה, עדיין לא התחיל, כי עדיין צריך לברר.

אורי מקלב: אין לי אישור, משמונה החתימות- - -

איתן כבל: פספסת את ההתייחסות שלי לחשבונאי הראשי.

אורי מקלב: כאן אנחנו גם צריכים לתת את הדעת בחוק, מתי מתחילה הספירה.

אורי מקלב: ידחו את תאריך הספירה, ונמצא באותו יום, שגם יהיה 120.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: תמיד תהיה חסרה ניירת.

אורי מקלב: בעצם מערכת שלא תרצה לשלם בזמן – המדיניות תהיה: תעצור את זה- - -

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ג'ק בלנגה, בבקשה.

<ג'ק בלנגה: אני נציג לשכת רואי חשבון כאן.

<ג'ק בלנגה: קודם כל, נראה שהצעת החוק נכתבה בהתחכמות מאוד גדולה.

<ג'ק בלנגה: איפה שרצו, ידעו להפנות להגדרות בחוקים אחרים; איפה שלא רצו, קבעו מושגים חדשים שקשה להבין אותם, למה הם מתכוונים.

<ג'ק בלנגה: אנחנו נעשה מאמץ בזמן הקראת החוק להיכנס לדקויות ולהפנות את תשומת הלב בעניין הזה.

<ג'ק בלנגה: יש חורים גדולים בחוק הזה, איך שהוא מנוסח כרגע.

<ג'ק בלנגה: בכוונה נראה כך, כגון למשל מלכ"רים בכלל, שאינם כתובים מצד אחד בכלל; מצד שני, ממעטים תאגידים עירוניים – זו רק דוגמה.

<ג'ק בלנגה: נתייחס לזה בהמשך.

<ג'ק בלנגה: עסקים פרטיים - כללו אותם, אבל לא כללו אותם.

<ג'ק בלנגה: מן הראוי שתהיה החלטה ברורה, גם כשיש חוזה או הסכמה, אז יש ספירה מאותו חוזה או הסכמה, ולא לומר: אם אין הסכמה – זה 45, ואם יש הסכמה, החוק לא חל במקרה הזה.

<ג'ק בלנגה: וזו רק דוגמה.

<ג'ק בלנגה: אבל הנושא הכי מהותי הוא התאמה בין החוק הזה לחוקים אחרים במדינת ישראל, שכרגע מי שניסח את ההצעה הזאת – הממשלה – מתייחסת לזה איפה שנוח לה ואיפה שטוב לה.

<ג'ק בלנגה: חייבת להיות התאמה בין החוק הזה לבין חוק מע"מ, פקודת מס הכנסה ותנאים על השכר, כי ברגע שאדם מוציא חשבונית מס, ונדרש להעביר מקדמות מס הכנסה ומע"מ למדינה, סכומים של עשרות אחוזים מאותה חשבונית – תוך 15 יום או תוך 30 יום מאותו יום - תלוי מתי הוציא אותה – לא ייתכן שהוא יצטרך לחכות חודשיים-שלושה לאחר מכן, ואולי יקבל את הכסף ואולי לא.

<ג'ק בלנגה: המצב הזה חייב להסתיים בחוק הזה.

<ג'ק בלנגה: כרגע אין התאמה.

<ג'ק בלנגה: מעבר לזה, 9 בחודש הוזכר כאן קודם, אבל 9 בחודש זו הבעיה הקטנה; הבעיה זה 15 בחודש של העובדים, כי אז צריך לשלם את כל הביטוח הלאומי ואת כל הפנסיות ואת כל מס ההכנסה של העובדים עצמם.

<ג'ק בלנגה: כלומר כל עבודה שמבוצעת בחודש מסוים בסכום 100, העסק צריך להוציא עליה כמעט 70 שקל, אז לא ייתכן עכשיו שהמימון הזה הוא אין סופי ממועד פתיחת העסק עד מועד סגירתו.

<ג'ק בלנגה: זה בעצם הלוואה עומדת מיום פתיחת העסק עד מועד הסגירה שלו.

<ג'ק בלנגה: לא ייתכן שאנחנו יוצאים עם חוק כזה, והנושא הזה לא נפתח, שעסק צריך להוציא 70% מההכנסות שלו, והוא ממתין למימון – בעצם ההלוואה העומדת שלו 5%, 7% לאורך כל חיי העסק שמממן את הבנקים.

<ג'ק בלנגה: לכן הדבר הזה צריך להיפתר כסימטריה מלאה, כי יש תיקונים בחוק מע"מ שהיו מצוינים, אבל המונח חשבון כרגע הפך להיות מונח לא ברור בחוק הזה, ועוד מונחים אחרים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: כל אחד מהדוברים שם ממש את האצבעות, ואני מקווה שגם הדוברים הבאים.

איתן כבל: ניר קלינגר.

איתן כבל: אחרי שהדוברים הבאים יסיימו, אחליט איך אנחנו מתקדמים מכאן.

איתן כבל: בבקשה.

<ניר קלינגר: בוקר טוב, ניר קלינגר, מנכ"ל התאחדות המלאכה והתעשייה.

<ניר קלינגר: קודם כל, אני מצטרף כמובן למברכים על הצעת החוק.

<ניר קלינגר: היא הרבה יותר טובה מלא כלום הקיים כיום, ולא אחזור על מה שהעירו פה, אבל אצטרף לדברי חבר הכנסת פרי, שאמר: לדעתי אמצעי ההרתעה שיש היום בחוק, וממנו אנחנו פוחדים, לא ירתיע את משרדי הממשלה ואת הגופים האחרים מלשלם במועד, כי רמת המחירים שקיימת היום ובסביבת הריבית שקיימת היום, זה יוצא משחק סכום אפס מבחינתם, וזה לא ירתיע אותם.

איתן כבל: תרחיב טיפה.

<ניר קלינגר: ברמת המחירים שקיימת היום במשק, שהם נמוכים ממילא, וברמת הריבית שקיימת היום במשק, האמצעי הזה לא יהיה כלי הרתעה מספיק והוא גם לא יעזור מספיק לעסקים.

<ניר קלינגר: כפי שאמרו פה, הריבית שהם משלמים לבנקים על הלוואות היא הרבה יותר גבוהה ממה שהם יקבלו בסופו של יום, ושכרם ייצא בהפסדם.

<ניר קלינגר: גם אם זה לא ירתיע את משרדי הממשלה.

<ניר קלינגר: יכול להיות שכלי אפקטיבי יותר יהיה להעניש את אותם משרדי ממשלה, ופשוט את כל הפיגורים ואת כל העיכובים להוריד מהתקציב של שנה הבאה.

<ניר קלינגר: יתחילו להתמודד עם היעדר תקציב.

שלי יחימוביץ': זה בלתי-ישים.

שלי יחימוביץ': אנחנו גם צריכים בסוף הצעת חוק שתעבור.

<ניר קלינגר: אבל זה כנראה לא ירתיע אותם.

שלי יחימוביץ': אפשר לבנות פה עוד הרבה מגדלים באוויר, ואפשר להעביר הצעת חוק.

איתן כבל: לגמרי צודקת.

איתן כבל: אפשר להביא גם שהחשבים והחשבונאים יקבלו מלקות.

שלי יחימוביץ': רעיון לא רע...

שלי יחימוביץ': עונש מוות יש עכשיו בקואליציה החדשה.

שלי יחימוביץ': ..

איתן כבל: שוקי שדה, בבקשה.

<שוקי שדה: שוקי שדה, מנכ"ל חברות ארגון ההסעה בישראל.

<שוקי שדה: חשוב מאוד לומר, שמרבית ההסעות במדינת ישראל קשורות למערכות ממשלתיות.

<שוקי שדה: התוצאה המעשית היא שאנחנו עובדים עם רשויות מקומיות, צבא וכיוצא בזה.

<שוקי שדה: לגבי נושא התשלומים, יש שרשור של המערכת, ובנקודת הקצה הנהגים ומערכת הפועלים שנמצאים במעסיק, הם שנפגעים.

<שוקי שדה: חייבים את העניין הזה לסגור גם על בסיס המכרזים.

<שוקי שדה: הוזכר פה העניין של המכרזים, ויש אפשרות שמכרז, שנסגר תאריך וכיוצא בזה, אפשר לנסות לשנות.

<שוקי שדה: את הנושא הזה צריך גם לסגור, על-מנת שמכרזים יהיו כפופים ב-100% לחקיקה, על-מנת שלא יהיו שינויים בתאריכים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אבנר פורת.

<אבנר פורת: אבנר פורת, ארגון חותם, יהדות על סדר היום.

<אבנר פורת: כמובן שאנחנו מברכים על ההצעה הזאת, שבאמת תואמת ומתקרבת לנקודת המוצא של תורת ישראל, כפי שחבר הכנסת מקבל הזכיר.

<אבנר פורת: רצינו לציין שתי נקודות שאנו חושבים שמן הראוי לתקן אותן.

<אבנר פורת: ראשית, בסעיף 3ג.

<אבנר פורת: כמובן, הנחת יסוד בכל ענייני ממונות זה שיש מקום לתנאים שבין כל שני צדדים.

<אבנר פורת: הם יכולים לעשות תנאים כפי שהם רוצים, אבל כאשר יש צד אחד שהוא חזק וצד אחד שהוא בדרך כלל חלש – במקרה שלנו – הספקים - ויש חשש שמהלחץ שלהם, מתוך הרצון שלהם להתקיים, הם יסכימו לכל תנאי שניתן להם, אנחנו חושבים שצריך למעט מאוד בהחרגות של הדבר הזה.

<אבנר פורת: לכן מה שנכתב, שאם הצדדים קבעו במפורש אחרת, וזה בשל האופי המיוחד של ההתקשרות, אנו חושבים שזה נותן מקום לפרשנויות וייתן מקום רחב לזה שיהיו הרבה מקרים של חריגות.

<אבנר פורת: לכן להשאיר את זה רק בנקודה האחרונה שמופיעה שם, שבתנאי שזה מועד בלתי-הוגן למזמין העבודה.

<אבנר פורת: נקודה שנייה, בסעיף ו1 יש התייחסות למקרה שהעסקה לא הושלמה על כל פרטיה, ואז הוראת החוק לא תחול על זה.

<אבנר פורת: יש הרבה עסקאות שמתבצעות, ויש הרבה פרטים קטנים, שהם לא מהותיים, שלא מתממשים, ואנו חושבים שלא נכון שבמקרה הזה התשלום לא יינתן.

<אבנר פורת: ראוי כן להשאיר את זה כפי שכתוב בסוף, רק שבלי שקוימו התנאים המהותיים, או להוסיף גם פרטים מהותיים אולי, שרק כשדבר מהותי מהעסקה לא התקיים, אז הוראת החוק לא תחול, אבל אם זה רק פרטים שהם שוליים יחסית, שהוראת החוק תישאר, והתשלום יהיה מחויב.

קריאה: גם בתורה החריגו את הקבלנים?

שלי יחימוביץ': החריגו את העבדים.

איילת נחמיאס ורבין: זו שאלה במקום.

איילת נחמיאס ורבין: מה קורה בתורה לספקים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מרכז השלטון לא רוצה לומר כלום, אבנר?

<איתי חוטר: רוצה, למה לא? איתי חותר, סמנכ"ל כלכלה, מרכז השלטון המקומי.

<איתי חוטר: אדוני יושב-ראש, אנחנו מברכים על החוק הזה.

איתן כבל: תעבור ל"אבל".

<איתי חוטר: אין "אבל".

<איתי חוטר: עבדנו עבודה מאוד סדורה עם הממשלה בנושא הזה, מתוך כוונה ברורה להיכנס תחת מסגרת של ימי אשראי ותשלומים מחייבת לרשויות המקומיות.

<איתי חוטר: כמה דברים ברשותך, שאני רוצה להתייחס אליהם.

<איתי חוטר: הוזכרו פה ימי אשראי, 97 ימים בממוצע.

<איתי חוטר: איני יודע אם הממוצע הזה כולל את השלטון המקומי, אבל מהבדיקות שאנחנו עשינו, ואני מתייחס דווקא לעניין עבודות הנדסה בנאיות - במקומות שבהם מעורב מימון חיצוני, שבדרך כלל – צדקו פה – מימון של הממשלה, ימי האשראי נכון להיום בין 110 ל-300 ו- ימים.

<איתי חוטר: זה המצב הקיים כיום בתחום עבודות פיתוח ברשויות המקומיות, וזה כולל גם את החברות העירוניות.

<איתי חוטר: לכן, אדוני, יש משפט שאומר שהאויב של הטוב הוא המצוין.

<איתי חוטר: אני חושב שעשינו פה כברת דרך מאוד משמעותית ורצינית - גם להגביל את עצמנו בתקציב שוטף לשוטף 45 וגם בתקציב פיתוח לשוטף 90, כאשר ברור מאליו שהשלטון המקומי, שהוא בעצם באפר של העברת תשלומים במרבית המקרים, במרבית התקציבים, בין הממשלה לבין הספקים, השלטון המקומי לא יכול להיות הבאפר הזה שסופג על גבו את המעמסה הזאת.

<איתי חוטר: לכן נכנסה שם אותה התניה שמדברת על זה שמרגע שאנחנו מקבלים את הכסף מאותו מקור חיצוני, 10 ימים הכסף נמצא אצל הספק.

<איתי חוטר: לכל מי שטען פה סביב השולחן, שיש חשש שדווקא קביעת ימי אשראי מקסימליים, ואני מזכיר לכולם שמדובר בימי אשראי מקסימליים, בין אם זה שוטף 45 ובין אם זה שוטף 90 בעבודות פיתוח - לא ברור לי החשש שרשויות מקומיות, שמשלמות היום במוסר תשלומים יותר טוב, יישרו קו לרף המקסימלי, מסיבה אחת מאוד פשוטה – כי אם אנחנו היום נמצאים היום במקום שבו אין אף כלל שמחייב את הרשויות המקומיות לימי אשראי, ויש רשויות מקומיות שלקחו על עצמם לשלם לספקים בשוטף 30 או בשוטף 60, מתוך הבנה כלכלית, שלימי אשראי יש ביטוי בהצעת המחיר שספק נותן, משלשל לתיבת המכרזים, וזה דבר לגיטימי והגיוני.

<איתי חוטר: ככל שימי האשראי שדורשת הרשות המקומית גבוהים יותר, סביר להניח שזה יגולם בהצעת המחיר של הספקים, ולכן רשות מקומית איתנה, חזקה - ולא אציין שמות, שהיום נוהגת לשלם בפחות משוטף 45 או בפחות משוטף 90, תמשיך לעשות את זה, כי כל עוד יש לה יכולת – היא תמשיך לרצות לקבל את ההצעות האטרקטיביות ביותר בתיבת המכרזים שלה.

<איתי חוטר: כמה דברים לסיום.

<איתי חוטר: חבר הכנסת פרי כיוון לעניין של עסקים קטנים ובינוניים.

<איתי חוטר: למיטב הבנתנו, בראשית הדרך זו היתה המהות של החקיקה הזאת.

<איתי חוטר: לכן גם אנחנו הצענו לעשות פה הבחנה מאוד ברורה בעניין סכומי התקשרות.

<איתי חוטר: עמדתנו לא התקבלה.

<איתי חוטר: זה נפתח לכל הספקים.

<איתי חוטר: לכן אנחנו הגענו למה שהגענו.

<איתי חוטר: לגבי הנושא של ההרתעה, אני חושב שכל מי שמבין כלכלית, הנושא של ריבית פיגורים זו הרתעה מספיק אטרקטיבית, במירכאות, הייתי קורא לזה.

<איתי חוטר: אני לא חושב שיש מקום לגעת בזה.

איתן כבל: אל תיכנסו כל פרט ופרט.

<רועי כהן: יש חוק.

<רועי כהן: למה נציג מרכז השלטון המקומי לא דורש שמדינת ישראל תשלם לו בזמן?

<רועי כהן: יש פה חוק.

<רועי כהן: למה אתה לא דורש שמדינת ישראל תשלם לך בזמן, ואז לא נצטרך לא את ה-90 ולא את ה-180?

<רועי כהן: נשלם בזמן.

<רועי כהן: מה שבכל מדינה מתוקנת.

<איתי חוטר: להגיד לך את האמת?

<איתי חוטר: כי אני לא אופטימי.

<רועי כהן: צריך לבקש.

<איתי חוטר: לא אופטימי בעניין שהממשלה תשלם לי בזמן מוגדר וברור.

<איתי חוטר: לכן זו הפשרה שהצענו במסגרת הצעת החוק.

<איתי חוטר: התייחסות אחרונה לדברים שאמרה היועצת המשפטית של הוועדה.

<איתי חוטר: שיהיה ברור – לא היתה כוונה לכך שרשות תבוא ותוכל לטעון שיש עיכוב במענק האיזון, שהרי מענק האיזון, לצורך העניין, הוא לא משהו שצבוע להסעות או לפרויקט הבר, שזה מה שנקרא פרויקט פיתוח ספציפי.

<איתי חוטר: לא זו היתה הכוונה; הכוונה שלנו היתה שבתקציבים שהם מאוד-מאוד ברורים, והם צבועים על-ידי משרדי הממשלה לפעילות ספציפית ברשויות המקומיות, אם יתעכב התשלום, אין סיבה שהרשות תישא על גבה את עיקרי המימון.

<איתי חוטר: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה, אתה אחרון.

איתן כבל: לאחר מכן נעבור למיזוג, ולאחר מכן אסכם את הדברים.

<ליאור אגאי: אני ליאור אגאי, סמנכ"ל כספים של האוניברסיטה העברית.

<ליאור אגאי: אני מייצג את ועד ראשי האוניברסיטאות.

<ליאור אגאי: בהיבט שלנו אנחנו יכולים לחיות עם החוק, כפי שהוא רשום כרגע.

<ליאור אגאי: כשנגיע לסעיף ההחרגות – מבלי להיות משפטן, אני לא יודע מה המשמעות של ספק מחו"ל שרוצה לתבוע בארץ על-פי החוק הזה.

<ליאור אגאי: נבקש לעשות התאמות לעניין הרכש המחקרי שמתנהג לגמרי אחרת, וזה כמה מאות-מיליוני שקלים בשנה במצטבר.

<ליאור אגאי: באופן כללי, אנחנו יכולים לחיות עם החוק.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: לפני שאני מסכם, שלי רועי, השאלה המתבקשת, קודם כל אליכם - האם אתם מסכימים למזג את החוק שלכם לתוך החוק הממשלתי?

שלי יחימוביץ': כן.

איתן כבל: אז נעלה את זה להצבעה, מיזוג הצעת החוק של חבר הכנסת רועי פולקמן וחברים נוספים, הצעת חוק הגבלת אשראי ספקים למוסדות המדינה, התשע"ה-2015, ושל חברת הכנסת שלי יחימוביץ, הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – מוסר תשלומים), התשע"ה–2015, עם הצעת החוק הממשלתית, שכותרתה: הצעת חוק מוסר תשלומים לספקים, התשע"ו-2016.

איתן כבל: מי בעד – ירים את ידו.

איתן כבל: הצבעה בעד המיזוג – פה אחד אושר.

אתי בנדלר: אושרה החלטת הוועדה.

אתי בנדלר: מי שמאשר את זה סופית זה ועדת הכנסת.

אתי בנדלר: נעביר את זה לוועדת הכנסת.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: אני רוצה ברשותכם, לסכם את העניין הזה.

איתן כבל: כפי שאני חושב שכל הנוכחים אמרו כאן באופן מאוד ברור – הצעת החוק הזו היא התקדמות גדולה מאוד-מאוד אל מול המצב הקיים.

איתן כבל: על זה אין ויכוח.

איתן כבל: אני לא חושב שיש מישהו שמתווכח כאן על זה שזה משפר את המצב.

איתן כבל: אבל כפי שאתם מכירים גם אותי פה, מי שכבר אמון אתנו על החקיקה, אנחנו לא נוציא מתחת ידינו חוק שהוא לא יודע לקיים את התיקון הזה.

איתן כבל: אין לי פנטזיות.

איתן כבל: אני אומר את זה לכל מי שנמצא כאן.

איתן כבל: התיקונים והשיפורים במובן הזה של צמצום ימים ודברים מהסוג הזה – יהיה לא גדול.

איתן כבל: נעמוד, בגדול, בהצעת החוק הממשלתית אל מול הצעות החוק הפרטיות, אבל אנחנו לא נוותר בשום פנים ואופן על אותה מסגרת שיודעת לתת את כל הגיבוי והתמיכה של העמידה בלוחות הזמנים הללו, פעם אחת; ופעם שנייה, שלא נמצא את עצמנו שיש לנו חוק, יש לנו לו"ז, אבל מרוב החרגות פעם אחת, ומרוב כללים ותקנות בדרך, ומצב שבו שרים יכולים לאיין את החקיקה, אנחנו בזבזנו את זמננו בכל העבודה שלנו.

איתן כבל: לכן בדברים האלה אנחנו מאוד נקפיד.

איתן כבל: הצעת החוק הזו תהיה בעדיפות העליונה.

איתן כבל: היא תהיה אחד משלושת החוקים המרכזיים של הוועדה, שבכוונתנו להוציא מן הכוח אל הפועל, גם אם נידרש לעשות לוח זמנים של שוטף פלוס 30, כדי לסיים את החוק.

איתן כבל: אני מבקש, ואני אומר את זה לשניכם, ותחליטו, כי אני רוצה שנעשה אחר כך התייעצות, איך לעשות את זה.

איתן כבל: אני מבקש שכל אחד מהגופים שדיבר פה, ודיברו, בגדול, הגופים המרכזיים השותפים למהלך בדרך כזו או אחרת.

איתן כבל: אני רוצה מכל אחד אפילו לא עמוד.

איתן כבל: אם יהיה יותר מעמוד, אני לא קורא.

איתן כבל: אני אומר את זה מראש.

איתן כבל: לא קורא.

איתן כבל: אני צריך שתיים-שלוש נקודות, בלי סיפורים, בלי יום לימודים ארוך.

איתן כבל: לה"ב - אני רוצה ממך הצעות קונקרטיות, א', ב', ג', שאתה אומר לי, בתיקוני סעיפים קונקרטיים.

איתן כבל: אני עדיין לא מדבר שבמקום ו- ייאמר גם; אני מדבר על נושאי ליבה, כי תוך הקראת החוקים תינתן האפשרות לשפר, לתקן, להוסיף, לגרוע.

איתן כבל: אני מתעסק אך ורק בשלב הזה בנושאי ליבה.

איתן כבל: אנחנו נשב הח"כים יחד עם צוות הוועדה, וננסה לראות איך אנחנו מצליחים לאחוז את השוק בקרניו, ואם הח"כים או אני – אני אשמח אם אתם תעשו את זה – שתיכנסו, לבוא בדברים כדי לנסות לחבר בין הכוחות השונים, שנמצאים כאן סביב השולחן, ובכל הכוחות כאן בעד החוק, אלא למצוא את נקודות האיזון הסבירות; אני אפילו לא מחפש את המילים הגדולות בתוך כל התהליך הזה – לא המצוינות ולא הטוב מאוד, אלא שיהיה מצב שאנחנו יודעים לייצר איזון בחקיקה, שיהיה חוק כמו שאמרנו, שאפשר בסוף לממש אותו.

איתן כבל: שהוא לא יהיה באיזו פנטזיה שבסוף תהיה מונחת.

איתן כבל: אנחנו גם חיים פה ויודעים איך הדברים מתנהלים.

איתן כבל: עוד דבר.

איתן כבל: בכל החקיקה, ואת יודעת את זה, גברתי היועצת המשפטית, את המינימום אפשר אחר כך לחפש את הדרכים, איפה להמעיט.

איתן כבל: זה אחד האתגרים הגדולים שלנו, שבסוף-בסוף, כשזה מגיע אל מי שצריך לבצע את זה, תמיד ימצא את האות, את המילה, את הפסיק, את הנקודה, ואנחנו מכירים את זה גם בחקיקה שוטפת של חברי כנסת – איך מנסים כל הזמן לנטרל.

איתן כבל: אנחנו רוצים מינימום עבודה לעורכי דין.

איתן כבל: זו המשימה תמיד בוועדה הזאת.

איתן כבל: מינימום עבודה לפרשנות – מה התכוון ומה נאמר ולאן זה הולך.

איתן כבל: גברתי, עד לא יאוחר מיום חמישי אני מבקש, שהדברים יימסרו למזכירות ועדת הכלכלה, עמוד - לא חייבים למלא אותו – לא איעלב אם יהיה רובו ריק...

<רועי כהן: אדוני היושב-ראש, את ההתייחסות שלך לדחייה של החוק של הכנסת.

<רועי כהן: שוועדת הכלכלה תגיד מילה על הנושא הזה.

איתן כבל: אתן.

איתן כבל: אני לא מבקש שזה יהיה באותיות דוד, אבל לא באותיות נמלה.

איתן כבל: זה לא יעבוד.

איתן כבל: ולסיום, רועי, נשיא לה"ב, ארצה ממך התייחסות בכתב לעניין של התשלום תוך 60 יום.

איתן כבל: אני רוצה ללמוד את זה מקרוב, ולבוא בדברים עם הגורמים העוסקים בעניין, לבדוק את זה.

איתן כבל: בסוף-בסוף, חברים יקרים, אנחנו עוסקים באחד החוקים היותר חשובים שמונחים לפתחנו.

איתן כבל: יותר מדי עסקים נסגרים סביב העניין הזה של מחנק אשראי, שנותנים עבודה, מספקים עבודה, ולא מצליחים למצוא עצמם בלופ, ובשורה התחתונה, גם אנחנו מוצאים עצמנו שכמו תמיד, החזקים מכים בחלשים.

איתן כבל: צריך למצוא את הדרך, את אותה רשת, עד כמה שידנו משגת, שבו אני יודע לומר, כמו בהרבה מהחוקים, שאסור לך לשאול את זה ואסור לך לומר את זה, שגם פה נמצא עצמנו, קן, שאנחנו יודעים לתת מקסימום הגנה סבירה לעסקים קטנים, לעסקים חדשים שנמצאים בתוך הלופ הזה.

איתן כבל: תודה רבה, המשך יום נעים.

איתן כבל: הישיבה נעולה.