ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 74, 2016-02-15 12:00

אברהם נגוסה: שלום לכולם, ברוכים הבאים לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

אברהם נגוסה: אנו מקיימים היום דיון בנושא זירוז מתן מעמד עולה לזכאים המגיעים ארצה במעמד תייר.

אברהם נגוסה: זה הנושא בו אנחנו דנים.

אברהם נגוסה: בנושא הזה אנחנו ביקשנו ממחלקת המחקר והמידע של הכנסת לבדוק את המצב ואני רוצה קודם כל, מבקש, מנורית להציג לנו את המימצאים של המרכז.

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת וגם יושבת ראש ועדת העלייה והקליטה לשעבר, הגב' ליה שמטוב, ברוכה הבאה.

ליה שמטוב: תודה.

<נורית יחימוביץ' כהן: שלום לכולם, תודה רבה ליושב הראש.

<נורית יחימוביץ' כהן: שמי נורית יחימוביץ' כהן ואני ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

<נורית יחימוביץ' כהן: המידע במסמך שנמצא לפניכם מבוסס בעיקר על נתונים שהתקבלו מן הסוכנות היהודית, מארגון "נתיב" ומן הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

<נורית יחימוביץ' כהן: הנושא של שינוי מעמד מ"תייר" ל"עולה" לזכאי חוק השבות בעצם מתחיל מסעיף 3 לחוק השבות שקובע, ש"יהודי שמגיע לישראל ולאחר בואו מביע את רצונו להשתקע בישראל רשאי, בעודו בישראל, לקבל תעודת עולה" ובעצם זה אומר שהוא לא חייב להסדיר מעמד "עולה" מראש, בארץ המוצא שלו.

<נורית יחימוביץ' כהן: מן הסעיף הזה נובע הצורך בנוהל שיסדיר את תהליך שינוי המעמד מתייר לעולה והנוהל הזה הוא נוהל של רשות האוכלוסין וההגירה.

<נורית יחימוביץ' כהן: לפי הנוהל יש טיפול נפרד בעולה ממדינות חבר העמים, ברית המועצות לשעבר והעולים האלה מטופלים על ידי ארגון "נתיב".

<נורית יחימוביץ' כהן: לעומת זאת, עולי שאר מדינות העולם, מטופלים על ידי הסוכנות היהודית.

<נורית יחימוביץ' כהן: סיבת ההבדל לטיפול השונה במדינות המוצא השונות היא שבמדינות ברית המועצות לשעבר אין תיעוד רשמי של הדת של האזרחים ולכן, צריך לבצע עבורם בירור מסוג שונה מן הבירור שנעשה על ידי הסוכנות.

<נורית יחימוביץ' כהן: הסוכנות היהודית יש לה מנגנון וכנראה שנציגי הסוכנות יפרטו בהמשך לגבי הפיילוט שהם עורכים בשנים האחרונות, בצורה הרבה יותר מפורטת.

<נורית יחימוביץ' כהן: ההליך בסוכנות היהודית כולל קבלת מידע מקהילות המוצא של העולה והוא הליך קצר בן שבוע.

<נורית יחימוביץ' כהן: התהליך ב"נתיב" –נאמר רק בקצרה, שהוא כולל בירור מעמיק, גם של תיעוד שהעולים כן מצליחים להביא איתם וגם תישאול, כך שההליך הזה כנראה נמשך יותר זמן ופרטים על זה תשמעו מהנציגים של "נתיב".

<נורית יחימוביץ' כהן: אנחנו מביאים במסמך נתונים על מספר העולים שהם תיירים שמבקשים שינוי מעמד מתייר לעולה, אז מסתבר שהאחוז וגם המספר, משתנים עם השנים, כאשר בתחילת גל העלייה, בראשית שנות התשעים, היה אחוז נמוך מאוד, 2%-2.5% של אנשים שהגיעו לארץ בוויזת תייר וביקשו שינוי למעמד עולה, ועם השנים האחוז הזה נמצא במגמת עלייה.

<נורית יחימוביץ' כהן: נכון להיום, בשנים 2014, 2015, בין רבע לחמישית מהעולים לישראל נכנסו לארץ במעמד של תייר.

<נורית יחימוביץ' כהן: ביקשנו מהסוכנות וגם מן הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, פילוח של הנתונים האלה לפי ארצות המוצא של העולים, כאשר ארצות המוצא שבהן האחוז של מְשַנֵי המעמד הוא גבוה ביותר הן מדינות צפון אמריקה, דרום אפריקה ואוקייאניה וגם מערב אירופה - - -

<קריאה: הכי גבוה?

<נורית יחימוביץ' כהן: הכי גבוה.

<נורית יחימוביץ' כהן: אנחנו מדברים על בין 28%-30%, כאשר ממדינות חבר העמים האחוז של משני המעמד הוא 17.5%, זה מצד אחד.

<נורית יחימוביץ' כהן: מצד שני, המספר שלהם הוא הכי גבוה.

<נורית יחימוביץ' כהן: מי שיש לו את המסמך יכול לראות בתרשים מס' 5 שבערך חצי מהעולים, 49% מהעולים נכנסים לארץ –אני מדברת על נתונים של 2013-2015, בערך 49% מהעולים לארץ, מגיעים ממדינות חמ"ע וגרמניה, יחד, כאשר, כמו שאמרתי קודם, 17.5% מהם נכנסים במעמד של תייר וכשהם בארץ הם מבקשים שינוי למעמד של עולה.

<נורית יחימוביץ' כהן: זאת אומרת, האחוז שלהם לא גבוה כמו של מדינות המערב אבל המספר שלהם הוא גבוה מאוד.

<נורית יחימוביץ' כהן: לסיום, יש לנו גם נתונים מ"נתיב" - - -

סופה לנדבר: כמה ממספר עולים של מה שאמרת קיבלו שינוי מעמד, לא באחוזים?

<נורית יחימוביץ' כהן: אז יש לנו לסיום נתונים של "נתיב" ממדינות חמ"ע ואנחנו יכולים לראות כמה מגמות עיקריות בטבלאות במסמך.

<נורית יחימוביץ' כהן: מגמה אחת היא עלייה בין 2013 לבין 2014,2015 ואנחנו יכולים לראות שלמשל, בשנת 2013 אושרו 6,000 בקשות למעמד עולה בין כלל עולי מדינות חמ"ע, והמספר הזה עלה ל-9,800 ב-2014 ול-12,000 עולים ב-2015.

<נורית יחימוביץ' כהן: יש לנו עלייה חדה במספר העולים.

<נורית יחימוביץ' כהן: גם במספר מבקשי מעמד עולה בקרב הנכנסים באשרת תייר, חלה עלייה מ-1,100 בשנת 2013 ל- 1,900 בשנים 2014, 2015.

<נורית יחימוביץ' כהן: זאת אומרת, גם בין המסדירים מראש את מעמדם וגם בין אלה שנכנסו לארץ במעמד תייר, חלה עלייה במספר העולים ממדינות חבר העמים.

<נורית יחימוביץ' כהן: עוד נתון מעניין שעולה ממה שקיבלנו מ"נתיב" הוא שאחוז הבקשות שנידחו למעמד עולה, גם לא שונה בין אלה שנכנסו במעמד תייר לבין אלה שנכנסו במעמד עולה.

<נורית יחימוביץ' כהן: אחוז הסירובים הוא דומה.

<נורית יחימוביץ' כהן: לסיום אולי רק נזכיר שביקשנו נתונים בתור דוגמה, רק מאוקראינה ושם המגמה היא אותו דבר אבל יותר חדה.

<נורית יחימוביץ' כהן: זאת אומרת, הגידול במספר העולים בין 2013 לשנים שאחר כך, הוא הרבה יותר חד כשמדובר באוקראינה.

סופה לנדבר: האם בדקתם כמה חודשים הוא צריך כדי לשנות את המעמד?

<נורית יחימוביץ' כהן: שאלנו את השאלה הזאת, לא קיבלנו תשובה מספרית מדויקת, קיבלנו הסברים על התהליך שאני חושבת שאנשי "נתיב" יכולים לתת אותם יותר לעומק ממני, זה כולל - - -

סופה לנדבר: שלושה חודשים מינימום.

<עמוס ארבל: נתייחס לזה.

סופה לנדבר: אני חושבת שלפני כן, הנושא שלנו זה בעצם זירוז של שינוי מעמד, של תהליך, אז אנחנו צריכים לדעת מה נעשָה, הרי כאשר אני הייתי שרת העלייה והקליטה, בנינו גשר בין משרד הפנים לבין "נתיב" ומשרד העלייה וקליטה כדי לזרז את הדברים, כדי שבעצם מי שהגיע מאוקראינה, והיו עולים שהגיעו מאוקראינה בזמן שהיתה שם מלחמה והתחילו שם שיבושים בתהליך הפנימי, אנחנו בנינו גשר כדי לזרז את הדברים ולקחנו על עצמנו את הקשר הזה בין המוסדות כדי לעזור ולסייע, ואני חושבת שהמשרד לעלייה וקליטה ממשיך את הדבר אבל, עד כמה שידוע לי, התהליך לוקח לפחות שלושה חודשים.

סופה לנדבר: השאלה היא מה אנחנו יכולים לעשות ומה אתם יכולים לעשות כדי לזרז את התהליך הזה?

אברהם נגוסה: בהחלט, זו המטרה של הדיון.

אברהם נגוסה: בגלל הפניות שהגיעו אלינו מכל הכיוונים החלטנו לקיים את הדיון, על מנת לזרז את הטיפול בבקשות של היהודים שהגיעו לישראל כתיירים לקבל מעמד עולה.

אברהם נגוסה: האם סיימת, נורית?

<נורית יחימוביץ' כהן: יש לי עוד.

אברהם נגוסה: נורית תסיים ואז נפנה לאנשים שבאו, נקבל בסוף את ההתייחסות של משרד הפנים, גם של הסוכנות היהודית ומשרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: כן, גם את לשכת הקשר, את כולם נשמע אבל, בואו קודם כל, נסיים עם הנתונים.

ליה שמטוב: ואני רוצה לשאול את השאלה, מפני שמדינת ישראל או ראש הממשלה, בתהליך סגירת השגרירות ברוסיה הלבנה, אז יהיו שם בעיות ויכול להיות שמספר האנשים שעולים ישירות למדינה ואחר כך משנים כאן סטטוס יעלה.

ליה שמטוב: האם יש תכנית מגירה ומה אנחנו נעשה כדי שבזמן שאנשים לא יכולים לעשות את זה ברוסיה הלבנה, הם צריכים לנסוע למדינה הקרובה ושם להמציא את האישורים הנדרשים?

אברהם נגוסה: אני מניח שאתם רושמים את השאלות כדי להתייחס לדברים האלה.

אברהם נגוסה: נורית תסיים, אחר כך חבר הכנסת יואל רזבוזוב יתייחס ואחר כך חברת הכנסת ויושבת ראש ועדת העלייה והקליטה לשעבר, גם תגיד לנו את הדברים.

אברהם נגוסה: קודם נורית תסיים.

<נורית יחימוביץ' כהן: תודה, תודה רבה.

<נורית יחימוביץ' כהן: עוד תוספת אחת לעניין משך הזמן שלוקח התהליך.

<נורית יחימוביץ' כהן: יש דוח של מבקר המדינה משנת 2013, שמתמקד בלשכת הקשר "נתיב".

<נורית יחימוביץ' כהן: בין יתר המימצאים שהוא מעלה יש ליקויים, אחד מהם הוא ש"אין מימשק מקוון בין מערכות המידע של "נתיב" לאלה של רשות האוכלוסין וביקורת הגבולות.

<נורית יחימוביץ' כהן: בהיעדר מימשק מקוון קיימת כפילות בעבודת "נתיב", אגף רישום ומעמד ברשות האוכלוסין.

<נורית יחימוביץ' כהן: מדובר בתהליך ארוך המחייב בירורים מתמשכים בין "נתיב" לרשות האוכלוסין בשל חוסר התאמה בנתונים מקוונים וכמובן שלמימצא הזה יש פוטנציאל השפעה על משך הזמן שאורך רישום הבקשות למעמד עולה לבעלי מעמד תייר.

<נורית יחימוביץ' כהן: " ועוד תוספת אחת אחרונה, רציתי לציין שלא הצלחנו לקבל נתונים ממשרד העלייה והקליטה וגם מרשות האוכלוסין, קיבלנו את הנתונים הרשמיים שכוללים את הכול ונאלצנו לעשות איזושהי סינתיזה מן הנתונים של הסוכנות היהודית, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ו"נתיב".

אברהם נגוסה: תודה.

<נורית יחימוביץ' כהן: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני מציע לפני שעמוס יתן לנו סקירה, אני רוצה שגם חבר הכנסת יואל רזבוזוב וגם חברת הכנסת לשעבר ליה שם טוב, יציגו לנו ואז אתה תתן את הסקירה הכללית.

יואל רזבוזוב: כבוד היושב ראש, אני בכוונה שאלתי מה כותרת הדיון, כותרת הדיון היא זירוז של השינוי ממעמד תייר למעמד עולה וזירוז מבחינתי שווה כסף.

יואל רזבוזוב: אם אנחנו מדברים על זירוז ואנחנו רוצים תהליכים יותר מהירים אז צריך לתקצב.

יואל רזבוזוב: לדוגמה, מבחינת "נתיב", במקרה, משהו אקראי, לפני שבועיים, תייר הגיש מסמכים, השבוע הוא כבר הוזמן, זה בלי שאף אחד יתערב בזה, זה מה שאני יודע, במקרה אני מכיר את אחד הסיפורים וזו התוצאה.

אברהם נגוסה: אותך נשאל אותך, אולי תסבירו ביחד, למה הכסף קשור לזירוז, הרי יש תקציב של המדינה לקליטת העולים, אם האנשים האלה זכאים - - -

יואל רזבוזוב: התפקיד של "נתיב" הוא לבדוק את הזכאות לעלייה, האם יש שרשים יהודים והאם זה על פי חוק השבות, זה התפקיד של ה"נתיב", אני לא נכנס לזה, אני יודע שאחרי שבועיים הוא זומן.

יואל רזבוזוב: מבחינת משרד הפנים קודם כל, בכנסת הקודמת אנחנו גם כוועדה, ערכנו דיון על פיילוט שנערך בנתניה עם תיירים צרפתיים ששינו מעמד לעולה וזה עבד מצוין, ולמה זה עבד מצוין – כי משרד הפנים, הלשכה לוקחת את הנציגים ושולחת לבניין של הסוכנות, שם עושים את התהליך ואז העולים לא צריכים להגיע לתוך הלשכה ולהיתקל במאות אנשים אחרים ולחכות, וברגע שאתה לא יודע שפה אז העניין הרבה יותר קשה.

יואל רזבוזוב: כדי להרחיב את הפיילוט, כדי להרחיב את הפיילוט לכולם צריך תקנים, הרי משרד הפנים לא יכול כל פעם להוציא כל פעם עובד.

יואל רזבוזוב: אם אנחנו כבר מוגדרים כארץ קולטת עלייה ואנחנו רואים היום גל עלייה, אנחנו רואים היום מספרי שיא, אז חייבים להשקיע, כי בסופו של דבר אני מקבל המון פניות מעולים שמגיעים ונתקלים בהמון אנשים ומחכים, ואני מקבל מן הצד השני, כי אני תמיד נכנס ומנסה לראות איפה הבעיות, אז גם נציגי משרד הפנים, גם הם אומרים: אנחנו מתקשים, יש עלינו לחץ.

יואל רזבוזוב: ישנם מקומות – לא בכל המקומות יש לחץ, אבל יש ערים שקולטות הכי הרבה עלייה, שם הבעיה כי העולים מגיעים לשם ושם יש לחץ, בדרך כלל עיר גדולה ואני כן מצפה ואנחנו כן צריכים לצאת מכאן באמירה, בהמלצה, לתקצב, אני לא יודע באיזו החלטה, היתה החלטת ממשלה לתקצב בעשרות מיליונים, האם חלק מהחלטת הממשלה, האם הגוף שהוקם אמור לעסוק בזה, האם כמו שחברת הכנסת לנדבר אמרה, שמשרד העלייה והקליטה עבד יחד עם "נתיב" ועם משרד הפנים, הקימו גשרים אז צריך לבדוק עד כמה זה עובד כי בסוף, אנחנו, עוד פעם, המספרים כל הזמן גדלים ויכול להיות שמשם מגיעות התלונות ובגלל זה אתה מקיים את הדיון הזה.

יואל רזבוזוב: אין מספיק - - -

אברהם נגוסה: בואו, בוא נשמע מהם, נשמע מהם, אל תתן להם את התירוץ הזה ש - -

יואל רזבוזוב: לא, זה לא - - -

סופה לנדבר: צריכים לראות את הפרוצדורה, הגיע תייר.

סופה לנדבר: מה עוד צריך לעשות, הוא צריך ללכת למשרד הפנים, למלא את המסמכים שנשלחים ל"נתיב" ואחר כך אם "נתיב" - - -

<קריאה: רק עולה מברית המועצות לשעבר.

<קריאה: מזרח אירופה גם.

<קריאה: ואז קובעים לו ראיון.

אברהם נגוסה: בסדר גמור, כל אחד שומר את השאלות האלה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת לשעבר, גב' ליה שמטוב, בבקשה.

ליה שמטוב: תודה רבה אדוני היושב ראש, תודה רבה על הדיון הכל כך חשוב.

ליה שמטוב: אני גם רוצה להגיד תודה רבה לממ"מ של הכנסת ושרון סופר, גם לָך, ממש הרבה עבודה מצויינת, לא עברתי עדיין על כל המסמך אבל מה שאני כבר רואה זו באמת עבודה מאוד מאוד אינטנסיבית וטובה.

ליה שמטוב: היום אני עומדת בראש עמותת "גלובל עלייה" והיא נוסדה כי ראינו את הבעיה.

ליה שמטוב: בשנים 2013, 2014, 2015 ראינו את הבעיה שיותר ויותר מגיעות לפה קבוצות שמגיעות במעמד תייר ורוצות פה לשנות את המעמד.

ליה שמטוב: יש כל מיני קבוצות, אני לא מדברת על סטודנטים ואני לא מדברת על "נעלה" ו"מסע" שאחרי הלימודים הם עושים את העלייה, אני מדברת על אנשים, על זוגות שמגיעים ורוצים לשנות את המעמד.

ליה שמטוב: יש כל מיני מקרים, יש את הזוגות שמגיעים ויודעים שבברית המוצעות זוגות, הרבה, אחוז גדול של זוגות שלא מתחתנים.

ליה שמטוב: חיים יחד, לא מתחתנים, יש להם ילדים משותפים ואחרי שהם כבר מתחתנים ועולים לישראל – או בתור עולים או בתור תיירים, אז הם צריכים לעשות את הבדיקות, במיוחד אם זה אבא יהודי ואימא לא יהודייה, ופה זה שלב ארוך והם נמצאים פה בארץ, וזה כבר שלב לא פשוט כי זה לא שלושה חודשים ולא ארבעה.

ליה שמטוב: יש את המקרים שבאים עם עבר פלילי ועבר פלילי, גם, צריך לראות, מתי כבר תהיה התיישנות, כי אם זה אדם שבאמת החוק אומר שהוא סכנה לציבור – אז בסדר, כמו אנס או פדופיל או מישהו שהרג אבל, יש כאלה סעיפים שזה כבר לפני עשרים שנה וכולם יודעים שבסוף שנות השמונים ובתחילת התשעים, איזה מצב היה בברית המועצות, במיוחד של הילדים והיו נוער וצעירים שהיו בגיל ממש צעיר והם יהודים ונכנסו לכל מיני בעיות אז מה, אז הכתם צריך להיות לכל החיים?

ליה שמטוב: אז זו גם קבוצה שנשארת פה בלי איזשהו זמן, צריך איזשהו זמן שיכולים במשרד הפנים להגיד מתי זה יסתיים לכאן או לכאן.

ליה שמטוב: אני רציתי פה לפנות גם לסוכנות היהודית וגם ל"קרן לידידות" וגם ל"נפש בנפש" וגם למשרד הקליטה וגם לכל הארגונים שהם מטפלים בעולים חדשים.

ליה שמטוב: כשמדובר על חוץ לארץ מה לא עושים, נוסעים, סמינרים, יריד תעסוקה, מה לא עושים הארגונים האלה, כדי לשכנע את היהודים כמה שיותר להגיע לארץ - - -

אברהם נגוסה: עידוד עלייה.

ליה שמטוב: עידוד עלייה.

ליה שמטוב: שולחים את ראשי הערים, את העוזרים של ראשי הערים, מחפשים את העולים האלה כדי לעשות את האסיפה ולהביא, פה נכס כזה הגיע כבר לארץ, כל כך הרבה אנשים, תחבקו אותם.

אברהם נגוסה: אפילו כרטיס טיסה לא צריך לשלם.

ליה שמטוב: בדיוק, אין אחריות, למה אין אחריות על האנשים האלה שהם עדיין כאן?

ליה שמטוב: אתם עושים איזושהי עבודה, אתם עושים עבודה מקדימה כדי שהם יגיעו ואותו הדבר גם פה, אין אחריות אבל הם כבר פה, תאספו אותם, ואם בנתניה הכי הרבה אז תעשו שם בעיריה, במתנ"ס, תסבירו, ביטוח לאומי, מה מחכה להם, שיידעו.

ליה שמטוב: תעסוקה?

ליה שמטוב: אתם עושים את זה שם, כדי להביא אותם שתהיה להם פה תעסוקה, אז תסבירו גם פה.

ליה שמטוב: אתם יודעים, הם כבר בתהליך שינוי המעמד אז למה לא?

ליה שמטוב: למה לא להקצות את המשאבים מן המשאבים שיש?

ליה שמטוב: אני ראיתי, כשקראתי את הפרוטוקול של ישיבה שהייתה פה, מתגאים, כולם, סוכנות, משרד הקליטה, "נתיב", כולם ביחד מתגאים "הגיעו לישראל 31,000 או 30,000 יהודים" - - -

<יהודה שרף: מבחירה.

<יהודה שרף: לא מבריחה, מבחירה.

<יהודה שרף: 31,000 יהודים מבחירה.

<יהודה שרף: זה דבר מאוד מאוד - - -

ליה שמטוב: מבורך.

<יהודה שרף: מתוכם, מעל 5,000 שינו סטטוס בארץ.

<יהודה שרף: כדאי שהנתונים יהיו.

ליה שמטוב: אבל, מי שקיבל סטטוס בארץ אז הוא קיבל סטטוס בארץ, מה קרה?

ליה שמטוב: מה, זה לא לפי החוק?

ליה שמטוב: מכל מיני סיבות, גם אם הוא ברח משם, יש כאלה שברחו, ברחו - - -

<יהודה שרף: 5,000 יהודי מערב, גבירתי, רק שיהיו נתונים, אנחנו מדברים, מתוך 31,000 עולים פלוס, מעל 5,000 ואני מפרגן לרשות האוכלוסין, מעל 5,000 עולים מן המערב שעלו מבחירה, לא ברחו משום מקום אלא בחרו לבנות את ביתם אתנו כאן בארץ ישראל, כל ה-5,000 האלה קיבלו טיפול כאן בארץ, לשינוי סטטוס תוך שבועיים, עד שבועיים, תוך שבוע, מיום שהגיש את הבקשה.

ליה שמטוב: בסדר, אני לא באה - - -

אברהם נגוסה: יהודה, אני מוריד מן הזמן שלך אחר כך.

אברהם נגוסה: תרשום את השאלה.

<יהודה שרף: שיהיו נתונים.

ליה שמטוב: רבותי, רבותי, אני לא באתי לפה להעביר ביקורת, אני גם איש ציבור ואני מבינה את העבודה של כל משרדי הממשלה, גם אני הייתי חברת כנסת וגם אני ישבתי במקום הזה, וגם מפה יצאו בקשות כוועדה, היא יכולה רק להמליץ אבל, אנחנו עושים את הוועדה לא כדי לריב ולא כדי לקבל את הקרדיטים, אלא אנחנו עושים את הועדה כדי לפתור את הבעיה של קבוצה חדשה-ישנה.

ליה שמטוב: יכול להיות שאף פעם לא טיפלו בה ויכול להיות שהגיע הזמן שכן נטפל בה פה.

ליה שמטוב: הם בלי שפה, בלי ביטוח רפואי, אין להם איפה לגור, יש לפעמים קרובי משפחה, יש לפעמים חברים, אין להם איפה לגור, כל זה עולה כסף, מכל מיני סיבות, אין להם אפשרות לעבוד, הם צריכים לתרגם את המסמכים לעברית, יש כאלה שיש להם את המקור אבל מבקשים, יש לשכות שמבקשות שיתרגמו הכול לעברית, גם אם לא צריך לתרגם לעברית, כל זה, "קרן לידידות", סוכנות, ועוד, קחו את זה ותחשבו על זה, איך אפשר לעזור לקבוצה לא מבוטלת.

ליה שמטוב: סופיה לנדבר חברת הכנסת וגם יואל רזבוזוב דיברו פה על תאריכים, אם הכל בסדר ומגיעים לפה אנשים עם אישורים וזה לוקח זמן, אז אני מבינה, ב"נתיב" זה לוקח זמן, במשרד הפנים זה לוקח זמן, משם לפה, שלושה ארבעה חודשים, זה לוקח זמן.

ליה שמטוב: יש לשכות במרכז הארץ, שכשאתה מגיע היום לישראל, אתה מגיע רק להגיד 'שלום', נותנים לך פתק, היום חודש פברואר, תבוא במאי, רק לבוא.

<קריאה: מתי היית שם?

ליה שמטוב: הייתי.

ליה שמטוב: במרכז ובלשכה הייתי לא מזמן.

ליה שמטוב: אבל אם הכל בסדר, לזה אין לי טענות, אם הכל בסדר מקבלים בתוך שלושה ארבעה חודשים, אבל לא לכולם תמיד יש מסמכים, גם אם משפחה היא נורמטיבית לפעמים אין מספיק מסמכים, כי דורשים לפעמים מסמך לשאלות כמו האם היית נשוי, לא היית נשוי, מאיזה תאריך היית נשוי ואת כל המסמכים האלה צריך להביא, להשלים.

ליה שמטוב: גם להשלים ב"נתיב", גם להשלים במשרד הפנים, גם את תעודת היושר, ה'אפוסטיל' כל מיני דברים כאלה.

ליה שמטוב: אני רוצה להתייחס לקבוצה עם עבר פלילי.

ליה שמטוב: עוד פעם, מה זה עבר פלילי?

ליה שמטוב: מה זה?

ליה שמטוב: זה גניבה, זה סמים, זה הריגה, יש כל מיני סעיפים של עבר פלילי, האנשים האלה, הם לא יודעים מתי התיק יסתיים, גם, מכל מיני סיבות אבל, עם כל הכבוד למשרד הפנים, כשרואים דבר כזה ומבקשים מסמכים נוספים, ואנשים לפעמים נוסעים חזרה ועושים את כל המאמצים ומביאים את המסמכים הנוספים, אז כששולחים חזרה, כשמביאים את זה ללשכה והלשכה שולחת לירושלים, אז אחרי כמה חודשים מגיע מכתב: לא, אתם צריכים לתרגם לעברית, עם 'אפוסטיל', חמישים דפים של פסק דין, למה צריך לתרגם חמשים דפים של פסק דין?

ליה שמטוב: למה לא את הסעיפים הרלבנטים וההחלטה, למה?

ליה שמטוב: כל דף – עורך דין או נוטריון – כל מי שיושב פה יודע כמה הוא לוקח, למה לעשות את זה?

ליה שמטוב: למה?

ליה שמטוב: ואתם שם, האם תשבו ותקראו את חמישים הדפים של פסק הדין?

ליה שמטוב: אני פה עברתי על המסמך הזה, קראתי גם את מה שכתב עמוס ארבל וראיתי את הטבלאות של "נתיב", בקשות שלא התקבלו, שדחו אותן ב"נתיב", כל הבקשות האלה בשנת 2013 14%, בשנת 2014 11%, 13%, למה דוחים אותן?

ליה שמטוב: אם יש סיבה באמת כי אין מספיק יהדות אז בסדר אבל, "נתיב", לא לוקחים על עצמם –כך אני חושבת, הם לא לוקחים על עצמם אם יש עבר פלילי, אין להם סמכויות, הם שולחים - - -

<רון שכטר: בטח ש - - - על סמך מה את טוענת?

ליה שמטוב: יכול להיות, אמרתי כך "אני חושבת", אני לא יודעת, אמרתי את זה.

<רון שכטר: אנחנו, כמו משרד הפנים, אנחנו פועלים לפי החוק וכן צריכים התייחסות לכל סעיף - - -

ליה שמטוב: אז עוד פעם, מי שפה גר, אני לא אתפרץ כי אני לא יודעת, אני לא יודעת מה הם 11%, מה הם 14%, מה הם 13%, אני רק רוצה להגיד שמאיזושהי סיבה אנשים קיבלו דחיה.

ליה שמטוב: כשזה חוזר למשרד הפנים אז במשרד הפנים, אם הם לא דוחים את זה אז זה עוד פעם, זה תהליך ואנשים עדיין נמצאים פה בארץ - -

אברהם נגוסה: כל האנשים שנדחו, נשארו בארץ או חזרו?

ליה שמטוב: כשממשרד הפנים שולחים להם מכתב ואומרים: אתם צריכים להוכיח את האבהות, למשל, אז בסדר, הוא נשאר בארץ, כי את האבהות הוא יכול לעשות פה, פה עושים את בדיקת ה d.n.a., אי אפשר לעשות את זה בחוץ לארץ, צריך לעשות את זה פה, וזו גם פרוצדורה וזה גם לוקח הרבה זמן.

ליה שמטוב: כל מיני דברים, משרד הפנים אומר: תוך שלושים יום אם אתם לא תעשו את זה אז אתם צריכים לעזוב וכך מערימים על הקשיים.

ליה שמטוב: כל הדברים האלה, אני לא מדברת על השלב הזה שתוך חודשיים שלושה חודשים או כמו שיואל אמר תוך שבוע נתנו לו את האישור.

ליה שמטוב: אני לא מדברת על אנשים שבקלות מקבלים את האישורים, אני מדברת על הקבוצות שהן עדיין נשארות פה ואין להן "אבא" ואין להן "אמא".

ליה שמטוב: קודם כל, כמו שנורית אמרה, לא נתנו את כל הנתונים.

ליה שמטוב: אנחנו רואים פה ב- 2014 או ב- 2015, שינו מעמד פה בארץ, אלפיים איש, לא זוכרת, הטבלה שבהתחלה - - -

אברהם נגוסה: 9,782 ב-2014, 12,000 - - -

ליה שמטוב: יפה, מה זאת אומרת, הם שינו אבל הם לא שינו באותה שנה, יש כאלה שהם מ-2012 פה, מ-2010 פה, הם עדיין פה, ואם הם ישנו היום את המעמד אז הם נכנסים לקבוצה של 2013 אבל, אי אפשר לדעת ופה אנחנו לא מקבלים כזה נתון, כמה, כמה מחכים מ-2013, כמה מחכים מ- 2010, כמה מחכים משנת 2000?

ליה שמטוב: את הנתון הזה אף אחד לא נתן.

ליה שמטוב: אני לא יודעת מאיזו סיבה לא נתנו, הרי היום בלחיצה על כפתור בתוכנה אפשר לעשות כל הדברים האלה.

ליה שמטוב: אז אולי לא נתנו כי באמת משהו לא בסדר עם התוכנה, אולי לא נתנו כי יש סיבה אחרת - - -

אברהם נגוסה: בואי נתמקד על הנתון, למשל, מה שהם מסבירים פה, 5,990 אושרו ו-933 נדחו.

אברהם נגוסה: מה שאת שואלת הוא - - -

ליה שמטוב: אני מדברת על אלה שאישרו אותם, ולא אישרו אותם ב-2015 ולא אישרו אותם ב- 2014, אלה שהגיעו ב 2015 ואישרו אותם ב 2015, הם בתוך המספרים, אלה שהגיעו בשנת 2000 ואישרו אותם ב 2015 אז הם בתוך 2015 אבל, אני מדברת על אלה - - -

<קריאה: נרשמים לפי תאריך כניסה.

ליה שמטוב: בתוך 2,000, אם זה בתאריך כניסה - - -

<עמוס ארבל: בכל התהליכים - - -

<קריאה: אם זה תוך חמש שנים - - -

ליה שמטוב: גם טוב לדעת.

אברהם נגוסה: אני רוצה שיהיה ברור.

אברהם נגוסה: נקח את 2015.

אברהם נגוסה: אושרו 12,227, נדחו 1,403.

<קריאה: אתה מדבר על עלייה.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: לא, אני מדבר על האישור.

ליה שמטוב: אם זה היה מגיע - - -

אברהם נגוסה: מה שאת רוצה לדעת הוא כמה נמצאים עכשיו בתהליך?

ליה שמטוב: בתהליך, בדיוק, בתהליך.

ליה שמטוב: כמה אנשים שהגיעו ב 2012 עדיין לא קיבלו את המעמד, הגיעו ב 2000 ועדיין לא קיבלו את המעמד.

ליה שמטוב: ופה יש בסעיף 2.1 "תהליך קביעת הזכאות למבקש המעמד מתייר לעולה משך זמן הוא ארוך" ופה, עמוס ארבל אומר ש"אין לנו נהלים כאלה".

ליה שמטוב: אין לנו נהלים שלפי הנהלים האלה, וגם משרד הקליטה, הם עונים פה, ש"עד שלא משלימים את התהליך, אנחנו לא מתערבים".

ליה שמטוב: נכון, משרד הקליטה לא מתערב אבל, יש פה כמה זוגות שנמצאים פה, מ- 2012, מ-2014, מ-2015, יש להם את הכסף, נכון, יש להם את כתב האישום, כמה זמן הם צריכים לחכות?

ליה שמטוב: כמה?

ליה שמטוב: אני מבינה הכול, אין כוח אדם, במחלקה המשפטית מישהי שם הלכה לחופשת לידה, אני מבינה הכול אבל צריכים להיות איזשהם נהלים, צריכים להיות תאריכים, עד תאריך מסוים כך, עד תאריך מסוים אחרת.

ליה שמטוב: פניות ציבור, כשאתם עונים היום לפניות ציבור אז ישר מגיע: "קיבלנו את המכתב, אנחנו נטפל".

ליה שמטוב: וזהו.

ליה שמטוב: ועולים חדשים לא מקבלים את התשובה.

ליה שמטוב: העיקר שכתבו שהם קיבלו את המכתב ואיפה התשובה?

ליה שמטוב: אני מבקשת מן הועדה, קודם כל, גם לבקש מכל הגורמים, אם אפשר, שיטפלו בקבוצות האלה פה ושנית, שיהיו איזשהם תאריכים מסויימים.

ליה שמטוב: אם אין כוח אדם אני מבינה את זה, יש איזשהו נהלים, כמו נוהל שאתם עשיתם לא מזמן ל"נעלה", משהו היה, אתם עשיתם ועכשיו הכול מסודר, עבדתם על זה, עשיתם את זה, באמת, זה נורא, למה לא לשבת על זה ולראות?

ליה שמטוב: האנשים האלה מגיעים לבית חולים או יש מישהו שעבר כמה ניתוחים כבר, יש לו חוב ענק לבית החולים, יותר משלש מאות אלף שקל, היום הוא צריך לעבור צינתור, בלי 30,000 שקל הוא לא יטופל, אז מה, לתת לו מחר למות?

ליה שמטוב: איזה מעמד אתם נותנים?

ליה שמטוב: תייר?

ליה שמטוב: תייר b1, או תייר שיש לו את האפשרות לעבוד?

ליה שמטוב: אולי א/5, תבדקו, אולי עברו כמה שנים, הם פה, משפחה נורמטיבית, לא מסוכנים לציבור, תנו א/5 אם אתם לא מסכימים עם זה.

ליה שמטוב: למה, למה כל כך הרבה זמן מ 2012, עברו כבר שלש שנים, אין לו שום עבירה פלילי פה, הוא היה שם יושב ראש העמותה נגד הסמים, יש לו מדליות, יש לו תעודות הערכה, והם פה נמצאים, באמת, קצת רחמנות.

ליה שמטוב: תודה.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יואל רזבוזוב, יש לך מה להגיב?

יואל רזבוזוב: אני מוותר.

אברהם נגוסה: גברת אלמנה שווטה.

אברהם נגוסה: התקרבי ואמרי את שרצית.

<מתורגמן לאמהרית: הגיעה לפני שנה לארץ, היא הייתה ממתינה לעלייה באדיס אבבה וישראלי שנסע מפה, התחתן אתה והביא אתה לפה, לישראל.

<מתורגמן לאמהרית: היא הגיעה לפה, כנראה מאז שהיא הגיעה היא מנסה לקבל מעמד עולה.

<מתורגמן לאמהרית: במהלך הזה היא לא הסתדרה עם בעלה, והיא עכשיו גם לא יכולה לעבוד וגם אין לה מעמד להישאר פה בארץ והיא במצב - - -

<עמוס ארבל: זה לא כמו טיפול של עולה, אדוני.

אברהם נגוסה: רגע, בוא נשמע.

אברהם נגוסה: אולי יש פתרון אחר, בואו נסיים את זה.

אברהם נגוסה: בסדר, תתייחס לזה.

<עמוס ארבל: נשואה לישראלי, זה לא מסלול של עולה, זה משהו אחר לגמרי.

אברהם נגוסה: היא היתה בהמתנה לעלייה.

אברהם נגוסה: זה אומר היא שייכת לקהילה.

<עמוס ארבל: אם היתה ממתינה לעלייה אז היא היתה עולה בזכות עצמה ללא קשר לישראלי.

<עמוס ארבל: אני לא מכיר את הסיפור - - -

אברהם נגוסה: בואו נסיים.

אברהם נגוסה: אני גם לא מכיר את הסיפור אבל שהיא תסיים.

יואל רזבוזוב: היושב ראש, ברמה הפרטנית אפשר לבדוק עם עמוס ושיקחו את הסיפור שלה כי זה באמת סיפור שהוא לא של עלייה אלא של מתאזרח, שזה משהו אחר.

אברהם נגוסה: רגע, רגע, , בואו נגיע לשאלה אם זכאית או לא זכאית, נבדוק את הענין אבל נשמע את זה.

<מתורגמן לאמהרית: נשמור על הפרטיות שלה, שלא צריך שכולם ידעו על זה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו עוברים לעמוס ארבל, מנהל אגף מעמד אישי במשרד הפנים.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<עמוס ארבל: זה נשמע כמו שאני מן הרבנות –מעמד אישי.

<עמוס ארבל: התפקיד הוא מנהל אגף מירשם ומעמד ברשות האוכלוסין.

<עמוס ארבל: ראשית, לגבי המקרים הפרטניים שעולים כאן, אני חושב שמפאת צנעת הפרט, זה לא עניינו של הציבור לדעת את כל הספור כאן ולעסוק בו כאן, ושנית, אין לי את היכולת להתייחס למקרה- - -

אברהם נגוסה: בוא אני אגיד לך, אנשים מגיעים לפה, אני לא יודע מה יש בפנים עד שאנחנו לא - - -

<עמוס ארבל: בסדר, אין לי טענות - - -

אברהם נגוסה: אם היא מוכנה לדבר אז אין פה פגיעה בצנעת הפרט כי היא רצתה לדבר.

<עמוס ארבל: נכון, והחלק השני שלי הוא שאין לי יכולת להתייחס כי אני לא מכיר את המקרים, בטח לא בעל- פה, אין לי פה מחשב, אין לי פה שום דבר, אני יכול רק לשמוע ולהתייחס ברמה העקרונית לסוגיות שעולות.

<עמוס ארבל: אני יכול כן להבטיח שאם יגיע אליי מקרה ברמה פרטנית דרך הוועדה או דרך חבר כנסת או דרך האדם עצמו, אני יכול כן להתחייב לבדוק אותו ולהעביר תשובה רצינית ומוסמכת בעניין הזה.

<עמוס ארבל: ואם לא ניתן מעמד, גם כאלה שמ-2012 כמו שגבירתי ציינה ועוד כל מיני מקרים אחרים, כנראה שהאמת תתבהר והדברים יהיו יותר מדוייקים לגבי הסיבות שלא נתנו לאנשים מעמד, ואולי יתברר שזו לא אטימות של משרדי הממשלה ולא של פקידים וזו לא חוסר רגישות, אלא פשוט כי יש בעייתיות כזו או אחרת באותו תיק, באותו מקרה, ובגלל זה המקרה לא בא לסיומו.

<עמוס ארבל: בהתייחסות שלי, אדוני היושב ראש, אני אתאר בכמה דקות את התהליך הקיים היום בשינוי סטטוס מתייר לעולה.

<עמוס ארבל: התהליך קיים מזה שנים במדינת ישראל, לא המצאנו אותו היום ובשנתיים שלש האחרונות הוא התעצם וגדל, מכל מיני סיבות –לא חקרנו אותן אבל לא נפרט אותן כאן, בעניין של היקף הבקשות של אנשים שמגיעים לישראל ופה מבקשים לשנות את הסטטוס שלהם.

<עמוס ארבל: צריך לזכור שיש הרבה מאוד, לא מעט, שנשארים כאן שנה, שנתיים אפילו, מחכים, לומדים את התרבות הישראלית, בודקים איך נראה הרחוב הישראלי ורק אחרי זה מחליטים שהם רוצים להישאר כאן – כן או לא.

<עמוס ארבל: בעיקר בגלל המצב בצרפת נכנסנו למצב חדש ביחד עם הסוכנות היהודית, וביוזמה מקומית – נקרא לזה ממש כך, של ניסיון לעזור לאוכלוסיה הזאת שחלק גדול מן האנשים עזבו את הכול בצרפת והגיעו לכאן, לנסות לקהל עליהם גם מבחינת הזמן שהם היו צריכים להיות פה, גם מבחינת התורים, גם מבחינת הכסף שהם שילמו לעורכי דין ועוד ועוד, ואמרנו: צריכים לעשות מעשה.

<עמוס ארבל: גיבשנו תהליך שהוא היום עובד בצורה יוצאת מן הכלל, חמש לשכות של רשות האוכלוסין, שעד לפני חודש, שהאדם מגיע, תוך שבועיים מן הרגע שהוא הגיש את הבקשה, הוא מקבל תעודת זהות של עולה חדש.

<עמוס ארבל: זה היה עם איטליה, שוויץ, צרפת ומדינות ערב, המעטים שהגיעו משם.

<עמוס ארבל: לפני כחודש, סיכמנו את הפיילוט הזה ביחד עם הסוכנות היהודית והרחבנו את זה לכל מדינות העולם, למעט חבר העמים, כולל ארצות הברית, למעט - - - .

<עמוס ארבל: ארצות הברית זה "נפש בנפש", לא ניכנס לזה כאן אבל 'בגדול', כל בקשה לשינוי סטטוס תלך במודל הזה והרחבנו את זה לשבע לשכות בכל מדינת ישראל, שבע לשכות של משרד הפנים שמזוהות או רשומות ככאלה שיודעות לטפל בעולים החדשים, לטפל בהם במודל הזה, אדם מגיע פעם אחת, לטפל בו, את כל המסמכים הוא מגיש עוד מראש, באינטרנט או שמטפלים בו בטלפון ושבוע לאחר מכן הוא מקבל את תעודת הזהות באותו המקום.

<עמוס ארבל: הם לא מגיעים למשרדים של משרד הפנים או של רשות האוכלוסין, כי הסוכנות היהודית מצאה מקומות חיצוניים – זה טוב גם לנו וטוב גם לעולים, שהם לא יראו את התורים הארוכים, לא יחכו בתור, לא יבקשו תור, לא שום דבר, יבואו לספריה העירונית, יבואו למרכז הקליטה, בכל עיר זה מקום אחר, באותן שבע ערים - - -

ליה שמטוב: אבל אני מילה על זה לא דיברתי, כי זה בסדר.

<עמוס ארבל: אני אמשיך גברת, אני לא בא לעשות את הכול ורוד, יש גם לנו בעיות.

<עמוס ארבל: חוץ מזה, מתחילים עם הדברים הטובים ויש גם דברים טובים.

ליה שמטוב: דברים טובים אני אמרתי.

<עמוס ארבל: יפה.

<עמוס ארבל: ואנשים טובים שעשו את זה.

<עמוס ארבל: ויואל רזבוזוב, חבר הכנסת שהיה עוד בתפקידו הקודם כיושב ראש הועדה, הוא התחיל את הפיילוט אז בנתניה, לפני מעל שנה עם מתן תעודת הזהות לעולים.

<עמוס ארבל: נכון להיום הרחבנו את זה לכל המדינות וזה עובד.

<עמוס ארבל: סוכם, מלפני שבוע בערך, המודל הזה עובד בצורה מדהימה, בצורה יוצאת מן הכלל.

<עמוס ארבל: שאר המדינות – "נתיב".

<עמוס ארבל: ב"נתיב" רוני יוכל לפרט בהמשך לגבי התהליך שעובר אדם שרוצה לבקש מעמד עולה בישראל, דרך "נתיב", ומהי המורכבות של "נתיב".

<עמוס ארבל: אני לא מקל בענין הזה אבל, גם רוני יודע, ודיברנו על זה במספר פגישות יחד עם "נתיב", שאנחנו צריכים לשבת ולחשוב איך לצאת מן הקופסה, איך לנסות לפרוץ את הדבר הזה ולנסות למצוא איזשהו מודל שגם מדינות "נתיב" תהיינה באיזשהו מודל קצר, מהיר, כמו שקיים היום לגבי יתר המדינות העולם.

<עמוס ארבל: המודל הזה – לא בטוח שהוא יוכל להימשך בקצב הזה וברמת שביעות הרצון שלנו, עם קצב העולים החדשים המתוכנן או הצפי לשנים 2016,2017.

<עמוס ארבל: בוועדה האחרונה כאן דובר על שלושים אלף בשנה וכן הלאה.

<עמוס ארבל: הגידול הזה הוא משמעותי והוא יקשה עלנו לעמוד בסטנדרטים שהצבנו לעצמנו בכמויות הקיימות.

<עמוס ארבל: בענין הזה נטפל בעולה חדש, בהנחה שיש לו את כל המסמכים, שהוא בסדר בבדיקת הזכאות וכן הלאה, גם במדינות אחרות וגם ב"נתיב", והיום לטפל בו במשך שלושה חודשים הוא מצב שהוא רע, מצב שהוא לא טוב, אני ביחד אתך מגלגל את העיניים, ביחד, אני לא מנפנף ולא מכסה את זה בשום דבר אחר, אנחנו צריכים לטפל יותר טוב בעולים החדשים ואנחנו יכולים לטפל יותר טוב בעולים החדשים, אבל, מדינה שרוצה – ואני נציג ממשלה, אם אנחנו רוצים לטפל יותר בעולים החדשים אז צריך לתת לזה משאבים, רשות האוכלוסין לא יכולה לעשות 'יש מאין', לא יכולה להוציא פקידים למרכזי הקליטה, לא יכולה לטפל באנשים בשפות השונות.

<עמוס ארבל: צרפתית – אין לנו דוברי צרפתית, אוקראינה, אין לנו דוברי אוקראינית ויש שפה כזו, אוקראינית.

<עמוס ארבל: רוסית, אוקראינית, אין לנו את החבר'ה האלה וכל אחד כזה שאנחנו מוציאים מן הלשכה זה על חשבון קבלת הקהל של הישראלים.

<עמוס ארבל: ואנחנו כל הזמן ב"מיטה המאד קצרה הזו" ואם רוצים לטפל יותר טוב בעולים – ואנחנו רוצים לטפל יותר טוב בעולים, אז תנו לנו את הכלים, תנו לנו את המשאבים האלה.

<עמוס ארבל: אנשים שיתרגמו את המסמכים, אנשים שיצאו החוצה, אנשים שיקלטו אותם וכן הלאה וכן הלאה.

<עמוס ארבל: נותנים לפרוייקטים לאומיים, יותר אנשים.

<עמוס ארבל: הפרוייקט הביומטרי, הפרוייקט של הפלאשמורה ועוד כל מיני קבוצות אוכלוסיה אחרות, בצדק, כדי לעשות את זה טוב ומהר וחזק צריך גם לתת.

<עמוס ארבל: ובענין הזה, צר לי, אנחנו עושים הכי טוב עם מה שיש.

אברהם נגוסה: האם אתם הגשתם וקיבלתם סירוב?

אברהם נגוסה: האם הגשתם את התקציב - - -

<עמוס ארבל: אני לא הגשתי, אני לא הגשתי, אני לא אחראי על כוח אדם ועל משאבים, אני אחראי על תחום מקצועי בתוך רשות האוכלוסין.

אברהם נגוסה: זה חלק מן התחום המקצועי, אני מדבר על הענין המקצועי, הענין המקצועי הוא שכדי לעשות את העבודה יותר טוב, כמו שהסברת עכשיו, צריך כוח אדם, אז זה חלק מן ההיבט המקצועי, של לבוא ולהגיד: אני צריך את האנשים האלה, אני צריך תקציב כזה.

אברהם נגוסה: זה חלק מן הטיפול המקצועי.

אברהם נגוסה: אז אם לא עשיתם - - -

<עמוס ארבל: אני לא עשיתי.

<עמוס ארבל: יכול להיות שהאנשים הרלבנטים - - -

יואל רזבוזוב: אני פניתי כמה פעמים - - -

אברהם נגוסה: שאלתי אותו והוא אמר שהוא לא ביקש.

<עמוס ארבל: אני לא ביקשתי ויכול להיות שהאנשים הרלבנטים בתוך הרשות, שעוסקים במשאבי אנוש ועוסקים בתקנים, יכול להיות שהם כן הגישו, אני לא יכול להגיד לך כרגע, ודאי וודאי עם צפי לגידול בעלייה, בשנים הקרובות, אין ספק שצריך.

<עמוס ארבל: אני אתייחס בקצרה לגבי מספר נקודות שעלו כאן.

<עמוס ארבל: לגבי המימשק המיחשובי, אנחנו נמצאים עם "נתיב", בתהליך של מימשק מיחשובי, אני מקווה שהוא יסתיים תוך כמה חודשים, אנחנו עובדים על זה כבר כמעט שנתיים, על מנת שבדיקת הזכאות תבצע באופן ממוכן וטוב וזה יהיה טוב לעולים, טוב ל"נתיב" וטוב גם לנו.

<עמוס ארבל: לגבי סייג חוק השבות, על פי חוק סייג השבות, רק שר הפנים רשאי לאשר או לסרב את הבקשה.

<עמוס ארבל: לא פקיד, לא אני, לא אף אחד אחר.

<עמוס ארבל: תיקים כאלה עולים לשרי פנים.

<עמוס ארבל: יש מקרים שהם מאוד מאוד "מינוריים" – נקרא להם כך, עבר במעבר חציה באור אדום, או כל מיני דברים קטנים כאלה, אז אנחנו מחליקים את זה אצלנו, בוועדה פנימית אצלנו, ויש יועצות משפטיות שמאשרות את הענין הזה.

<עמוס ארבל: מקרים יותר קיצוניים עולים לשר.

<עמוס ארבל: ושר, ממתין לענין הזה.

<עמוס ארבל: לצערנו הרב גם מתחלפים שרים בקצב קצת גדול מדי אצלנו במשרד הפנים, אבל צריך לזכור שזו הסמכות שלו וזה, אני רוצה להגיד לָך שזה תקוע.

<עמוס ארבל: למה זה תקוע – כי יש בעיה קרימינלית כזו או אחרת לאותו אדם ולהגיד לו לצאת אנחנו לא רוצים, או שר לא רוצה כי הוא זכאי שבות ולא מגרשים זכאי שבות, לא מגרשים יהודי, מצד שני, לתת לו מעמד זה בניגוד לחוק –אני מדבר על עבירה שהיא כבדה כמו רצח, אונס, פדופיליה וכן הלאה, אז בענין הזה אפשר להשתפר ואפשר לעשות יותר טוב אבל זה ברמה של שר ולא ברמה שלי.

ליה שמטוב: כן אבל לפני שזה מגיע לשר זה שוכב - - -

<עמוס ארבל: לפני שזה מגיע לשר אנחנו - - -

ליה שמטוב: זה שוכב - - -

<עמוס ארבל: לא, לא, לא שוכב בשום מקום, תאמיני לי, לא שוכב, את מוזמנת לבוא אלי למשרד לראות שאין שם אפילו תיק אחד ששוכב.

ליה שמטוב: אצלך לא אבל במחלקה המשפטית.

<עמוס ארבל: אני לא יכול לנהל אתך את הדיאלוג הזה, האמיני לי - - -

ליה שמטוב: אז זהו, פשוט, עד שזה מגיע לשר בינתיים שוכב - - -

<עמוס ארבל: זה מגיע לשר בזמן שזה צריך להגיע.

אברהם נגוסה: העניין הוא אם הוא מסכן את הציבור או לא.

אברהם נגוסה: בחוק מוגדר מהי עבירה פלילית מסכנת - - -

<עמוס ארבל: מאד במעומעם ומאד כללי.

אברהם נגוסה: מאד כללי?

<עמוס ארבל: כן.

ליה שמטוב: אבל יש גם התיישנות.

ליה שמטוב: גם בארץ, גם בחו"ל, יש התיישנות, חמש שנים, שבע שנים, עשר שנים.

<עמוס ארבל: אני לא יודע, אני לא עוסק בהתיישנות.

אברהם נגוסה: זה לא הוא.

<עמוס ארבל: רצח – כן, רצח – לא, פדופיליה – כן או לא, אני לא יודע להגיד לך.

<עמוס ארבל: משטרת ישראל לא עוזרת לנו בענין הזה אלא אם אבקש רשימה של העבירות שאפשר להכניס אותן לחוק השבות ומה העבירות שהן לא, אנחנו לא שם.

ליה שמטוב: אני לא מדברת על פדופיליה ולא על הריגה, אני מדברת על דברים אחרים, שזה לא מסוכן - - -

<עמוס ארבל: גברת, גבירתי המכובדה, באמת, ברגע שיקרה מקרה קרימינלי פה, שאיזה פדופיל, קיבל מעמד עולה ויקרה פה אותו "שלא נדע", אירוע פלילי של פדופיל, אותו עבריין עם ילד ישראלי, אני הראשון שאלך, אבוא לכנסת להסברים, אלך לשר שלי ואלך למשטרה כדי להסביר למה נתנו מעמד לפדופיל.

ליה שמטוב: אני לא דיברתי על פדופיל.

<עמוס ארבל: אני מדבר.

<עמוס ארבל: אז הזהירות פה מתחייבת לילדים שלי, לילדים שלך ולילדים של כולם.

ליה שמטוב: כל כך הרבה מקרים שזה גניבת מס, שזה - - -

<עמוס ארבל: נכון.

ליה שמטוב: והם שנים, שנים שוכבים.

<עמוס ארבל: הם לא שוכבים - - -

אברהם נגוסה: יש פה בעיה של הגדרה בתוך החוק ועל זה אנחנו - - -

ליה שמטוב: אין נהלים לגבי זה.

אברהם נגוסה: אז צריך לעבוד על זה בעניין ההגדרה וגם בעניין הנהלים.

<עמוס ארבל: כן.

<עמוס ארבל: לגבי דחיית הבקשות, בקשות למעמד עולה יכולות להידחות מסיבה של חוסר במסמכים, וגם זו דחיה זמנית, שאדם צריך להשלים, לא אומרים לו לצאת מן הארץ, אלא צריך להשלים.

<עמוס ארבל: אין לו דרכון בתוקף, אין לו דרכון בכלל, כל מיני כאלה, בדיקת אבהות ועוד ועוד, יש הרבה אפשרויות של השלמת מסמכים.

<עמוס ארבל: יכולה להיות אפשרות של בדיקת הזכאות עצמה, שעדיין לא ניתנה תשובה לגבי הזכאות או שניתנה תשובה שלילית, גם זה קיים וזה חלק גדול מן המקרים, של תשובה שלילית לזכאות, אנחנו לא רוצים שהוא יקבל מעמד אם לא מגיע לו, אין ספק בעניין הזה והחלק שלישי הוא אותם סייגי שבות שדיברתי עליהם.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול אותך שאלה בנושא, זה לא ענין פרטני, בנושא יוצאי אתיופיה, זה כללי כי אתה רואה פה, יושבים, משפחות באו לפה ופנו אלי, המשפחות מגיעות בארץ כתיירים, המעמד שלהם הוא שהם ממתינים שם באדיס אבבה ונמצאים ברשימת הקהילה שממתינה.

אברהם נגוסה: עכשיו הם נמצאים פה.

אברהם נגוסה: אני שואל אותך שאלה גם על רקע של החלטת הממשלה, האם מי שנמצא פה בארץ, שהוא עומד בקריטריון של החלטת הממשלה, דהיינו, שממתין באדיס או בגונדר ונמצא ברשימה, האם פה הוא יכול לקבל מעמד עולה?

אברהם נגוסה: לפי התנאים, כי חבל שיחזרו עוד פעם ותביאו אותם וגם תחסכו כרטיס טיסה.

<עמוס ארבל: ראשית, עדיין החלטת ממשלה השנייה, עוד לא סוכמה.

<עמוס ארבל: שנית - - -

אברהם נגוסה: יש החלטת ממשלה.

<עמוס ארבל: בסדר, מכיר אותה, 716 מיום 15 בנובמבר.

<עמוס ארבל: נראה לי שצריך להוסיף להחלטת הממשלה או לסיכום עבודת הצוות, מן סעיף שכזה שיהיה אפשר לתת גם לאנשים בלי להוציא אותם חזרה.

<עמוס ארבל: עושה שכל ועושה הגיון שהם ישארו כאן וניתן להם פה את זכויות העולה ותושבות קבע ואחרי סוף הגיור ישארו.

<עמוס ארבל: נראה לי נכון הגון וצודק לתת להם - - - .

<עמוס ארבל: לא צריך בשביל זה, לא לשלוח אותם לגונדר ולא לשלוח אותם לנתב"ג, אפשר לעשות את זה גם בלשכות שלנו.

<עמוס ארבל: זו רשימה מאוד סגורה שהם צריכים להיות בה.

אברהם נגוסה: זה מספר קטן מאוד.

<עמוס ארבל: בסדר גמור, נראה לי שמאוד נכון לעשות את זה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בואו נשמע מ"נתיב", ראש התחום הקונסולארי בפועל, רון שכטר בבקשה.

<רון שכטר: תודה ליושב ראש, קודם כל מילה על "נתיב", על בדיקות הזכאות שאנחנו מבצעים.

<רון שכטר: צריך להבין את התהליך כדי לקבל החלטות נכונות בהמשך, אדוני היושב ראש.

<רון שכטר: בדיקות הזכאות ש"נתיב" מבצע לאוכלוסיה של חבר המדינות ומזרח אירופה, הבדיקות האלו הן שונות בתכלית מבדיקות שמבוצעות לשאר האוכלוסיות ממדינות המערב ומארצות הברית.

<רון שכטר: כמובן שלזה יש סיבה, כי "נתיב" מבצע את הבדיקות האלה כבר עשרות שנים ואני לא אוסיף ולא אגיד, יש אחרים שיגידו, עד כמה הבדיקות האלה נכון להיום וגם בעבר, היו מקצועיות ומעמיקות ומנומקות.

<רון שכטר: כשאנחנו בודקים את הזכאות של אנשים שטוענים למעמד לפי חוק השבות, אנחנו קודם כל צריכים לקחת בחשבון את ההיסטוריה של יהדות ברית המועצות, וההיסטוריה של יהדות ברית המועצות היא שונה ביסודה מיהדות של שאר המדינות.

<רון שכטר: מדוע?

<רון שכטר: כי ב 1917 קרתה מהפיכה בולשביקית בברית המועצות ומיד עם המהפיכה חוסלו במדינה מוסדות הדת, כך שמ-1917 ועד היום בעצם, אין רישום בקהילות יהודיות.

<רון שכטר: כל הרישום של לידות, פטירות, הכרת אבהות, אימוצים, כל אקט שקשור לאדם מתבצע במוסדות רישום אוכלוסין ממלכתיים ולכן, כשאנחנו מבצעים – אין לי כמובן עכשיו זמן להיכנס לפירוט אבל, כשאנחנו מבצעים את הבדיקה אז הבדיקה קודם כל מתבססת על שני פרמטרים: על מסמכים שמציגים את המועמד לעלייה ועל תולדות חייו של אותו אדם.

<רון שכטר: מדוע?

<רון שכטר: כי יש מצב באיזור הזה, להבדיל ממדינות המערב, זה לא שאין זיופים במדינות המערב אבל, האיזור של ברית המועצות הוא נגוע בזיופים, בשקרים וברמאויות, על מנת להשיג מעמד עולה במירמה בישראל ולכן, אנשים משקיעים המון מאמצים, כולל מאמצים כספיים על מנת להשיג אשרת עלייה כמו שאני אומר במירמה.

<רון שכטר: מגיע אדם ומציג מסמכים.

<רון שכטר: אנחנו בודקים גם את המסמכים וגם את מה שהוא מספר לנו.

<רון שכטר: יש מצב שבו אדם השקיע הרבה מאד כסף, קנה מסמכים מקוריים מאדם אחר שהוא זכאי אבל הוא לא מתכוון לעלות לישראל, הלך למשרד הפנים, שילם שם הרבה מאד כסף והוציא דרכון.

<רון שכטר: התמונה בדרכון היא של האדם אבל הפרטים בדרכון שייכים בכלל לאדם אחר, זה מה שנקרא זהות שאולה וזה סוג הזיופים שהוא הכי קשה לפיענוח כי בעצם, אין לך שום דבר שהוא מזויף טכנית.

<רון שכטר: זה רק מקרה אחד אבל אנחנו נתקלים במקרים רבים כאלה.

<רון שכטר: לכן, כשאדם מגיע לשגרירות ישראל בחוץ לארץ, במקום בו יושב נציג קונסולרי של "נתיב", שהוא מוסמך לבצע את הבדיקה הזו, או שהאדם מגיע במעמד של תייר, משנה מעמד ומבקש להתאזרח פה בארץ, הבדיקה היא אחידה, הבדיקה מתבצעת אך ורק במסגרת חוק השבות, הנהלים של משרד הפנים והנהלים המחייבים האחרים.

<רון שכטר: אם אנחנו מגיעים להחלטה שהאדם הוא זכאי ואם התהליך מתבצע בחוץ לארץ, הוא מקבל אשרת עלייה ואז התהליך הוא ידוע, הוא ניגש לסוכנות היהודית, הסוכנות היהודית מזמינה לו כרטיס טיסה על חשבון מדינת ישראל ואז הוא מגיע ונקלט בנתב"ג ובעצם, נכון להיום, הוא יוצא מנתב"ג עם תעודת זהות ישראלית כאזרח לכל דבר.

<רון שכטר: תהליך אחר, אם מסיבה כזו או אחרת, אדם מחליט לא לגשת לבדיקת זכאות בחוץ לארץ, הוא מגיע במעמד תייר לישראל ואז התהליך הוא כזה: קודם כל התהליך מתחיל ומסתיים במשרד הפנים.

<רון שכטר: הוא ניגש ללשכת רשות האוכלוסין וההגירה של משרד הפנים לפי מקום מגוריו, פותח תיק, מגיש מסמכים ואז הוא מקבל שאלון "נתיב" שנקרא "שאלון שינוי מעמד", שזה בעצם אותו שאלון שממלא אדם בחוץ לארץ לקבלת אשרת עלייה.

<רון שכטר: הוא ממלא את השאלון, אנחנו משלמים על שיגור השאלון הזה אלינו, למטה "נתיב" בירושלים, הוא מקפל אותו במעטפה, משלשל בדואר פנים ארצי, תוך שלושה ארבעה ימי עבודה –אלא אם כן דואר ישראל עושה לנו בעיות, השאלון מגיע ל"נתיב".

<רון שכטר: וזה לא משנה איפה אדם נמצא בישראל.

<רון שכטר: ברגע שהשאלון נכנס ל"נתיב" הוא עובר תהליך הקלדה ועיבוד נתונים כי ייתכן מצב – ויש לא מעט כאלה, שאדם סורב בחוץ לארץ על סעיף כזה או אחר, אבל, הנתינות שלו, הדרכון שלו פטור מאשרת כניסה לישראל, כמו למשל דרכון רוסי, דרכון בלה רוסי או דרכון אוקראיני, אדם קיבל סירוב.

<רון שכטר: המדינה לא יודעת, הוא נכנס כתייר, הוא מגיש בקשה, ואז אנחנו בודקים את הנתונים הראשוניים, רואים שהוא סורב על רקע פלילי.

<רון שכטר: למה?

<רון שכטר: כי הוא רצח מישהו, כי הוא אנס מישהו או שזו היתה בכלל זהות שאולה אבל לא משנה, אנחנו מעבדים את השאלון הזה ואז מזמינים את האדם לאותה בדיקת זכאות, כאילו שהוא היה עובר אותה בחוץ לארץ.

<רון שכטר: אם תשאלו אותי כמה היום, אדם שטוען לזכאות על פי חוק השבות –ואני לא מדבר על תהליך איחוד משפחות או תהליכים אחרים, אלא אדם שהוא טוען לזכאות לפי החוק ולקבלת אזרחות ישראלית מיידית, כמה היו היום הוא ממתין ב"נתיב", כמה זמן השאלון שלו ממתין ב"נתיב" עד לזימון לבדיקה, אז התהליך הזה לוקח נכון לרגע זה עד שלושה שבועות מכסימום.

<רון שכטר: זה יכול להיות גם שבועיים, גם שבועיים וחצי ויכול להיות גם פחות.

<רון שכטר: מדוע?

<רון שכטר: כי אנחנו לפעמים מתבקשים לתת מענה לפניות חריגות אם זה ילד חולה, אם זה אדם שהוא חולה במחלה ממארת, אם זה אדם קשיש או אדם שמגיע מאזורי עימות צבאי באוקראינה, למשל, כי דיברו פה על אוקראינה ואז, אנחנו משתדלים מאוד לתת מענה לפניות האלה ואז, אותו פונה מתקבל אצלנו אפילו בפרק זמן יותר קצר.

<רון שכטר: ברגע שהוא מגיע למטה "נתיב" הוא מתבקש להציג אותם מסמכי הזכאות שלטענתו מזכים אותו לקבל מעמד בארץ, מתבצעות בדיקה ותשאול, בסוף הבדיקה אנחנו מעבירים לאותה לשכה שהיפנתה אותו אלינו ונתנה את השאלון, אנחנו מעבירים את ההמלצה או את ההחלטה, האם אדם זכאי, לא זכאי, האם יש עד דברים שאנחנו ממליצים למשרד הפנים לשים לב אליהם ובעצם, בשלב זה, הבדיקה של "נתיב" מסתיימת והטיפול חוזר למשרד הפנים.

<רון שכטר: במשרד הפנים –אני לא איש משרד הפנים אבל אני חייב להגיד שמשרד הפנים משתדל מאד ואנחנו במימשק מאוד הדוק עם לשכות מנ"א ברחבי המדינה, מאד משתדל לתת מענה, אבל באמת, יש הבדלים כמו שצויין, בין הלשכות.

<רון שכטר: יש לשכה קטנה וכמות הפניות שם לא גדולה, אז הטיפול מתבצע יותר מהר ויש לשכות גדולות, כמו לשכת ירושלים, או תל אביב, או חיפה, או באר שבע, לשכות גדולות ששם זה יכול לקחת יותר זמן.

<רון שכטר: בנוגע לבדיקה עצמה עוד שתי מלים ברשותך.

<רון שכטר: כשאנחנו בודקים את המסמכים – ודיברו פה על סירובים, אני חייב להגיד שזה לא שאנחנו פועלים בחלל ריק, כי אנחנו מתשאלים אדם, ואם האדם, למשל ביצע עבירה חמורה מאוד, אז אנחנו מציינים זאת למשרד הפנים.

<רון שכטר: גם אם הוא רצח מישהו לפני עשרים שנה, מבחינתנו אין התיישנות כי הוא רצח.

<רון שכטר: או הוא אנס מישהו.

<רון שכטר: אם זה משהו אחר, כמו למשל, אדם שטוען לזכאות לפי אבא, ואין הוכחה, למה?

<רון שכטר: כי ההורים לא היו נשואים רשמית בעת לידתו אז אנחנו אומרים למשרד הפנים: מומלץ לבצע בדיקה לסיווג רקמות אבל, זה עוד פעם, זו לא החלטה שלנו, זו החלטה של משרד הפנים.

<רון שכטר: כשאנחנו מקבלים את האנשים –ואני חוזר להתחלה, צריך להבין שלהבדיל ממדינות המערב, כשאנחנו בודקים את המסמכים, אנחנו מתמודדים – ולא הרבה בישראל יודעים על זה, אנחנו מתמודדים עם תעשיות שלמות של זיופים.

<רון שכטר: זה לא שיושב איפה שהוא במוסקבה או בסנט פטרבורג, איזשהו זייפן שמזייף תעודה כזו או אחרת ומשנה שם בתעודה לאום מ"רוסי" ל"יהודי", אלא שאנחנו מתמודדים עם מעבדות שלמות, שאנשים משלמים שם הרבה מאד כסף, עד כדי כך אדוני יושב הראש, שפעם בחודש בממוצע, אני מגיע עם מסמכים שאנחנו חושדים בהם שהם לא אמינים, למעבדה לזיהוי פלילי במטה הארצי של המשטרה, והם מבצעים את הבדיקה הזאת כי הבדיקה הזאת, הקביעה של מומחה מז"פ, היא כמו ראייה בבית משפט ואנחנו גם מתמודדים במקביל עם הרבה מאד עתירות שאנשים מגישים לבג"ץ, לא פעם אחת ולא עשר פעמים, אני התבקשתי על ידי מומחה מז"פ להשאיר במעבדה דוגמה של מסמך מזויף, ואתה יודע מה היתה הטענה?

<רון שכטר: שבמדינת ישראל לא ראו זיופים ברמה כל כך גבוהה.

<רון שכטר: זאת אומרת, זה לא שאדם מצרפת או מארצות הברית רוצה לעלות והוא מקבל המלצה מהרב המקומי אלא שזה תהליך אחר לגמרי, תהליך מאוד מאוד מעמיק, תהליך מאד מסורבל, כי אנחנו גם פועלים הרבה מאוד במה שנקרא - - - .

<רון שכטר: מציג לך אדם משהו –אני כבר מסיים, ואתה נמצא במצב של התלבטות מאוד גדולה, אמת – לא אמת, משקר – לא משקר, המסמכים האלה מספיקים – לא מספיקים, כי הם לא מקוריים ואז באמת יש מצב שבו לגבי אותו אדם שהגיע למטה "נתיב" לאישור מעמד, לפני שאנחנו מסיימים את הטיפול ומעבירים את התיק להמשך טיפול במשרד הפנים, אנחנו לפעמים מבקשים השלמות של מסמכים, כדי להיות בטוחים, האם לאשר לו זכאות או האם לסרב לבקשה שלו ולהמליץ להוציא אותו מישראל.

אברהם נגוסה: יהודה שרף, מנהל היחידה לעלייה וקליטה בנסיבות מיוחדות בסוכנות היהודית.

<יהודה שרף: תודה אדוני היושב ראש, כמו שעמוס תיאר, אנחנו מטפלים בעלייה מן המערב, בעלייה מן המערב, אין לנו כמעט בעיה להוכיח זכאות של זכאי עליה ש עונה על קריטריונים של חוק השבות או תיקון חוק השבות, מפני שהמערב הוא מסודר, הקהילות הן מסודרות וגם אם מדובר על 2016 או 2015 או על 2017, שאלה אנשים –מה שמוגדר אצלנו non affiliated זאת אומרת, לא מזוהה עם קהילה, כי הוא מתבולל או משהו דומה לזה, הרי אם אתה הולך דור או שניים אחורה אז אתה מיד רואה את האדם.

<יהודה שרף: כך שמבחינה זו, הפונים בארץ, אלינו ולעמוס או לאגף של עמוס, קל לנו מאוד לבדוק את יהדותם ולכן הטיפול הוא טיפול מהיר מאוד, כפי שעמוס ציין, עד שבועיים.

<יהודה שרף: בדרך כלל זה שבוע ימים, עד שבועיים, כאשר העולה לא צריך לעבור את הבירוקרטיה או את התנאים הלא נחמדים בתוך הלשכות, בגלל העומס שנמצא שם, לא בגלל טיפול כושל או משהו דומה לזה.

<יהודה שרף: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: עזריאל צפר, חבר מועצת הסטודנטים.

<עזריאל צפר: תודה רבה אדוני היו"ר, אני עזריאל, חבר מועצת הסטודנטים ב"בר אילן", אני גם חבר ליכוד, חבר תא הליכוד באוניברסיטת תל אביב, אחראי התקשורת שלהם, וגם סוקר את הועדה הזו ועוד כמה ועדות, כבר לא פעם ראשונה, בכמה אתרים ביניהם אתר likudnik.co.il.

<עזריאל צפר: אני רוצה להגיד שבאמת הועדה הזו - - -

אברהם נגוסה: לא קשור לדיון.

<אריאל צפר: כן אבל הועדה עושה עבודת קודש - - -

אברהם נגוסה: תתמקד.

<עזריאל צפר: הועדה הזו, אני מתארח בה כבר פעם רביעית לדעתי בחודשיים האחרונים והיא עושה עבודת קודש, אז קודם כל רציתי להגיד לך 'ישר כח' על כל הנושאים, גם לפני שבועיים שדנו פה על ה-b.d.s.

<עזריאל צפר: ועוד כמה דברים.

<עזריאל צפר: לנושא הנוכחי, אני גם חבר מועצה ב"בר אילן" ואחד הדברים שמאפיינים אותנו הוא יש לנו הרבה צרפתים ואמריקאים במסות גדלות, יותר ממוסדות אחרים ולפעמים יוצא שיש כמה - - - כשהייתי גיזבר האגודה שנה שעברה היה לי סטודנט שהוא יהודי, הכל בסדר אתו אבל אין לו מעמד והוא על אשרת תייר.

<עזריאל צפר: הוא רצה לעבוד, הוא היה סטודנט, הוא רצה לעבוד, היתה לי בעיה להעסיק אותו וזו לא פעם ראשונה שזה קורה.

<עזריאל צפר: האדם הזה, קוראים לו גסטוב –אם אני לא טועה, בחור יהודי, ציוני, שאוהב את הארץ, רוצה לעשות צבא אבל הוא לא יכול וזה לא מקרה נדיר.

<קריאה: בטח רוע לב של אנשים - - -

<עזריאל צפר: שניה, לא אמרתי רוע לב, אל תכניס לי מלים.

<עזריאל צפר: האם אני הפרעתי לך כשדיברת?

<עזריאל צפר: תודה.

<עזריאל צפר: אני לא אומר שהמדינה לא עושה הכול, אני לא אומר שהממשלה לא עושה הכול - - -

אברהם נגוסה: תייר או עולה?

<עזריאל צפר: הוא בא כדי לעלות אבל הוא לא קיבל אשרה, הוא לא קיבל את הזכאות לאזרחות.

<קריאה: למה?

<עזריאל צפר: למה הוא לא קיבל?

<עזריאל צפר: ממה שאני יודע וזה קצת יותר - - -

אברהם נגוסה: כמו שאמר יהודה, הסוכנות מטפלת במערב, אתה אומר שהוא עלה מצרפת.

אברהם נגוסה: מאיפה הוא עלה?

<עזריאל צפר: אם אני לא טועה הוא עלה מצרפת, כן.

אברהם נגוסה: אני רוצה את הכתובת, מאיפה הוא?

<עזריאל צפר: מצרפת.

<עזריאל צפר: אז יהודה אמר שאין לנו בעיות.

<יהודה שרף: אין בעיה, אין שום בעיה, רק צריך להוכיח יהדות או זכאות, זה הכול ואנחנו יודעים לבדוק את זה.

<עזריאל צפר: אז אני אומר לך, מקרה שהיה לי.

<יהודה שרף: תעביר את הנתונים.

<עזריאל צפר: אני אביא את הנתונים.

<עזריאל צפר: בסופו של יום ניסיתי להתערב, ראיתי שזה 'גדול' גם עלי, למרות שהייתי גיזבר אגודה והיה לי תקציב של חמישה מיליון שקל, אבל לא יודע, זה קצת 'גדול' גם עלי ואני לא אומר שהמדינה לא עושה הכול, היא עושה הכול וכל הגופים והסוכנות עושים עבודת קודש, ורשם האוכלוסין וההסתדרות הציונית, וכולם עושים הכול אבל, לפעמים אני, משיחות עם אנשים עולים, עולים חדשים, אם זה אמריקאים או צרפתים בעיקר, נגיד, אצלנו באגודה, היה רכז מגזרים, המגזר הערבי, המגזר הצרפתי, המגזר האמריקאי, המגזר האתיופי, ודיברתי אתם והם אמרו לי שפשוט לפעמים יש להם הרגשה מן הרשויות של המדינה, שקודם כל יוצאים מתוך הנחה שהם לא יהודים ואחר כך: בואו תוכיחו.

<עזריאל צפר: זה לא שיוצאים מנקודת הנחה שאתה יהודי אבל תשמע, אנחנו צריכים מסמך אחד או שתיים, שאלה שתי גישות שונות.

<עזריאל צפר: יש גישה אחת שאומרת שמע, אתה לא יהודי, בוא תוכיח ונתקלים בזה לצערי אחר כך גם ברבנות, זוהי גישה פסולה ויש גישה שאומרת: נכון שאתה יהודי, אנחנו מאמינים לך אבל בוא, תביא שניים שלושה מסמכים שאנחנו באמת צריכים את זה.

<עזריאל צפר: ופה לדעתי צריכה להיכנס הועדה גם לנושא הזה כדי לראות את היחס שהם מקבלים.

<עזריאל צפר: אין בעיה שהם צריכים להביא מסמכים, אני לא חולק על זה, זה בסדר גמור, אני לא חולק על זה שאתה אומר שאין לך מספיק מתרגמים, זה בסדר, מאמין לך גם אבל אני אומר, על הדברים האלה, לבוא בגישה יותר טובה, לבוא לאנשים שחלקם רוצים לבוא להיות כאן כסטודנטים, חלקם רוצים להקים פה משפחות וחלקם בסוף חוזרים לארצות מוצאם.

<עזריאל צפר: אני מכיר בחורה שפשוט רצתה לבוא לארץ, המשפחה שלה לצערי ישראלית שהיא לא ציונית, באה מרקע חרדי, רקע של "סאטמר", אם אני לא טועה היא גרה במונסי, באה משם, למדה ב"בר אילן" ורצתה והכל, היא היתה ב - - - תורה שלש שנים, היא למדה פה על ויזת סטודנט, היתה יהודיה ולא קיבלה מכל מיני סיבות כאלה ואחרות ובסופו של דבר חזרה לארצות הברית, אז חבל על כך ואני מקווה שיימצא לכך פתרון.

אברהם נגוסה: אני מציע שאת המקרים האלה תעביר ליהודה, לסוכנות.

<עזריאל צפר: אין בעיה, אני אעביר.

אברהם נגוסה: אלה אזורים שהסוכנות מטפלת בעניין שלהם.

אברהם נגוסה: הדוברים הבאים, אלהב נאוואסי ונגה קדמו, אני מכיר את המקרים האלה, ואני שאלתי את עמוס והוא ענה, ולכן, אני שואל אתכם: האם הבנתם את מה שהוא אמר?

אברהם נגוסה: האם אתם עדיין רוצים לדבר או שאני אסביר לכם מה הוא אמר ובזה נגמור את העניין?

אברהם נגוסה: אני אגיד את זה באמהרית ואתרגם אחר כך לפרוטוקול.

אברהם נגוסה: (מדבר באמהרית)

אברהם נגוסה: מה שאני אמרתי אני מתרגם לפרוטוקול כי כיוון שאני מכיר כי פנו אלי המקרים האלה ואני מכיר את המקרים, גיליתי - - -

<עמוס ארבל: אדוני, לרכז אותם ולחשוב באיזה מנגנון טיפול - - -

אברהם נגוסה: זה נעשה את זה, נרכז את הרשימה, נעביר את הרשימה, גם נדבר עם הועדה.

<עמוס ארבל: צריך לחשוב איך אנחנו עושים את זה.

אברהם נגוסה: בסדר גמור.

אברהם נגוסה: אז אמרתי שכיוון שאני יודע מה כל אחד מהם רוצה לבקש, אז ביקשתי בשמם את השאלה בצורה מרוכזת וקיבלנו מעמוס תשובה, שצריכים לבחון את הענין הזה על פי החלטת הממשלה, אז מי שיכול לעמוד בקריטריונים של החלטת הממשלה, דהיינו, שהוא נרשם באדיס או בגונדר, שהוא היה ברשימת המתנה והוא הגיע לישראל, אז על פי זה הועדה עובדת עכשיו לביצוע של החלטת הממשלה ואז אין צורך שיחזרו לאתיופיה כי יכול להיות שיישארו פה.

אברהם נגוסה: זה לפרוטוקול.

אברהם נגוסה: אלינור ליפורט, בבקשה.

<אלינור ליפורט: האם אני צריכה לספר את הסיפור?

אברהם נגוסה: בקיצור.

אברהם נגוסה: אין לנו זמן.

<אלינור ליפורט: אני נמצאת בארץ משנת 94, ישראלית, עליתי לארץ לבד, עשיתי פה את הלימודים, תואר ראשון, תואר שני, התחתנתי, כמו שמקובל, עם החופה, אין לי בעיה עם יהדות, בשנת 99' ההורים שלי עלו לארץ, בשנת 2004 אחי ביקש עליה ברוסיה וברוסיה אמרו לו שאי אפשר ולא נתנו לו נימוק למה אי אפשר.

<אלינור ליפורט: הוא הגיע לארץ ורצה לעלות, אני התקשרתי ל"נתיב" ודיברתי עם אדם מ"נתיב", ואמרו שהוא לא יכול לעשות סטטוס משם, שהוא קיבל סירוב כשהגיע לפה, כי יש לו עבר פלילי.

<אלינור ליפורט: הוא היה ב"נתיב", קיבלנו החלטה מאוד מהירה מ"נתיב", אין לי פה טענות.

<אלינור ליפורט: הוא הגיע ל"נתיב", ב"נתיב" אמרו משפט אחד, אין לו בעיה עם יהדות, יש לו בעיה עם עבר פלילי ואתם תקבלו תשובה בתוך שלושה חדשים בגלל החגים.

<אלינור ליפורט: הגשנו למשרד הפנים - - -

<קריאה: היום הוא בארץ?

<אלינור ליפורט: כן, כן, הוא בארץ, עם משפחה, עם אשתו ועם הבת.

אברהם נגוסה: מאז 2004 הוא בארץ?

<אלינור ליפורט: לא מ-2004 אלא מ-2015.

<אלינור ליפורט: מה שקרה עם משרד הפנים, פה יש לי בעיה מאד גדולה כי אני צריכה תשובות אחת, שתים, שלש, ארבע, אין פה שחור או לבן, אין פה אפורים.

<אלינור ליפורט: יש חוק, יש דברים שאמורים לתת לי תשובות עליהם ובמשרד הפנים התחילו ככה, קודם כל לא רצו להכניס אותי שאני אתרגם, הביאו מישהי מבחוץ שלא ידעה לתרגם ואז אנחנו הכנסנו עורך דין ואז עורך הדין בדיוק אמר איפה היא טעתה בתרגום.

<אלינור ליפורט: אחר כך היא התקשרה ואמרה שאין לה מסמכים נכונים, "תביאו עוד פעם".

<אלינור ליפורט: המשפחה נסעה לרוסיה להביא את כל המסמכים.

<אלינור ליפורט: אחרי זה עברו שמונה חודשים ועכשיו קיבלנו תשובה ממשרד הפנים ממטה ירושלים: "אתם צריכים את כל המסמכים לתרגם לעברית ולא לאנגלית".

<אלינור ליפורט: אני לא יודעת איפה זה נגמר.

<אלינור ליפורט: אני כל הזמן עושה 'פינג פונג'.

<קריאה: איזו לשכה?

<אלינור ליפורט: רמלה.

<אלינור ליפורט: - - - מסכנה, יושבת האישה שם, שהיא באמת מסכנה - - -

<קריאה: מי זו שם?

<אלינור ליפורט: עירית, כן, כי כל הטענות אליה והיא לא יודעת לענות, אין לה סמכות לענות את כל התשובות.

<אלינור ליפורט: אני התקשרתי לפניות הציבור של משרד הפנים ולא קיבלתי תשובה.

<אלינור ליפורט: התקשרתי למטה ירושלים, הגעתי לשר הפנים ואני אומרת: אני לא מקבלת תשובות.

<אלינור ליפורט: פשוט 'פינג פונג', תחכו, תחכו, תחכו.

<אלינור ליפורט: משפחה בת שלש נפשות, איך יכולה לחיות?

<אלינור ליפורט: כמה היא יכולה לקחת הלוואות וכמה היא יכולה להחזיק?

<אלינור ליפורט: יש לי גם משפחה, עליי גם אמא שלי, שאני מחזיקה אמא חולה.

<אלינור ליפורט: אני לפני שנתיים קברתי את אבא שלי, אני לא חושבת שיש לי עוד כוח להתאמץ להחזיק את המשפחה.

<אלינור ליפורט: אני עומדת מול המשרדים הממשלתיים ואני לא מקבלת שום תשובה.

<אלינור ליפורט: "בטיפול", "בטיפול", כמה זמן בטיפול?

<אלינור ליפורט: למה ב"נתיב" אמרו לי שלושה חודשים?

<אלינור ליפורט: למה אמרו לי ב"נתיב": תעשו פה את העלייה לא משם, כי היה לכם סירוב?

<אלינור ליפורט: למה פתאום מישהו ממטה ירושלים שעונה לי בטלפון אומר: "את אשמה בזה", במה אני אשמה?

<אלינור ליפורט: במה אני אשמה?

<אלינור ליפורט: אני רק מבקשת שיתנו לאחי לעבוד, שהוא יוכל לפרנס את המשפחה, הוא יוכל להשכיר את הבית, הילדה נמצאת בבית ספר, יש קושי לתיירים בבית ספר ישראלי מבחינת השפה, מבחינת הלימוד, מכל בחינה.

<קריאה: באיזו עיר הילדה נמצאת?

אברהם נגוסה: הנקודה ברורה.

<אלינור ליפורט: וילדה מוכשרת, רק שתבינו.

<אלינור ליפורט: ביקשתי ממנה להיכנס לאולפן, שילמתי כסף על לימודי האולפן שלה והיא יחידה בכיתה שקיבלה בכל המבחנים שלה מאה.

אברהם נגוסה: הנקודה ברורה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשמוע עוד מקרה.

אברהם נגוסה: גנאדי סלאב נמצא?

אברהם נגוסה: בבקשה ובקיצור.

<גנאדי סלאב: (מדבר באמהרית)

אברהם נגוסה: (מתרגם את דברי גנאדי סלאב) אני מודה על זה שאני יכולתי להגיע לפה.

אברהם נגוסה: אני רציתי להודות לאנשים האלה שבזכותם אני גר בארץ כבר שנה וחצי.

אברהם נגוסה: אני הגעתי לפה לפני שנה וחצי, ביחד עם משפחתי, עם שלושה ילדים.

אברהם נגוסה: כעשרים שנה אימא שלי כבר גרה בישראל - - - יש לי פה כל מיני קרובי משפחה.

אברהם נגוסה: אני חייב להודות שברחתי מאוקראינה כדי להציל את חיי.

אברהם נגוסה: קיבלתי מכות בגלל שאני יהודי, בגלל שהיה חובש כיפה.

אברהם נגוסה: הבנתי שאני חייב לברוח לארץ מפני שאני חייב להציל את ילדיי מן המצב הזה.

אברהם נגוסה: הגענו ביולי 2014, הגשנו את כל המסמכים למשרד הפנים, רק בנובמבר הוכיחו שאני יהודי - - - שאמא שלי גרה פה והיא יהודייה, ארבעה חודשים אני כל יום זקוק לעזרה רפואית, גידול ברגל, פה בישראל.

אברהם נגוסה: אני חייב ואני זקוק לתרופות כל יום, אין לי אפשרות לקבל אותן, להשיג אותן.

אברהם נגוסה: אני לא יכול לגשת לרופא, אין לי ביטוח רפואי.

אברהם נגוסה: קשה לי.

אברהם נגוסה: מאוד קשה לי.

אברהם נגוסה: אני צריך להודות על זה שיכולתי להביא לפה את הילדים, שהצלתי אותם מן המצב שהייתי בו באוקראינה.

אברהם נגוסה: אני רוצה התייחסות של עמוס לשני המקרים האלה.

<קריאה: אם אימא שלו פה - - -

<עמוס ארבל: אני יכול להתייחס ברמה העקרונית ודיברתי קודם, בעקבות מה שגבירתי העלתה, בסוגיה של סייג שבות, סוגיה של סייג שבות היא סוגיה מאד כבדה ומאוד בעייתית בהקשר של קבלת החלטות נכונות וטובות.

<עמוס ארבל: יש לנו את המשטרה, יש לנו את היועצים המשפטים וכן הלאה ובסוף זו סמכות שר.

<עמוס ארבל: אני לא אמרתי את זה חלילה בצחוק, הקצב של חילופי השרים אצלנו, והמצב העובדתי, כפי שהוא קרה במשרד הפנים, בשנה, בשנתיים האחרונות, אין ספק שהוא מעיב גם על הסוגיה הזו.

<עמוס ארבל: אני מציע שהועדה תקבל את השמות של האנשים, תעבירו אלי מסודר, אם יש לגבירתי עוד שמות נוספים אני אשמח לבדוק אותם ולטפל בהם, אני אף פעם לא אגיד שהכול אצלנו בסדר, אף פעם לא אגיד שהכול מושלם אבל, בטוח שיש נסיבות לעתים, כאלה ואחרות, שבגללן הנושא מתעכב.

<עמוס ארבל: ואם זה ברמה של מטה, ברמה של החלטות של מטה בירושלים, אז אני הסמכות המקצועית הגבוהה במטה שאני יודע גם לקבל החלטות, ולקבל, לראות מקרים אנושיים שעולים פה ושאינם פה, לקבל עליהם החלטות בסמכויות שלי, על פי חוק, מה שניתן לי, כדי לנסות ולסייע לאנשים כמקרים הומניטריים.

<עמוס ארבל: החבר'ה האלה עזבו הכול ובאו למדינת ישראל בהנחה – ואני רוצה להיות זהיר, שהם זכאי שבות, אז אני צריך לראות איך אנחנו עוזרים להם כזכאי שבות לחיות את חייהם כאן במדינת ישראל, עד שיום אחד יקבלו את מעמד העולה, בגלל אותו סייג או בגלל בעיה כזו או אחרת.

<עמוס ארבל: צריך לראות.

ליה שמטוב: אפשר א/5 לתת להם.

<עמוס ארבל: אני יודע בדיוק מה אפשר ומה אי אפשר, בסדר?

<עמוס ארבל: אז אני רוצה להיות זהיר ואני לא להגיד עכשיו, אני לא מחלק פה מתנות ואני לא בפופוליזם זול.

<עמוס ארבל: בעניין הזה כל מקרה צריך להיבחן לגופו, לא דומה מקרה של רצח למקרה של גניבת רכב ולמקרה שגנב שוקולד מהסופר כשהיה בן שלש.

<אלינור ליפורט: אפשר להגיד משהו?

<עמוס ארבל: כל מקרה לגופו, אחרי שנבדוק אותו.

אברהם נגוסה: אבל יש מקרים קשים, רדפו אותו, נתנו לו מכות.

<עמוס ארבל: למה הוא לא קיבל?

<עמוס ארבל: אני לא יודע להגיד.

אברהם נגוסה: כן אז האם - - -

<עמוס ארבל: הוא לא סיפר למה הוא לא קיבל מעמד עולה.

אברהם נגוסה: אז תשאל אותו למה הוא לא קיבל.

אברהם נגוסה: מה אמרו במשרד הפנים?

<גנאדי סלאב: אף אחד לא הסביר לי, למה לא עונים לי.

<גנאדי סלאב: לא נתנו לי תשובה.

אברהם נגוסה: מאז 2014?

<גנאדי סלאב: מ-2014, יולי.

<גנאדי סלאב: לפני חצי שנה הגשנו את כל המסמכים שביקשו מאתנו, וחצי שנה אחרונה אף אחד לא התייחס למקרה שלנו בכלל.

<גנאדי סלאב: משרד הפנים ביקש ממני תעודת יושר, הגשתי תעודת יושר, כן, היה לי קטע פלילי בעבר אבל זה לא היה משהו רציני, קיבלתי כבר, זה נמחק - - -

<קריאה: אז הנה התשובה.

<גנאדי סלאב: מפני שזה היה לפני עשרים שנה.

<גנאדי סלאב: מסיבה זו אני הבאתי את תעודת היושר שלי ואמרו לי שזייפתי.

<אלינור ליפורט: האם אם אפשר להגיד משהו לגבי ברית המועצות לשעבר בשנות התשעים, מה היה שם?

<אלינור ליפורט: אני חושבת שיש פה אנשים שיודעים בדיוק מה היה שם, הם היו שמים את היהודים בכלא.

<אלינור ליפורט: ואיזה דברים היו.

<אלינור ליפורט: הייתי ילדה בת שש עשרה, הייתי בבית ונכנסו שוטרים הביתה.

<אלינור ליפורט: ואני לא רוצה להגיד לכם מה עבר עליי, כילדה יהודיה, מה עבר באותו זמן.

<אלינור ליפורט: ואמא שלי ידעה שהוא ישר יושב בכלא סתם.

<אלינור ליפורט: ואני רוצה להגיד, שאנחנו מדברים פה על הצלת חיים, על הצלה של יהודים, כל היהודים הצעירים, אם הם עשו ימינה ושמאלה משהו לא - - - אז הם ישבו בכלא בשנות התשעים.

<אלינור ליפורט: כי לא היה משהו אחר.

<אלינור ליפורט: הם רצו אז להראות שזה מי ששולט שם ברוסיה.

<עמוס ארבל: גברת, אני לא נותן לעצמנו ציונים אבל, אנחנו מחבקים כל עולה ואני אומר את זה בגאווה, לא, אל תעשי לי ככה, אני הקשבתי, שניה, עם כל הכבוד, יש הרבה פרוייקטים יפים של "נפש בנפש", יש פרוייקטים עם הסוכנות היהודית, יש תכניות צעירים, יש עוד הרבה מאד דברים יפים שאנחנו עושים.

<עמוס ארבל: כנראה, אני מאוד רוצה להיות זהיר, כנראה שהאנשים האלה שלא קיבלו מעמד עולה במיידי, זו לא סתם התעמרות של רשות האוכלוסין של משרד הפנים, זה לא רוע לב של פקידים, זה לא חוסר רצון, זה לא כי משחקים שש-בש בצהרים, אלא זה כי יש בעיה במסמכים, בזכאות, במידע פלילי וכן הלאה וכן הלאה.

<עמוס ארבל: לעתים זה ה'אפוסטיל', לעתים חוסר במסמך, הפקידים שלנו לא יכולים לתת מעמד כמו שהבחור מן האוניברסיטה אמר, שהוא חי באולימפוס באקדמיה, שמדינת ישראל צריכה להגיד: הוא יהודי ואחרי זה אנחנו בכלל מתחילים משם, שהוא יהודי.

<עמוס ארבל: לא, לגמרי לא, חובת ההוכחה היא על האדם עצמו, יש חוק במדינת ישראל.

<עמוס ארבל: תשאלו את החוק שיגיד: כל מי שיגיד 'אני יהודי' האם לתת לו זכאות שבות, אין שום בעיה, אין שום בעיה אבל החוק מחייב ואנחנו נזהרים למלא את החוק הזה כהלכתו ומדקדקים הכי למטה.

<עמוס ארבל: כשיש תעשיה של זיוף מסמכים – ורון אמר את זה, כשיש לנו אנשים שיש להם בעיות פליליות, כשיש אנשים שאנחנו יודעים שהם ברחו משם כדי לבוא לכאן כי מחפשים אותם, אנחנו הרי לא צריכים להיות שותפים לעבריינות וכל מיני כאלה דברים, אז אנחנו צריכים להיות מאד זהירים, מאד מאד זהירים וכך זה מתחייב, כי את לא רוצה שניתן מעמד לאנשים שהם לא זכאים, ש"עבדו עלינו", שזייפו, שלא מגיע להם, נכון?

<עמוס ארבל: כאזרחית אני אומר, וזה בסדר.

<עמוס ארבל: מי שאנחנו לא בסדר אתו, אני אומר לכם, יש את העניין של חודשיים שלושה של המתנה, אפשר לקצר את זה כמו שעשינו עם מדינות המערב, ואני מקווה מאוד שנצליח גם עם מדינות חבר העמים אבל, כל מה שמתעכב, אני אומר לכם, מעל שלושה חודשים – ואני בטוח שגם רון יחתום על זה, שיש כאן בעיה ספציפית מיוחדת, שזה מתעכב בגלל סיבה מיוחדת.

<עמוס ארבל: וזה לא אומר שצריך לתת עכשיו לאנשים האלה מעמד.

<עמוס ארבל: יכו להיות שהוא לא זכאי, יכול להיות שאחרי זה יוכח שהדרכון שלו מזויף, מה נעשה אחרי זה?

<עמוס ארבל: האם ניתן לו מעמד עולה ואחרי זה נעסוק בביטול של המעמד עולה?

<עמוס ארבל: זה לא הולך ככה.

<עמוס ארבל: שווה לנו כמדינה, שווה לנו כאזרחים, לחכות עוד חודש, עוד חודשיים, עוד שלושה, עוד חצי שנה ושנהיה בטוחים במה שאנחנו עושים.

<אלינור ליפורט: אין לי בעיה עם זה - - -

<עמוס ארבל: בדיני נפשות אנחנו עוסקים.

<עמוס ארבל: דיני נפשות לאזרח ודיני נפשות למדינה, זה לא one way.

<אלינור ליפורט: אתה צודק וכאזרחית מדינת ישראל אני מסכימה אתך, רק אני רוצה לשאול אותך איך האנשים האלה יכולים לחיות?

<עמוס ארבל: יכלו להיות שלא מגיע להם לחיות כאן.

<עמוס ארבל: יכול להיות שהם לא צריכים להיות כאן, לא מדבר על המקרה שלך, אם הוא זייף מסמך ואחרי זה צריך להוציא אותו, צריך להעיף אותו מכאן, סליחה על הביטוי הקשה הזה, כי הוא רמאי, והוא שיקר והוא זייף מול מדינת ישראל והוא רצה לקבל מעמד עולה במירמה.

<עמוס ארבל: לא את אלה אנחנו רוצים.

<עמוס ארבל: ויש לנו, לצערנו הרב, המון.

<עמוס ארבל: מאות בשנה ש"עובדים עלינו", מזייפים ורוצים להיות כאן.

<עמוס ארבל: מכל המדינות, ולא רק משם, ולא רק מחבר העמים.

<עמוס ארבל: ממדינות דרום אמריקה, מאסיה, מאיפה שאת רק לא רוצה.

<עמוס ארבל: מדינת ישראל היא מקום טוב לחיות בו כנראה.

<עמוס ארבל: לא כנראה, אני אומר את זה בוודאות כאזרח.

<אלינור ליפורט: אנחנו לא מדברים פה על - - -

<עמוס ארבל: אז גבירתי, הזהירות פה מתחייבת.

<עמוס ארבל: זה לא - - - פופוליסטי להגיד - - -

<אלינור ליפורט: אבל פה מדברים - - -

<עמוס ארבל: כל אלה, כן - - -

<אלינור ליפורט: שאימא קרובה - -

<עמוס ארבל: אימא פה וסבתא פה.

<עמוס ארבל: ואם יש לו בעיה פלילית אז צריך לחכות ולראות שעושים את זה נכון.

<אלינור ליפורט: כמה זמן?

<עמוס ארבל: אני לא יודע להגיד לך כמה זמן, בשביל זה יש שר.

<עמוס ארבל: שר צריך להחליט, לא אני.

ליה שמטוב: ועד לשר איפה זה שוכב?

<עמוס ארבל: זה לא רוע לב של אנשים, תאמיני לי.

אברהם נגוסה: אולי אני אשאל אותך שאלה, כי אתה אמרת שזה גם תלוי באישור של השר.

אברהם נגוסה: כמה בקשות היום ממתינות לאישור השר?

<עמוס ארבל: אני לא יודע להגיד לך, אני לא רוצה סתם לשלוף.

אברהם נגוסה: אין לך את הנתון.

אברהם נגוסה: אז כן, בבקשה.

<קלקדין שבה: שלום לכולם.

<קלקדין שבה: אני קלקדין, עליתי בשנת 98'.

<קלקדין שבה: אחים ואחיות שלי עלו, לא עשו עלייה אבל באו לארץ בתור תיירים.

<קלקדין שבה: אני מבקשת שיקבלו כל הזכויות שלהם כמו שאני קיבלתי.

<קלקדין שבה: אני האחות הגדולה שלהם, שני אחים שלי נמצאים כאן שלש שנים, הם גרים אצלי, אני משפחה, אימא לארבעה ילדים אבל הם חיים אצלי.

<קלקדין שבה: אין להם איפה לעבוד, אין להם איפה להיות אז אני מבקשת ש - - -

אברהם נגוסה: את שמעת אותי קודם כשאמרתי, כי אני שאלתי אותו בשם כולם, כי אני מכיר את הבעיות.

<קלקדין שבה: כן שמעתי אבל לא מספקת אותי התשובה הזאת, כי אין לי לאן לפנות, אין לי כתובת ללכת, אני הולכת למשרד הפנים, אומרים לי: תלכי לשם.

<קלקדין שבה: הם לא נמצאים.

<קלקדין שבה: לא יודעת לאן לגשת, לאן לפנות, אז אני מבקשת להתייחס לזה, לדברים האלה.

<קלקדין שבה: אני, אין לי, אני צריכה לגדל, אני אימא לארבעה ילדים - - -

<עמוס ארבל: את יודעת, אין לי זכות החלטה בממשלה.

אברהם נגוסה: עמוס, אולי גם הוא ישאל כי גם יש לו שאלה ואז ביחד נענה.

אברהם נגוסה: גם בקיצור.

<יונתן: השאלה שלי היא פשוטה.

<יונתן: אני סטודנט.

<יונתן: קודם אציג את עצמי.

<יונתן: השם שלי יונתן, בן 27 ואני פה עם אימא שלי.

<יונתן: כעקרון, סבתא שלי, שזאת אימא שלה, נמצאת פה כתיירת וכל האחים שלה, סליחה, כל הילדים שלה, הנכדים שלה, כולם פה בארץ והיא בתהליכים כדי לעלות לארץ.

<יונתן: קודם נתת את התשובה שמחכים לוועדה, שתהיה ועדה, וכרגע יישארו בארץ, לא יצטרכו לחזור לאדיס וכו'.

<יונתן: יש את הבעיה של הענין של בית חולים.

<יונתן: סבתא שלי היא בת שמונים פלוס, היא ממש מבוגרת, היא צריכה טיפול, גם מבחינה נפשית והיא לא מרגישה טוב, היא מבוגרת ממש.

<יונתן: יש את ההוצאות של בית החולים, היא לא מוכרת, זו בעיה מאד רצינית, היא לא מוגדרת, אין לה הגדרה.

אברהם נגוסה: היא לא מוגדרת כאזרחית ולכן - - -

<יונתן: זו בעיה מאוד גדולה וזה כאילו, זה קושי שלפי דעתי הוא לא רק אצלנו, זה כאילו העניין של ההגדרה הוא בעיה, ממש בעיה ורצינו לדעת אם אפשר עד לוועדה, לעשות שיהיה איזה משהו שיהיה, לא יודע, להגדיר את הענין הזה.

<עמוס ארבל: היושב ראש מכיר את העניינים.

<עמוס ארבל: אני עובד מדינה, אני פקיד, אני עובד על פי חוק ועל פי החלטות ממשלה.

<עמוס ארבל: שני הדברים האלה צריכים להיות מאד ברורים ולפי זה לטפל.

<עמוס ארבל: אני לא נותן מתנות, זה לא של אבא שלי וזו לא חנות מכולת, של מתן מעמד לזה ולתת מעמד להוא.

<עמוס ארבל: בזה ייגמר העניין.

<עמוס ארבל: אם היא תהיה זכאית על פי החלטת ממשלה אז ניתן לה.

<עמוס ארבל: אף אחד לא עושה טובות.

<עמוס ארבל: אם הממשלה החליטה.

<עמוס ארבל: אם היא בפנים ועונה על הקריטריונים, היא והאחים של הגברת ועוד הרבה אנשים אחרים.

<עמוס ארבל: יש רשימה, יש קריטריונים, היו פה דיונים ויש דיונים בממשלה, זה יסוכם ובהתאם לכך נפעל.

<עמוס ארבל: אותו כנ"ל לגבי זכאי שבות, חוק השבות אומר:

<עמוס ארבל: אם אתה עומד בקריטריונים האלה אז אתה מקבל מעמד, אם אתה לא עומד אז אתה לא מקבל.

<עמוס ארבל: זה לא לפי צבע עיניים, לא לפי מדינה, לא לפי אף אחד אחר.

<יונתן: סליחה, זה לא ענין של מעמד, זה ענין של "עד אז".

אברהם נגוסה: רגע, לא, "עד אז" הוא לא הפתרון, הוא לא הכתובת.

אברהם נגוסה: אני אומר לך, מה שהוא נתן, סביר מאוד, אנחנו נדע איך לעשות את העניין, בסדר?

אברהם נגוסה: אני אדבר אתכם.

אברהם נגוסה: לא, לא, אין לי זמן כי הנושא הוא אותו נושא.

אברהם נגוסה: אני אמרתי קודם, גם באמהרית וגם בעברית, זה אותו הדבר.

אברהם נגוסה: מה שונה?

אברהם נגוסה: אני מסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך לעקוב אחרי זה ואני מאוד מודה לכולם שבאתם והבאתם את הנושאים.

אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לך הגברת ליה שמטוב, חברת הכנסת לשעבר ולכל המשתתפים, תודה רבה לכם, תודה.