ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 58, 2016-01-10 11:00

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכולם, לכל המשתתפים בפגישה היום.

אברהם נגוסה: אנחנו מקיימים את דיון הוועדה היום בעיריית חיפה.

אברהם נגוסה: אנחנו מאוד מודים לך, ראש העיר והצוות, שהסכמתם שאנחנו נקיים את הדיון היום פה על מנת ללמוד מקרוב בעניין השילוב של העולים החדשים בחיפה.

אברהם נגוסה: אנחנו מודים גם לצוות שלך וכל הצוות שבכל המערכות, אם זה נציגי החינוך, רווחה, בריאות, וסגנית ראש העיר ומשרדי העלייה והרווחה וכל נציגי משרדי הממשלה, וגם נציגי העולים שנמצאים פה.

אברהם נגוסה: קודם כל העיר מאוד יפה, חיפה.

יונה יהב: מאיפה אתה?

אברהם נגוסה: אני ירושלמי.

יונה יהב: לא כל אחד מושלם.

אברהם נגוסה: אני אגיד לך מה מושלם בחיפה.

אברהם נגוסה: בחיפה זה מושלם כי יש גם הר, יש יער וגם יש ים.

אברהם נגוסה: בירושלים יש לנו יער ויש לנו הר, אבל אין לנו ים, לכן חיפה היא עיר מאוד יפה.

אברהם נגוסה: אנחנו יודעים שחיפה היא עיר שיש לה ניסיון בקליטת עלייה מכל התפוצות ויש לה גם ניסיון גם בדו קיום בין ערבים ליהודים ולכן העיר חיפה היא עיר מאוד יפה בכל הכיוונים.

אברהם נגוסה: אנחנו פה היום לקיים את הדיון.

אברהם נגוסה: אז אנחנו נפתח בכבוד ראש העיר שיפתח את הישיבה ואז נקיים את הדיון, נקבל סקירה מהעירייה ואנחנו נקיים דיון שחבריי חברי הכנסת - - - מבקשים שכל מי שמדבר שיציג את עצמו למען הפרוטוקול.

אברהם נגוסה: נמצאים פה חברי ועדת העלייה והקליטה של הכנסת, חברת הכנסת סופה לנדבר, שרת הקליטה לשעבר, חבר הכנסת יואל רזבוזוב, הוא גם יושב ראש ועדת העלייה והקליטה הקודם, חברת הכנסת טלי פלוסקוב, שהיא חברת ועדה, וחברת הכנסת קסניה סבטלובה ומזכירת הוועדה דנה גורדון וגם הצוות של ועדת העלייה והקליטה והצוות שלי גם נמצאים פה.

אברהם נגוסה: אדוני ראש העיר, אנחנו נשמח לקבל - - -

יונה יהב: אני רק רוצה להציג את האנשים שלנו.

יונה יהב: (סבב נוכחות)

יונה יהב: אז יש לנו גם עמותה לקליטת עלייה ויש לנו גם את פרויקט שילובים, שאנחנו עושים אותו יחד עם הקהילה היהודית בבוסטון כבר מספר שנים רב.

יונה יהב: לפי הסטטיסטיקות ומחקרי העומק שאנחנו עושים זה פרויקט מאוד מאוד מוצלח ואנחנו מאוד גאים בו.

יונה יהב: יש לנו שני בתי קהילה, הקהילה האתיופית מרוכזת בשלושה מקומות בעיר, בעיר המזרחית, בעיר המערבית ובקרית חיים.

יונה יהב: בעיר המזרחית והמערבית בנינו בתי קהילה, אנחנו השבוע נתחיל לבנות בית קהילה בקרית חיים.

יונה יהב: הניהול של בתי הקהילה מאוד מוצלח ואנחנו מאוד אוהבים מה שאנחנו רואים שם.

יונה יהב: יש לנו סגנית ראש עיר שאחראית על קליטת עלייה ואני מעביר אליה את רשות הדיבור.

<יוליה שטראים: אני רוצה רק בכמה דקות להראות מצגת קטנה על העלייה לחיפה.

<יוליה שטראים: אני גם עולה חדשה, עשיתי עלייה לפני 25.5 שנים והיום אפשר להגיד שחיפה קולטת עלייה מכל המקומות, גם מכל העולם וגם מטפלת בהם מהיום הראשון כבר 25 שנה.

<יוליה שטראים: אנחנו עולים ועולים ועולים בתוך העלייה.

<קריאה: עולים תרתי משמע.

<יוליה שטראים: אתם רואים, אשדוד, ירושלים וגם חיפה.

<יוליה שטראים: גם עולים מצרפת, אמריקה ודוברי רוסית.

<דינה פלדמן: העיר שלנו עושים שיחות עם מועמדי עלייה גם ב - - -

<יוליה שטראים: כל שבוע אנחנו עושים - - -

<דינה פלדמן: פרה עלייה ואנחנו נוסעים - - -

<יוליה שטראים: גם עכשיו יש נסיעה לאנגליה.

<יוליה שטראים: בשנה היינו שבע פעמים בצרפת ואחרי שבע פעמים ראינו שאנחנו הצלחנו בשנה הזאת, יש לנו קצת עלייה מצרפת.

<דינה פלדמן: זו עלייה מצרפת.

<דינה פלדמן: אנחנו עובדים גם עם הסוכנות היהודית וגם הקרן לעידוד.

<יוליה שטראים: אנחנו עובדים עם כולם.

<יוליה שטראים: מי שרוצה להיות פרטנר שלנו אנחנו מקבלים אותו.

<דינה פלדמן: יש לנו תשע דירות קלט שאנחנו מקבלים אנשים כאשר הם פונים - - -

<יוליה שטראים: הם באים ממש לדירת קלט, שתוך שבועיים הם יכולים, לא מה שהיה פעם, בא עולה וחיפש מה שנתנו לו, מצא, הם לבד מחפשים איפה קרוב לגן ילדים, איפה קרוב לבית הספר לילדים, מסתדרים ואחר כך שוכרים דירה.

<דינה פלדמן: אנחנו מלווים את העולים בצעדים הראשונים שלהם שזה גם עם משרדי ממשלה, כמו משרד העלייה והקליטה, משרד הפנים, בנק.

<דינה פלדמן: כל השלבים שהם צריכים בצעדים הראשונים, כולל חיפוש דירה קבועה, אחרי דירת קלט, שנותנים להם שבועיים או יותר להיקלט בעיר.

<יוליה שטראים: מעבירים סיורים לאנשים בחברה וקהילה, עם תקציב בסיוע של משרד הקליטה.

<דינה פלדמן: בעזרת משרד הקליטה אנחנו עושים סיורים להכרת הארץ, לחגים, כל הפעילות לקרב את העולים למדינת ישראל.

<דינה פלדמן: מעבירים אירועי תרבות וספורט, יוליה עושה את זה ברמה מאוד גבוהה.

<דינה פלדמן: רושמים לבתי ספר, מרכזי למידה ומעבירים גם בעזרת משרד העלייה והקליטה ייעוץ לילדים עולים.

<דינה פלדמן: יש גם אולפני קיץ, היה אולפן חנוכה.

<יוליה שטראים: בגלל שעכשיו, מחודש ספטמבר עד חודש דצמבר, הגיעו אלינו המון עולים אנחנו פתחנו שלושה אולפנים, שניים בשפה הרוסית ואחד בצרפתית בחנוכה.

<דינה פלדמן: בר/בת מצוות.

<יוליה שטראים: בר/בת מצווה לעולים חדשים.

<יוליה שטראים: עשינו עכשיו בדצמבר, היו ילדים שהיו חודשיים בארץ.

<דינה פלדמן: לילדים שלא יכולים לחגוג בר/בת מצווה שלהם, כי אין להם קרובי משפחה, אז עושים את זה איתם.

<דינה פלדמן: יש לנו ארבעה אולפנים שפועלים - - -

<יוליה שטראים: ארבעה אולפנים, לא ארבע כיתות.

<דינה פלדמן: בכל אולפן יש 10-14 כיתות.

<יוליה שטראים: אלה אולפנים שכל הזמן מלאים.

<יוליה שטראים: יש גם שעות בוקר ושעות אחרי צהריים.

<דינה פלדמן: אולפן לאקדמאים, אולפן עציון.

<יוליה שטראים: מחזור 13 ויש לנו קבוצה של 300 עולים.

<דינה פלדמן: זה אולפן עציון, שנותנים להם, גם בזכות הסוכנות היהודית ומשרד העלייה והקליטה.

<יוליה שטראים: פה אנחנו רוצים עזרה שלכם.

<יוליה שטראים: עוזרים מאוד, אבל אולי אנחנו צריכים עזרה של הכנסת וחברי כנסת, חברי ועדה, הכול בסדר, הכול יפה, בתעסוקה בחיפה יש לנו בעיה לחבר'ה הצעירים.

<יוליה שטראים: האולפן בעציון זה רק חבר'ה עם השכלה גבוהה, חלק עם תואר שני, חלק תואר ראשון, מהנדסים, רופאים, אבל אנחנו לא יכולים לעזור להם כל כך בתעסוקה וזה מאוד כואב.

<דינה פלדמן: עשינו קורס טבחות וקורס סוכני נסיעות.

<יוליה שטראים: ועכשיו יש לנו קורס של - - -

<דינה פלדמן: זה קורסי תעסוקה שעושים ביחד עם - - -

<יוליה שטראים: הסוכנות ועיריית חיפה.

<יוליה שטראים: יזמים זה עולים חדשים שלנו שבתוך שנה ראשונה הם כבר פתחו עסקים ואנחנו מנסים לעזור להם, איך להוביל את העסק.

<יוליה שטראים: אלה כל מיני פעולות.

<משה הראל: אני רוצה רק ברשות

<משה הראל: כם להוסיף, אנחנו כבר שמונה שנים תומכים והקמנו מוקד לקליטת עולי אתיופיה בחיפה ואנחנו מממנים לעיריית חיפה פרויקטורים לעידוד עלייה מחבר העמים ומצרפת ודוברי אנגלית.

<משה הראל: סמדר פה והפרויקט הזה - - - התקציב של המשרד פה בשנת 15' עמד על 11 מיליון.

<משה הראל: עיקר הסיוע הוא לתעסוקה, סיוע ישיר ועקיף, והסיוע לקליטה חברתית של העולים, מלבד הסיוע למוקד עמד על מיליון ו-400,000 שקל בשנת 15'.

אברהם נגוסה: מה ההתייחסות שלך בעניין התעסוקה?

<משה הראל: בתעסוקה אנחנו משקיעים בקורסים והשמה, יש פה חברת מעוף שדואגת ליישם, הם מקבלים את הסיוע מהמשרד.

<משה הראל: רק אחרי שהעולה עובד, לא בזמן משא ומתן ובניית קורות חיים, והם משימים הרבה מאוד עולים.

יונה יהב: אבל לא הרוב נשאר פה.

<משה הראל: דיברתי על הצעירים.

<יוליה שטראים: אני עוד לא סיימתי, חוץ מהמצגת לא דיברתי.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים שכולם ישתתפו ולכן מי שיכול מגיע.

אברהם נגוסה: בואו נסיים את ההיכרות ואז נגלה שכולם פה, ואז אנחנו נחזור אליכם.

אברהם נגוסה: אני רוצה שכל אחד יציג את שמו, ואם יש לו תפקיד, מה התפקיד שלו ואז נמשיך איתך.

<יוליה שטראים: אין בעיה.

<יוליה שטראים: (הצגת נוכחים).

אברהם נגוסה: את יכולה להמשיך.

<יוליה שטראים: קודם כל זו הזדמנות גם להגיד לראש העיר שלנו, שהוא לקח את זה מאוד מאוד חשוב, את כל התכנית של העלייה ואנחנו בנינו את העמותה.

<יוליה שטראים: על שילובים יספר גבי, אנחנו מטפלים בכל העולים, חוץ מיוצאי אתיופיה.

<יוליה שטראים: כשנכנסתי לתפקיד אנחנו עושים פרויקטים ביחד, לתכנית אינטגרציה.

<יוליה שטראים: יש לנו גם אירועים ביחד, אנחנו גם מזמינים אמנים שלהם.

<יוליה שטראים: בתוך העמותה אנחנו מנסים לעזור לכל העולים, עם עזרה של משרד הקליטה, המון עזרה אנחנו מקבלים מהסוכנות היהודית, אבל 70% זה העירייה.

<יוליה שטראים: התקדמנו, בשנה האחרונה, בשנת 2015, עוד לא סופי, אבל יש כבר 2,522 עולים ופלוס שהגיעו עולים לחיפה, יש המון עולים שהגיעו לקרית ים, כרמיאל, או בקיבוץ חצי שנה ראשונה, ובתום השנה אנחנו - - - אותם לחיפה, בסביבות 720.

<יוליה שטראים: אנחנו מנסים לעזור להם, אנחנו חיים איתם יום יום.

<יוליה שטראים: נכון שעדיין יש לנו בעיות באולפן, יש לנו רק אולפן בבית ספר תיכון אחד, חטיבת ביניים, וזה לא מספיק.

<יוליה שטראים: חיפה זו עיר גדולה גיאוגרפית.

<יוליה שטראים: אנחנו פתחנו שם מועדוניות.

<יוליה שטראים: יש לנו מועדוניות בשני בתי ספר דתיים ויש בית ספר הרצל, שהוא לילדים עולים חדשים ותושבים חוזרים דוברי אנגלית.

<יוליה שטראים: יש לנו שלושה פרויקטים כמו בית ספר דרור, בית ספר ליאו בק ובית ספר שלווה, ועכשיו נפתח עוד אחד.

<יוליה שטראים: בשנה הזאת נכנסנו לתכנית ביחד עם משרד החינוך.

<יוליה שטראים: כל העולים כבר מקבלים עזרה במועדוניות עם תוספת שעות, אחרי בית ספר.

<יוליה שטראים: יש לנו קשישים, עדיין מתוך העלייה באות משפחות, אבל יש גם אנשים קשישים.

<יוליה שטראים: אנחנו מנסים גם לעזור לקשישים, פותחים כל מיני קורסים, גם איך להתמודד במדינה, סדנאות של בריאות, אנחנו מנסים לעשות להם אירועים.

<יוליה שטראים: זה התפקיד שלנו - - -

<משה הראל: עשיתם גם - - -

<יוליה שטראים: אבל זה לא מספיק.

<יוליה שטראים: כל מה שאנחנו עושים, הכי חשוב גם לכל הקהילות, גם יוצאי אתיופיה, רוסיה, אנגליה, צרפת, זה תעסוקה.

<יוליה שטראים: אנחנו זקוקים לתעסוקה, אנחנו זקוקים מאוד לתעסוקה.

<יוליה שטראים: לא איזה חברה, אולי אחראי ממשלתי, לא יודעת איך, לתת להם את התעסוקה יותר חזק.

<יוליה שטראים: זה מאוד חשוב.

<יוליה שטראים: ותודה שבאתם, אנחנו ממש בכינו.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: חבריי חברי הכנסת, אתם רוצים להתייחס בשלב הזה, או לשמוע עוד נציגים?

טלי פלוסקוב: אנחנו רוצים עוד לשמוע.

יואל רזבוזוב: אני גם בניגוד עניינים, ההורים שלי מקרית חיים, אני גדלתי בקרית חיים.

יונה יהב: ואיפה אתה גר היום?

יואל רזבוזוב: נתניה.

יונה יהב: הנה אתה רואה?

יונה יהב: זה הסוף של המדינה.

יונה יהב: לא לצחוק, ממש לא לצחוק.

טלי פלוסקוב: נתניה זה הסוף של המדינה?

יואל רזבוזוב: לא, מקרית ים באמת יש - - -

יונה יהב: אין לנו סיכוי, אין סיכוי, כדאי שתדעו את זה.

יונה יהב: כי בצפון יש בו רק 21% יהודים.

יונה יהב: אין לנו סיכוי.

יונה יהב: ברגע שאנחנו לא מקבלים את הצרפתים, הם לא נשארים פה, לא אמריקאים, לא אמל"טים, אז אנחנו בבעיה קשה ואיש לא מטפל בבעיה הזאת.

יונה יהב: זה לא רק אנשים לשבת פה, זה כולל אמצעי ייצור.

יונה יהב: האתוס הציוני, ההורים שלנו בנו את המדינה ברעיון שיהיה ביזור של אזרחים וביזור של אמצעי ייצור.

יונה יהב: הממשלות ב-40 השנה האחרונות בונות רק את מדינת תל אביב, לכן אתה גר בנתניה.

יונה יהב: הלכת לשם, אני לא יודע מאיזה סיבה, בדרך כלל הולכים מסיבת עבודה וזה הסיפור.

יונה יהב: אז עוזבים את הצפון, עוזבים את חיפה.

יונה יהב: אנחנו היינו הרבה מאוד עשרות בשנים עיר בהגירה שלילית ואין ואקום, מישהו תופס את המקום הזה ואת אף אחד זה לא מעניין.

יונה יהב: אני גם הייתי חבר כנסת, לא הצלחתי להביא את זה לסדר, לא הצלחתי להביא את זה לדיון, עד היום לא היה שום דיון בדברים האלה, זה לא מעניין אף אחד.

יונה יהב: ראשי המדינה מתפארים שייבנו 100,000 יחידות דיור במדינת תל אביב, 100,000 יחידות דיור זה מיליון איש, אין מיליון משפרי דיור, אין חיה כזאת, זה יבוא מהצפון והדרום.

יונה יהב: כדי לסבר את האוזן, בעשור האחרון עזבו את הצפון 88,000 צעירים יהודים, כדי שתבינו את המספר, אז גודלה של רעננה זה 69,000.

יונה יהב: אז זה מאוד יפה, אנחנו כולנו מחיאות כפיים סוערות, אין לנו סיכוי.

יונה יהב: לכן מאוד שמחנו שאתם באים, אני חושב שהוועדה בראשותך היא חשובה, רק יחד עם משרדי הממשלה הייעודיים מעולם לא חשבו על הדבר הנכון שצריך לעשות.

יונה יהב: הנכון שצריך לעשות זה לא לקלוט ברעננה ובאשדוד, זה מדינת תל אביב.

יונה יהב: גם את צריכה לעבור לפה.

אברהם נגוסה: נשלח את כל העולים לצפון?

אברהם נגוסה: זה מה שאתה מציע?

טלי פלוסקוב: גם בדרום יש כאלה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשמוע את ההצעה שלך.

יונה יהב: איך בשנות ה-60 וה-70 הקימו את אביבים בצפון?

יונה יהב: העולים ממרוקו שהגיעו הגיעו מתוך דרישה ללכת לרמת אביב, ואמרו להם 'נכון, תבואו ב-12 בלילה', העלו אותם ב-12 בלילה בדרכים עקלקלות והביאו אותם לאביבים.

יונה יהב: אתה מעולם לא יישבת את המדינה הזאת, רק בתחבולות.

יונה יהב: כולם רוצים להיות ליד השמנת, העם היהודי זה עם שרק מסתכל על הנוחיות שלו, זה לא - - -

טלי פלוסקוב: אז איך אתה תשנה את זה?

יואל רזבוזוב: מהעלייה הגדולה קלטתם בחיפה הכי הרבה עולים.

יונה יהב: אם לא נשנה לא תהיה מדינה, שלא תביני לא נכון.

טלי פלוסקוב: איך תשנה את זה?

טלי פלוסקוב: אמרת שהיית חבר כנסת ולא הצלחת.

יואל רזבוזוב: הכי הרבה עולים קלטתם.

קסניה סבטלובה: אתה אומר, עולים שעזבו - - - מה זה המשפט הזה?

קסניה סבטלובה: לא הבנתי, כבוד ראש העיר.

יונה יהב: מה לא הבנת?

קסניה סבטלובה: שהעם היהודי שהתקבץ פה, ובהרבה מקרים עזב את השמנת כדי להיות פה, אז - - -

יונה יהב: לא הקשבת כנראה עד הסוף, כי היית טעונה בטיעון הנגדי.

קסניה סבטלובה: לא, אני מקשיבה בקשב רב לכל מה שאתה אומר.

יונה יהב: אז מה שאני אמרתי, אני לא יודע אם עזבו שמנת או לא שמנת, הם רוצים להצטמצם פה בשמנת שהיא במרכז הארץ.

יונה יהב: זה לא נכון?

קסניה סבטלובה: אני ממש לא חושבת שצריך להכריח את העולים, צריך ליצור להם תנאים טובים.

יונה יהב: אני אמרתי להכריח?

טלי פלוסקוב: זה בדיוק מה שהוא אומר.

טלי פלוסקוב: זה נכון.

טלי פלוסקוב: יש פערים, אני כאחת שבאתי מערד אני יודעת על מה אתה מדבר.

יונה יהב: היא מערד.

יונה יהב: תשאלי אותה, בערד, היה לי קשר פעם בבניית ערד, אז עשינו את זה בהרבה תחבולות, לבנות את ערד.

יונה יהב: ואם שמנו שם את המרכז לקליטת עולים מחוץ לארץ, אני בניתי אותו, אז יכולתי לבנות אותו בירושלים, יכולתי לבנות אותו בתל אביב וגם בחיפה, בנינו אותו בערד, למה בנינו אותו בערד בכניסה לעיר?

יונה יהב: את מכירה את זה.

טלי פלוסקוב: בוודאי.

יונה יהב: למה בנינו את זה ועשרות שנים זה היה שם?

יונה יהב: כדי לגרום לאיזה שהוא אחוז להישאר שם, או להישאר בסביבה וזה מאוד הצליח לאורך השנים.

יונה יהב: אבל אם את לא מכוונת אין.

יונה יהב: אני אגיד לך, היות שאת קפצת אני אספר לך.

קסניה סבטלובה: לא קפצתי.

קסניה סבטלובה: בוא נעמיד דברים על דיוקם.

יונה יהב: אני אספר לך, אני חייב ללמד אותך את החומר.

יונה יהב: אז על דיוקם, אני אביא אותם.

יונה יהב: איך קם פולגת בקרית גת, את יודעת?

קסניה סבטלובה: אני בטוחה שיש לך הרבה דברים לספר לי.

קסניה סבטלובה: אני רק אומרת לך שמאז היום הראשון שלי בארץ, כאשר ניסו לכוון אותי לדימונה, למשל, לכוון אותי, להגיד לי 'בסדר, מה יש לך לחפש בירושלים?

קסניה סבטלובה: ' אנחנו רצינו להיות בירושלים כי יש שם את האוניברסיטה העברית, ככה אמא שלי החליטה.

קסניה סבטלובה: ואני לא בעד ניתובים ואני בעד זה שעולים באמת יבנו את החיים שלהם איפה שטוב להם.

קסניה סבטלובה: האחריות שלכם זה לבנות את התנאים האידיאליים, לא לנתב אותם בדברים כאלה.

טלי פלוסקוב: לא שלכם, של כולנו.

קסניה סבטלובה: של כולנו, בוודאי.

קסניה סבטלובה: אבל אני אומרת שיש פה רשות חזקה מאוד, חיפה, אנחנו גאים בה, גאים באיך שקולטים פה את העולים, אבל כל פעם שאומרים לנתב ולהוביל וזה אני נחרדת, כי אני אומרת ש - - -

יונה יהב: אז אני מאוד שמח שאת נחרדת, אבל בלי לנתב לא הייתה קמה המדינה.

יונה יהב: ולכן אני רוצה שתקשיבי לי איך קם פולגת בקרית גת.

יונה יהב: אדון פולק, שהיה איש אמיד ואיל טקסטיל ענק בדרום אמריקה, בארגנטינה, הגיע לפנחס ספיר, שהיה אז שר המסחר והתעשייה ואמר לו 'אני רוצה להקים את תעשיית הטקסטיל בארץ ישראל החדשה, אני אממן, אני אביא את הידע, יש רק תנאי אחד.

יונה יהב: המדינה נותנת לי מגרש באזור של חצי שעה מתל אביב'.

יונה יהב: השר אמר לו 'בסדר, אני מקבל את התנאי הזה, תבוא לפה בארבע בבוקר'.

יונה יהב: אלה השעות שהשר עבד, אז הוא בא בארבע בבוקר והוא לחש לנהג שלו 'יש לך חצי שעה להגיע עכשיו בלילה לקרית גת'.

יונה יהב: את זה קראתי בזיכרונות של פולק, לא של ספיר.

יונה יהב: כולם יודעים את הסיפור, וככה קמה פולגת בקרית גת, הוא פשוט רימה אותו.

יונה יהב: ומה עשתה פולגת בקרית גת?

יונה יהב: זה הרים את כל הנגב.

טלי פלוסקוב: בוודאי.

יונה יהב: אני בעד לכוון את העולים, כן לכוון, אין ברירה.

קסניה סבטלובה: אני בעד לכוון, אבל בהחלט לא - - -

יונה יהב: אין ברירה.

יונה יהב: ועם כל הכבוד לך, אני בוגר האוניברסיטה העברית - - -

קסניה סבטלובה: אתה אומר דברים שהם מאוד חדים, מאוד - - -

יונה יהב: אני בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים ואני לא גרתי בירושלים כדי להיות הבוגר.

יונה יהב: לא צריך לגור באיזה עיר כדי להיות הבוגר של האוניברסיטה שלה.

קסניה סבטלובה: יש אנשים שחושבים אחרת.

אברהם נגוסה: רגע, אל תכריחו אותי שאני אשתמש בזה.

סופה לנדבר: רבותיי, אנחנו אורחים כאן בעיר חיפה.

סופה לנדבר: חייבים להגיד שחיפה היא עיר קולטת עלייה ובואו נוריד את ה - - -

יואל רזבוזוב: באנו ליהנות.

אברהם נגוסה: בהחלט.

אברהם נגוסה: ראש העיר עוד לא סיים, אני לא נותן לך לסיים כי יש לי שאלה.

אברהם נגוסה: אני חושב שאנחנו באנו למקום הנכון, לאדם הנכון, באמת לשמוע בעניין שילובם וקליטתם של העולים, כי היית חבר כנסת, אתה יודע את פעילות הכנסת ועכשיו אתה ראש עיר, אז יש לך את כל הכיוונים, הידע והניסיון.

אברהם נגוסה: מה אתה מציע כדי למנוע את ההגירה השלילית מחיפה, מהצפון?

אברהם נגוסה: מה צריך לעשות?

יונה יהב: צריך לראות את התמונה ההוליסטית.

יונה יהב: במדינה שלנו לא רואים את התמונה הכוללת.

יונה יהב: אם למשל עכשיו הממשלה החליטה, ונכון שהיא החליטה טוב לפתח את הדרום, אז היא לא ראתה את התמונה הכוללת.

יונה יהב: היא מעבירה לשם את בסיסי צה"ל, מחיאות כפיים סוערות, יגיעו לשם 30,000 חיילי חובה - - -

טלי פלוסקוב: הלוואי.

יונה יהב: הלוואי, והיא לא עשתה שום דבר כדי שאיש קבע אחד יישאר לגור שם.

יונה יהב: זאת אומרת לא רואים את התמונה הכוללת.

יונה יהב: מה שאני מבקש מהוועדה להיות זה הקאטו, אלה שצועקים כל הזמן בדרך 'תראו את התמונה הכוללת', תראו איך אתם מזיזים לשם מקומות עבודה.

יונה יהב: יש הרי תרגיל, יש אמצעי ענק לממשלה, זה לתת אזור פיתוח א' מועדף, אז עושים את זה פוליטיקה במקום לעשות את זה ציוני.

יונה יהב: לא צריך לתת אזור פיתוח א' לכל השנים, אפשר לעשות את זה נקודתי לחמש שנים ולראות מה עושים.

יונה יהב: אני אתן לך רק דוגמה.

יונה יהב: במלחמת לבנון השנייה, כשחצי עיר התרסקה פה אז הממשלה, בראשותו של אולמרט, ואני אומר את זה, נתנה לי אזור פיתוח א' בתיירות.

יונה יהב: אני באתי ואמרתי שאני רוצה לפתח את העיר היפהפייה הזו לתיירות ולהיות מוקד מקצועי של זה.

יונה יהב: אז אני לא מאמין שיש מישהו שקיבל אזור פיתוח א' ויכול להגיד שהוא בונה עכשיו 51 מלונות.

יונה יהב: ידעתי לבצע את זה, ידעתי להוציא את זה לפועל.

יונה יהב: 51 מלונות הופכים את כל הסיפור.

יונה יהב: אז אני פותח בית ספר תיכון עכשיו, פתחנו, למקצועות התיירות.

יונה יהב: אני במשא ומתן עם האוניברסיטה לפתוח פקולטה למקצועות התיירות והמלונאות, כדי שלאדם יהיה אופק.

יונה יהב: ככה צריך לבנות את זה, כשאתה לוקח ילד ואומר לו 'לך אתה, תהיה מחר מנהל בית מלון', שזה בערך כמו מפקד יחידה צבאית גדולה, אני אתן לך בי איי על זה, אני אלמד אותך קודם תיכון, אתה תיבחן בבגרות בזה ואחר כך אני אתן לך בי איי בזה ואתה תהיה לי פה מנהל ותעשה לי את הדברים ולא תלך מפה.

יונה יהב: זאת אומרת צריך לראות את כל המסלול.

יונה יהב: פה בארץ לא רואים את כל המסלול.

יונה יהב: מה שאני מבקש מכם, ועדה, יש פה אנשים מצוינים, כי מי שבא לוועדה הזו אלה אנשים שמאוד מודעים לחומר, זה ומעמד האישה וכל זה, אלה ועדות ייעודיות שאנשים רוצים לעשות פוליטיקה, רוצים לעשות עבודה, ולכן צריך לנצל את האנשים האלה שיצעקו בכל מקום ויגידו בכל מקום.

יונה יהב: למה אני משתגע על האישה הזאת, שהייתה שרת הקליטה?

יונה יהב: כי היא ראתה את זה ככה, אני עבדתי איתה.

יונה יהב: זה נכון שאנחנו נבחרנו לכנסת ביחד באותה סיעה ואנחנו חברים הרבה זמן, אבל ראיתי איך זה עובד.

יונה יהב: זה נכון לעבוד כך.

יונה יהב: אפשר לעשות פה שינוי.

יונה יהב: יש המון אנשים שרוצים לגור בפריפריה, מה רע בפריפריה?

יונה יהב: זה מילה גסה?

טלי פלוסקוב: זה מצוין.

טלי פלוסקוב: אני לא מחליפה את העיר שלי בשום דבר.

טלי פלוסקוב: אבל, יונה, העלית סוגיה.

טלי פלוסקוב: אני פשוט חייבת, אדוני היושב ראש, כי זה כן קשור לעלייה.

טלי פלוסקוב: עכשיו אני יושבת פה והציגו פה שני פרויקטורים לקליטת עלייה ואז נזכרתי כשאני הייתי ראש עיר - - -

<קריאה: 3.5 משרות.

טלי פלוסקוב: ואני נזכרתי, כשאני יצאתי מהרשות בדיוק היה מדובר על פרויקטור ואז שאלתי את מנהלת מחלקת הקליטה אם היא גייסה את הפרויקטור לערד, אז מה היא אומרת לי?

טלי פלוסקוב: לא גייסנו כי לעירייה אין מצ'ינג, שאלתי אותה כמה כסף, היא אומרת '20,000 שקל'.

טלי פלוסקוב: תבינו על מה אנחנו מדברים, עם מה הרשויות מתמודדות.

טלי פלוסקוב: 20,000 שקל אין פרויקטור להביא עולים לעיר.

<יוליה שטראים: אבל אמרתי כל הכבוד לראש העיר, הוא נתן לי הכול, גם שם אותי בתיירות, בגלל שהוא כל כך רוצה לעזור לעולים.

<יוליה שטראים: אני עוזרת להם גם להיקלט.

יונה יהב: זה מקצוע נהדר, מה, זה לא מקצוע נהדר, להיות בתיירות?

טלי פלוסקוב: אני רק אומרת, הרשויות הקטנות האלה בפריפריה, עם מה הן מתמודדות.

טלי פלוסקוב: זה לא יאומן, בגלל 20,000 שקל אין פרויקט, נו, לא אבסורד?

<יוליה שטראים: לנו אין דברים כאלה.

טלי פלוסקוב: לא, נתתי דוגמה.

אברהם נגוסה: זו דוגמה.

אברהם נגוסה: את כל כך שומרת על ראש העיר.

סופה לנדבר: ראש העיר טוב, אז למה לא לשמור עליו?

יונה יהב: ד"ר נגוסה, אתה קרוב של גבי?

יונה יהב: הוא גם נגוסה.

יונה יהב: למשל הניסיון היוצא דופן של הקשר בינינו לבין קהילת בוסטון, צריך לעשות בעוד מקומות עם עוד קהילות ולעשות להם מצ'ינג, שיבואו ויגידו - - - אנחנו במקרה בהמון נושאים איתם בשותפות, אבל הם מאוד שמו יד על הנושא הזה של שילובים וזה מוצלח מאין כמוהו.

יונה יהב: זאת אומרת צריך להיות יותר יוזמתיים, לא רק לדבר, אלא להיות יותר יוזמתיים.

אברהם נגוסה: תודה, אדוני ראש העיר.

אברהם נגוסה: שמענו כל מיני דברים.

אברהם נגוסה: כל חברי הכנסת שנוכחים פה, כולנו עולים חדשים, היינו עולים חדשים, עולים ותיקים, ואז אנחנו מבינים למה אתה מתכוון ואני מאוד מודה לך.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו את נציג משרד העלייה והקליטה, תחליטו מי ידבר.

<משה הראל: משנת 1988 מדינת ישראל לא נותנת דירות לעולים אלא המדיניות של הממשלה, של המדינה, היא שהעולה פונה לאן שהוא מחליט בעצמו.

<משה הראל: ככה נקלטו במדינת ישראל כמעט כל העלייה מחבר העמים בשנות ה-90.

<משה הראל: בצפון, כל הצפון, עברו כ-400,000 עולים, נשארו מעל 300,000.

<משה הראל: אני אומר הצפון, אני אפילו לא לוקח את חדרה במספר הזה, עד קרית שמונה, והעולים התפזרו.

<משה הראל: כל הצוות של אנשי בן גוריון היה מציע לעולים, באותן שנים, להגיע לקרית שמונה או למצפה רמון, ספק אם העולים היו מגיעים.

<משה הראל: העולים מקבלים את סל הקליטה ועל פי מידע שמעמידים לרשותם בוחרים את יעד מגוריהם.

<משה הראל: גם לעולים יוצאי אתיופיה, כידוע משנת 93', אם אני לא טועה, המדינה לא נותנת דיור ציבורי, אלא כולם מקבלים משכנתא ועל פי המשכנתאות בוחרים את עיר מגוריהם.

<משה הראל: כשאנחנו רואים שאזור מסוים גולש במספרים מסוימים אנחנו סוגרים את הרחוב, או לפעמים את העיר בפני עולים, וזה יוצר קשיים גדולים בתוך הקהילה כי יש להם קודמים שהגיעו.

<משה הראל: ניקח לצורך העניין את חיפה, המשפחות ממשיכות להגיע והם רוצים לגור בחיפה ומדינת ישראל לא כי החלטנו לסגור מסיבות של - - - מכל מיני סיבות.

יונה יהב: של פיזור, כמו שצריך.

אברהם נגוסה: חיפה עכשיו אזור א' או מה?

<משה הראל: חיפה כמעט סגורה.

<משה הראל: רק בחריגים ביותר, פה ושם משפחות בודדות, אבל בעיקרון אין משכנתאות.

<משה הראל: את ההלוואות הרגילות הם יכולים לקבל, אף אחד לא יכול למנוע.

<משה הראל: אדוני ראש העיר, קודם כל עיריית חיפה, על כל שלוחותיה, באמת תרתי משמע עיר קולטת עלייה, היא שותפה ו - - -

יונה יהב: אבל היא לא מוכרת על ידי המדינה ככזו, הכול בא מזה שאני מוריד מהחינוך, מוריד מזה, מוריד מזה, בשביל לתת לעולים.

יונה יהב: זה לא הגיוני.

יונה יהב: כשאנחנו יש לנו רק מעולי חמ"ע 70,000, שזה שליש מהתושבים פה.

טלי פלוסקוב: מה זה הגדרה של עיר קולטת עלייה לצורך העניין?

יונה יהב: פעם נתנו לעיר קולטת עלייה מענקים.

טלי פלוסקוב: דווקא אני רוצה לפנות למשרד הקליטה כדי ש - - -

יונה יהב: נתנו מענקים גדולים מאוד ו - - -

יואל רזבוזוב: בשנות ה-50.

טלי פלוסקוב: והיום לא קיים דבר כזה?

יונה יהב: לא, הקפיאו.

יונה יהב: מי שיש לו עיר קולטת עלייה, כבר לא מעניין אם הוא קולט או לא קולט, יש לו את התואר הזה.

יונה יהב: מי שהפך לעיר קולטת עלייה, כמו שאנחנו, לא מקבל.

יונה יהב: תשאלי את השרה.

אברהם נגוסה: בבקשה, הוא באמצע.

<משה הראל: הסיוע התקציבי לעיריית חיפה ולעולים בחיפה, בלי סל קליטה, בשנת 15', שהייתה שנה מורכבת, עמד על כ-11 מיליון שקל, כשמעל 6 מיליון לצורך שילוב העולים בתעסוקה.

<משה הראל: גם עכשיו יש לנו פרויקטים לעידוד עלייה ולקליטה בחיפה, יש במרכז קליטה קרית ים קבוצה של רופאים שעושים את האולפן שם וילמדו שם את ההכנות ומיועדים לעבוד בבית חולים רמב"ם.

<משה הראל: תכנית נוספת שפועלת לעידוד עלייה לחיפה זה נהגי משאיות ואוטובוסים, אגד נסע לערים באוקראינה, הציג את התכנית וכולם מיועדים לצפון, מבטיחים להם עבודה בחיפה, בעכו, באזורים בצפון.

<משה הראל: הסיוע התקציבי לעיריית חיפה הוא רחב.

<משה הראל: יוליה היא יושבת ראש צוות ההיגוי עם נציגי המשרד ונציגי קהילה ובונים את התקציב.

<משה הראל: נכון של-2,000 עולים בשנה, זה בערך הקצב בשנים האחרונות, התקציב שהמשרד נותן לא מספיק לכסות והכול עם מצ'ינג, זה 25% הרשות ו-75% המשרד.

<משה הראל: זהו, בגדול.

<משה הראל: הפרויקטורים, חלק מתפקידם, ומשנה הנוכחית, 2016, הם יצטרכו להקצות 10% מהתקציב כדי לנסוע ולשווק את העיר בקהילות באוקראינה ובצרפת ובצפון אמריקה.

<סמדר סטולר: אתה אומר שאין תקציב, אז למה - - -

<משה הראל: אני אומר שצריך עוד.

<משה הראל: בנושא הרווחה, יש כמה תכניות שהמשרד מקיים כאן בחיפה, אבל הוא לא יכול לקיים את הכול.

<יוליה שטראים: סליחה, אני רוצה להגיד, אני כועסת מאוד על אגף הרווחה, אבל זה בינינו, יש לנו לפני שנה, שנת 2015, המון תקציבים שלא עשו את הביצוע.

<יוליה שטראים: אני לא בוועדת היגוי שלכם, אני לא יודעת, או שתזמינו אותנו, אני אעזור לכם גם לבצע את הכסף.

<יוליה שטראים: כן, זה מה שקרה.

אברהם נגוסה: בתורך תציגי את העניין.

<אילנה ברובסקי: אני לא צריכה תור, אני רק לא יודעת - - -

<יוליה שטראים: דיברנו גם עם שרה כהן ממשרד הקליטה ודיברנו גם עם אנשים שלכם.

<משה הראל: יש תכניות רווחה שפועלות.

אברהם נגוסה: אז אתם שותפים בעניין מבחינה כספית?

<משה הראל: כן, 600,000 הסיוע.

אברהם נגוסה: אתה רוצה להוסיף?

<אסף גרטי: אני רק רוצה להגיד, אם אפשר, שיושבים פה הרבה שותפים, כמו שמנהל המחוז אמר וגם ראש העיר, והמציאות של הקליטה היא מאוד מורכבת.

<אסף גרטי: חלק מהעולים מרגישים שהם כבר נקלטו, חלק פחות, הטיפול מול המבוגרים - - - אני מדבר מההיבט של קליטה חברתית.

<יוליה שטראים: לכולם, גם לרוסים, צרפתים.

<אסף גרטי: גם מבחינת שיתוף הפעולה, אני רואה פה את אורלי מהסוכנות היהודית ושי המנכ"ל, שאנחנו כל הזמן באינטראקציות, והפעילים וגבי.

<אסף גרטי: הפעילים, שאני מכיר אותם בפנים, זאת אומרת אלה אנשים שאנחנו כל הזמן באינטראקציות, יושבים בוועדות היגוי, מחליפים דעות, הקליטה פה בחיפה היא באמת, באמת אני רוצה להגיד, זה אחד היישובים, זה בעצם היישוב שהוא הדגל של המחוז, קולט באמת בצורה מאוד מאוד טובה - - -

יונה יהב: מה זה קולט?

יונה יהב: קולט כלום.

יונה יהב: אם בתל אביב קולטים 12,000 עולים ובכל הצפון כולל חיפה אתה קולט 4,000 אז אנחנו צריכים פשוט להתאבד.

<אסף גרטי: אתה מעביר נקודה שהיא - - -

טלי פלוסקוב: מה שאתה אומר, יונה, זה לא רק עולים.

טלי פלוסקוב: עזוב את המדינה, תיקח אותנו מערי פריפריה, כולם כולם רוצים לעבור לכיוון מדינת תל אביב, זה משהו הרבה יותר גדול מאשר הקליטה בעיניי.

טלי פלוסקוב: ברגע שאתה שומר על היחס הזה אתה עוד במצב טוב.

יונה יהב: איזה יחס?

טלי פלוסקוב: שהם 12,000 ואתה 7,000?

יואל רזבוזוב: אתה קלטת הכי הרבה משנות ה-90'.

<אסף גרטי: מחמ"ע גם היום עולים.

יונה יהב: אתה יודע שהעולים זה חבר מביא חבר.

טלי פלוסקוב: אחרי שיהיה לך פה אוויר נקי אז בכלל - - -

<יוליה שטראים: יש לנו אוויר נקי.

אברהם נגוסה: בכנסת, בוועדה, אתה היית חבר כנסת, אם לא ניתן לפי התור אז לא נסיים.

יונה יהב: מה שאני רואה בטלוויזיה שמדבר זה שמתפרץ.

יואל רזבוזוב: מקבל כותרות.

טלי פלוסקוב: לא בוועדת הקליטה.

<יוליה שטראים: אבל למה דווקא רק עולים חדשים?

<יוליה שטראים: למה הנציגים עולים חדשים?

<יוליה שטראים: אולי גם ישראלים צריכים להיות בוועדה?

טלי פלוסקוב: קודם כל יש חברים גם, אבל הם לא מצאו לנכון להגיע.

טלי פלוסקוב: מוטי יוגב חבר ועדה.

אברהם נגוסה: זה יום ראשון, זה לא קל לאנשים.

אברהם נגוסה: באמת חברי הכנסת - - -

<יוליה שטראים: לא עובדים ביום ראשון, אנחנו למדנו.

אברהם נגוסה: מי שאכפת לו ומי שיכול אז הוא הגיע.

אברהם נגוסה: היא הגיעה מערד, זה הכי דרום.

טלי פלוסקוב: בסדר, שלוש שעות.

אברהם נגוסה: אני מבקש מאסף לסיים, לסכם את זה.

<אסף גרטי: כן, אני חושב שאני נמצא במקום של הקליטה משהו כמו עשר שנים, זה דווקא היה אחד המשרדים היציבים, משרד הקליטה.

<אסף גרטי: כשסופה הייתה שרה לאורך תקופה ארוכה היא לקחה את הנושא הזה בצורה מאוד מאוד רצינית.

<אסף גרטי: אם אני מסתכל, בסופו של יום אפשר תמיד לראות את חצי הכוס הריקה, אבל חצי הכוס המלאה, תראו איזה אנשים יושבים פה.

<אסף גרטי: זאת אומרת אנשים שנקלטו והגיעו לתפקידים מאוד מאוד בכירים.

<אסף גרטי: אם תסתכל לא רק בחיפה, אלא בצפון בכלל, סגני ראשי ערים, אפילו גם ראשי ערים, הגיעו לעמדה בכירה, אלה אנשים שעלו לפני 20 שנה.

<אסף גרטי: זאת אומרת כנראה יש גם דברים טובים בקליטה.

טלי פלוסקוב: אין מדינה כזאת בעולם.

<אסף גרטי: וחיפה ללא ספק אחת הערים שקולטות בצורה מאוד מאוד טובה ובסך הכול העבודה נעשית בצורה מאוד יעילה, בהיבט החברתי.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: נציג משרד החינוך.

<ויקי ניגרי: אני ממשרד החינוך, בממלכתי הדתי.

<ויקי ניגרי: אני בעצם אחראית על כל המחוז ובחיפה אנחנו קולטים עלייה, קלטנו עכשיו עולים מצרפת ובאמת הם מקבלים מענה, יש שעות עולים, יש מועדונית שמקבלים גם ארוחה וגם המשך יום הלימודים, שההורים יוכלו ללמוד באולפן וגם יוכלו לחפש עבודה, שזו סוגיה שמאוד רגישה ומעסיקה את ההורים.

<ויקי ניגרי: הרבה פעמים זאת הסיבה שעולים חוזרים למדינה שלהם, מהמצוקה הזאת, מהדאגה לעניין הכלכלי.

<ויקי ניגרי: אנחנו גם מאוד תומכים בעולים, אנחנו בקשר עם המשפחות ואנחנו עושים מפגשים לעולים, גם עם מערכת החינוך וגם שומרים על קשר בסדנאות בנושאים חינוכיים.

<ויקי ניגרי: זה באמת שיתוף פעולה של המשולש הזה שלהם, עולים, בית ספר והתלמיד, זו עבודה משותפת.

<ויקי ניגרי: יש לנו בחיפה גם את מרכז הקליטה, שהיום יש פחות עולים אמנם, אבל יש לנו - - -

יונה יהב: שאין דבר יותר מטומטם ממה שזה.

יונה יהב: מרכז הקליטה הזה הוא הדבר הכי מטומטם בעולם.

אברהם נגוסה: למה?

יונה יהב: זה גטו, יצרו גטו.

יונה יהב: זה הרעיון שלנו?

יונה יהב: להביא עולים - - -

אברהם נגוסה: לא - - -

יונה יהב: אני היחידי בחדר הזה שאני התחלתי עם האתיופים בשנת 70', עוד לא הכירו בכם כיהודים, אני כבר הייתי באתיופיה.

יונה יהב: הייתי נשיא הסטודנטים היהודים בעולם ומזה עשיתי את זה.

יונה יהב: לא צריך לספר לי מה זה, אז קראו לכם בכלל פלאשים, אתה זוכר את זה?

אברהם נגוסה: כן.

יונה יהב: אז לא צריך לספר, יש לי בלב מקום מיוחד לאנשים האלה.

יונה יהב: מקום מיוחד מאוד לאנשים האלה.

יונה יהב: לקחת אותם בבניין, באמצע שכונה שמנוכרת אליהם, שבתי הספר וגני הילדים נמצאים מחוץ לעיר, להסיע אותם לשם.

יונה יהב: איזה מין רעיון זה?

אברהם נגוסה: מה אתה מציע?

יונה יהב: קודם לבטל את מרכז הקליטה הזה, לשים את זה כמו בני אדם.

אברהם נגוסה: איך לקלוט אותם?

אברהם נגוסה: עוד מעט עכשיו, 9,000 בדרך, מה אתה מציע?

יונה יהב: לקלוט אותם במקומות שרוצים לקלוט אותם.

קסניה סבטלובה: אולי נעשה שם סיור?

אברהם נגוסה: נעשה.

יונה יהב: זה דבר נורא.

יונה יהב: ואיך הסביבה מתייחסת כתוצאה מזה.

אברהם נגוסה: זו נקודה חשובה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול אותך.

יונה יהב: עשו את זה, למה?

יונה יהב: כי מישהו השכיר את זה למרכז הקליטה, שמו והזדכו עליהם.

יונה יהב: מה זה הדבר הזה?

אברהם נגוסה: לא, היה צריך ללמד אותם שם עברית.

יונה יהב: תשאל את הגב' ויקי, שאני רואה אותה היום פעם ראשונה, הם לומדים ברכסים.

<יוליה שטראים: הם לא נשארים פה, הם אחר כך מדורגים - - -

יונה יהב: הנה, בבקשה, תקשיב, ד"ר נגוסה.

יונה יהב: הם גרים אצלי בטופ של הכרמל, בנווה שאנן, ולומדים בטירה, בעיר אחרת.

<ויקי ניגרי: יש חלק שלומדים, יש עכשיו משהו חדש, לפני כמה שנים כשנסגר בית ספר יבנה, שהיו כולו עולים מאתיופיה, מעניין של מי ההחלטה - - -

יונה יהב: לא, לא הייתה החלטה שלי.

יונה יהב: אז היה פיזור של התלמידים, חלק הלכו לנווה שאנן ופיזרנו אותם בקרית שמואל וגם בטירת הכרמל, כדי שלא יהיו אחוזים גבוהים - - -

יונה יהב: אני אגיד לך.

יונה יהב: אני סגרתי את בית הספר, כי אני לא מוכן שהאתיופים יהיו 100% באיזה שהוא בית ספר, ואם לא ראית מהומות אצלנו והפגנות, זה בגלל שפיזרתי את כל יוצאי אתיופיה בכל בתי הספר שיש בעיר.

יונה יהב: פה ארבעה, פה שישה, פה שמונה, ולכן הקליטה היא מעולה.

יונה יהב: ככה אתם גם רוצים את זה, גם הקהילה רוצה.

יונה יהב: מה אני מצאתי כשבאתי להיות ראש עיר?

יונה יהב: מצאתי בית ספר 100% אתיופים.

יונה יהב: מה זה, מצורעים?

יונה יהב: סגרתי אותו במקום.

יונה יהב: היה לי את האומץ ורק אחרי זה גדעון סער, בתור שר חינוך, אמר 'וואלה, זה רעיון נכון' ונתן הנחיה לפזר.

יונה יהב: אם תדבר איתו, הוא יגיד לך שהוא למד את זה ממני ואני מאוד גאה על זה.

יונה יהב: אבל להסיע אותם לעיר אחרת ללמוד?

יונה יהב: מה זה הדבר הזה?

יונה יהב: זה לא מתאים שם.

יונה יהב: יודעים את זה מראש, את הדברים האלה.

יונה יהב: אז אם אתם רוצים לקלוט אותם בטירה, תקלטו אותם בטירה, אין בעיה.

אברהם נגוסה: יש נקודה באמת משנות ה-80 - - -

יונה יהב: סלח לי שאני כזה היום.

יונה יהב: אני כל כך שמח שבאתם, זו הזדמנות להבהיר כמה דברים ואלה הדברים שצריך לעשות.

יונה יהב: נכון?

יונה יהב: טלי, את היית רוצה שאצלך בעיר יהיה מרכז קליטה שכולם לומדים בבאר שבע?

טלי פלוסקוב: ממש לא.

טלי פלוסקוב: בגלל זה אני לגמרי איתך.

טלי פלוסקוב: אני גם פיזרתי, אגב, בעיר שלי.

אברהם נגוסה: יש עוד נקודה שצריך, אני אשמח מאוד לשמוע את דעתך בעניין.

אברהם נגוסה: בשנות ה-80 ישראל שינתה את כיוון הקליטה משיטת קליטה מקיפה לקליטה ישירה מקיפה לקליטה ישירה, אז היה דיון.

אברהם נגוסה: אני באותו זמן כסטודנט צעיר השתתפתי בכמה דיונים.

אברהם נגוסה: הדיון היה ככה, האם צריך לקלוט את עולי אתיופיה בקליטה ישירה או לא? זו הייתה השאלה.

יונה יהב: מה זה קליטה ישירה?

אברהם נגוסה: קליטה ישירה בלי מרכז קליטה, עולה חדש נוחת בשדה התעופה, מקבל סל קליטה, שוכר דירה באיזה שהיא שכונה, גר עצמאית.

אברהם נגוסה: באותו זמן נבחן בכמה כיוונים, שכיוון שהעולים מגיעים מארץ לא מתקדמת מבחינה מודרנית, אז יהיה לעולים קשה להיות עצמאיים בקליטה ישירה, עדיף לתת להם זמן קצר במרכז קליטה.

אברהם נגוסה: זה כל העניין.

יונה יהב: קודם כל אני אומר ככה, אתה צודק.

יונה יהב: מי שבא מאזור שהוא צריך קודם כל להתאים את עצמו להוויה המקומית אז מרכז קליטה זה רעיון נכון.

יונה יהב: אבל לא בכל מקום אתה דוחף מרכז קליטה, אתה צריך לדעת באיזה מקום ובאיזה סביבה אתה דוחף ואתה צריך לדעת שהסביבה מסביב צריכה להיות אוהדת את האנשים שנמצאים שם.

יונה יהב: שיבואו, ידפקו בדלת, יעזרו להם.

יונה יהב: זה הרעיון.

אברהם נגוסה: אני אוסיף לך עוד שאלה, אולי תענה ביחד.

יונה יהב: רגע, אני אגיד לך עוד דבר.

יונה יהב: קליטה ישירה.

יונה יהב: אני חושב שבקליטה ישירה, קודם כל אני טוען שצריך להיות היום מנגנון שכשאני נוסע לפגוש קהילות אני כבר נוסע עם מקומות העבודה.

יונה יהב: בייחוד מהארצות ברמה גבוהה, אני רוצה שאדם יורד בשדה התעופה בן גוריון, הוא יודע איפה הוא יגור והוא יודע איפה הוא הולך לעבוד.

יונה יהב: אחר כך כשהוא יתפתח שירוץ לאן שהוא רוצה, כמו שחברת הכנסת אומרת.

יונה יהב: שלב ראשון צריכה להיות הכוונה, אולי הוא יאהב את זה?

יונה יהב: ואולי תוך כדי זה שהוא יאהב את זה אנחנו נעשה ציונות לשמה?

יונה יהב: אז למשל אם משרד הקליטה היה חורש את מתן, יש לי רבע מיליון מטר מרובע היי טק רמה הכי גבוהה בעולם.

יונה יהב: אם היו הולכים מדלת לדלת והיו רואים איזה מצאי של מקומות עבודה יש ואיתם נוסעים לפריז ואיתם נוסעים ללונדון ואיתם נוסעים לניו יורק ומביאים את הסטרטה הזה של הזה ולהגיד לאדון משה ינקל 'אתה רוצה לעלות?

יונה יהב: יש לך באינטל מקום עבודה, הנה מקום העבודה, זה איש הקשר שלך באינטל' והוא בא לפה וכבר לוקח דירה ועושה את הדברים האלה.

יונה יהב: זה קליטה ישירה.

יונה יהב: לתת ל גם אופציה.

יונה יהב: אם הוא רוצה לראות מסביב, תיכנס למרכז קליטה.

יונה יהב: גם אדם מאנגליה, שייכנס למרכז קליטה, אבל צריך לתת לו את האופציה הזאת, זאת אומרת שתי האופציות.

יונה יהב: או קליטה ישירה או קליטה לא ישירה, מה שאתם קוראים.

יונה יהב: אבל צריך להיות הרבה יותר מתוחכם, אלה אנשים מתוחכמים, יש להם צרכים, זה הכול.

אברהם נגוסה: משרד החינוך.

<ויקי ניגרי: אני חושבת שהשאלה היא לא האם מרכז קליטה או מגורי קבע, מה שאנחנו רואים, למשל עם העולים מאתיופיה, לאחר שהיו שנה, שנתיים ושלוש במרכז הקליטה בעצם יש אזורים שנפתחים לרכישה שהם במחירים שיש להם אפשרות להגיע ואלה אזורים שהם מרוכזים, מבודדים.

<ויקי ניגרי: אם אנחנו בחיפה, לפחות כיום, היום יש יותר פיזור, וזה נכון, אנחנו רואים את זה, אבל אם אנחנו מסתכלים על קרית ביאליק, על קרית אתא, נווה חן, להגיד שיש להם אפשרות לרכוש דירה וישר הם במגורי קבע זה יופי, אבל יוצרים שם בעיות מאוד גדולות.

<ויקי ניגרי: יש פה בני שעובד בבתי ספר ובאמת זו בעיה מאוד גדולה.

<ויקי ניגרי: אני לא חושבת שהשאלה היא מאיפה - - -

סופה לנדבר: למה את מתכוונת בבעיה?

<ויקי ניגרי: שיש אזור ש-13 בלוקים למשל גרים עולים מאתיופיה, בשעות אחרי הצהריים מסתובבים - - -

סופה לנדבר: אני רוצה לתקן, לא עולי אתיופיה, יוצאי אתיופיה.

סופה לנדבר: יוצאי רוסיה, יוצאי אתיופיה, יוצאי צרפת.

סופה לנדבר: אני פשוט מתקנת את כולם.

<ויקי ניגרי: אני מדברת על עולים, לא אלה שנולדו בארץ.

סופה לנדבר: הם לא אתיופים, הם לא רוסים, הם יוצאי מדינה מסוימת שהגיעו למדינה מסוימת.

<ויקי ניגרי: לא, אבל אני מדברת על עולים שהגיעו בחמש, שש, שבע, שמונה השנים האחרונות ובעצם התפקיד שלנו הוא רק לאלה שהם עולים.

<ויקי ניגרי: בעצם מי שיוצא אתיופיה, הוא כמו כל אחד, אני עולה בעצמי.

יונה יהב: את מוצ'צ'ו?

<ויקי ניגרי: אני 20 שנה בארץ, למרות שהמבטא - - -

יונה יהב: עד שמוצאים עולה מדרום אמריקה שהוא גם דתי, זה מוזיאלי לגמרי.

אברהם נגוסה: תמשיכי.

<ויקי ניגרי: אני חושבת שבאמת החשיבה על זה, ברור שזה לא בידיים שלו, ברגע שהילדים מגיעים אנחנו מקבלים אותם ומנסים לעשות איתם מה שאפשר, אבל צריך לחשוב, ברגע שמפנים, לחשוב שלב לפני, כי אחרי שהם מגיעים 'אוקיי, עכשיו תפתרו את זה', מתנ"סים ובתי ספר שהם לא רק עולים וזה כבר מאוחר מדי.

<ויקי ניגרי: אנחנו עושים מה שאפשר, מנסים לתקן בתוך העיר, בתוך בתי הספר, אבל צריך לחשוב שלב לפני.

<יוליה שטראים: את ממשיכה את הקו של יונה.

סופה לנדבר: אתם במשרד החינוך מכירים את המקרה, שיוליה התחילה לטפל במקרה הזה, אבל הגיעה אלינו תלונה על ילד בן 7 שהתגלתה אלימות בבית הספר, אני אגיד באיזה בית ספר, דרור.

סופה לנדבר: לא מכירים?

סופה לנדבר: אני אתן לך - - -

יונה יהב: דרור זה חינוך מיוחד.

<קריאה: בית ספר רגיל בקרית אליעזר.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: יש אגף מנהל בחינוך מבוגרים, יש לך מה להוסיף או שנעבור?

אברהם נגוסה: אוקיי, אז נעבור לנציג משרד הרווחה והשירותים החברתיים.

<אילנה ברובסקי: אני נציגת משרד הרווחה.

<אילנה ברובסקי: אני לא הבאתי את כל הנתונים, כי אני מייצגת את מנהל המחוז.

<אילנה ברובסקי: אני גם מוכרחה לומר שבחיפה, מבחינת המשרד שלנו, באמת רוב התכניות שאנחנו מציעים לעירייה, לאגף כאן, לעשות, התכניות מתבצעות ואני חושבת שעל הצד היותר טוב.

<אילנה ברובסקי: אני חושבת שגם חלק מהנציגים שנמצאים כאן עברו את ההכשרות שלנו של מנהיגות קהילתית של הפעילים.

<אילנה ברובסקי: זה חלק מהעשייה, בצד הקהילתי.

<אילנה ברובסקי: זה התחום שלי, של עבודה קהילתית.

<אילנה ברובסקי: התחום השני של הטיפול אני אתן את רשות הדיבור לפיני ולאילנה שהם יציגו קצת את יותר את הנתונים.

<אילנה ברובסקי: בכל מקרה אנחנו עובדים בשני מישורים, מישור אחד זה לראות את הקהילה, לראות את השילוב בתוך הקהילה, לעשות הרבה מאוד פעילויות ומצד שני הטיפול הייחודי האינדיבידואלי בתוך האוכלוסיות עם הצרכים המיוחדים.

<אילנה ברובסקי: דבר אחד שאני כן יכולה לומר מתוך הניסיון שלי והעבודה במשך השנים זה שראינו שתכניות שהיה בהם את המרכיב הזה של הגישור, גם השפה וגם הנושא של ללוות אנשים באופן פיזי לכל מיני מקומות, הנושא הזה עבד מאוד טוב וזה לצערי הולך ונפסק.

<אילנה ברובסקי: עדיין אני רואה שחסר העניין של תרגום, עדיין חסר העניין של מגשרים, גם בחינוך, שקיימים, אבל זה לא מספיק.

<אילנה ברובסקי: גם אצלנו הנושא הזה של עובדים, שהם עובדי סמך מקצועי, מה שאנחנו קוראים עובדי שכונה, זה עדיין צורך שאני מוצאת שהוא די חסר.

<אילנה ברובסקי: וגם תכניות ספציפיות שמדברות על שילוב, שילוב בתוך המתנ"סים, שילוב בתוך הפעילות הקהילתית, שילוב בתוך תכניות שמתקיימות.

<אילנה ברובסקי: זה משהו שאנחנו עושים אותו, אבל התקציבים לפעמים שעומדים לרשותנו, הם לא מספיקים לצורך העניין הזה.

<אילנה ברובסקי: בראייה מחוזית אני יכולה לומר שאני מצטרפת מאוד למה שאמר כאן ראש העיר, יש באמת התחזקות של אוכלוסיות שעוזבות את היישובים לכיוון המרכז, אני רואה את זה, לצערי, בכל הצפון.

טלי פלוסקוב: וגם בדרום.

<אילנה ברובסקי: וגם בדרום, אבל אני עובדת בצפון, אני רואה את זה בחיפה, טבריה, כרמיאל, כל היישובים, יש איזה היא נהירה.

<אסף גרטי: זה לא רק לגבי עולים, זה נכון ל - - -

<אילנה ברובסקי: בדיוק.

טלי פלוסקוב: זה לא בעיה של קליטה, זה בעיה בכלל של תפיסה - - -

<אילנה ברובסקי: זה משהו שאולי לא לדיון כאן, אבל זה בהחלט נושא שהוא כל כך כואב וכל כך מצער, שבאמת צריך להקדיש לזה חשיבה.

<אילנה ברובסקי: הנושא של תעסוקה יכול בהחלט לתמוך ולעצור את העזיבה הזאת.

<אילנה ברובסקי: בנושא של תעסוקה אנחנו מעורבים בעניין של מוקד התעסוקה העירוני, שזה משהו שהמשרד עכשיו נתן לזה הרבה מאוד תקציבים ויש גם את ההשתתפות של משרד הקליטה גם.

יונה יהב: המנכ"ל הקודם.

<אילנה ברובסקי: נכון, המנכ"ל הקודם נתן באמת - - -

יונה יהב: הוא למד את זה פה ומאוד התלהב.

<אילנה ברובסקי: ועכשיו הנושא של מרכזי תעסוקה עירוניים, הוא הופך להיות מודל גם בערים אחרות ויש כאן גם שותפויות, כמו שאמרנו, גם עם משרד הקליטה וגם עם גורמים אחרים בכל הנושא הזה ויש גם את הנושא של קליטת עולים בתוך המוקד העירוני.

<פיני ווגמן: אני רוצה לומר משהו במספרים גדולים.

<פיני ווגמן: העיר חיפה היא עיר קולטת עלייה בגדול.

<פיני ווגמן: העולים בחיפה מהווים כמעט 23% מתושבי העיר, 63,000-64,000 עולים, עברו את העיר 120,000 עולים, אבל נשארו בה כ-63,000.

<פיני ווגמן: 62,110.

<יוליה שטראים: פיני, זה לא כולל את ה-2,800.

<פיני ווגמן: אני מדבר עד 2015, הנתונים שנמצאים כאן.

<פיני ווגמן: מה שאני מנסה להגיד, שבכלל שאלה מי זה עולה חדש.

<פיני ווגמן: אם אנחנו מדברים על שנות ה-90, אנחנו בשירותי הרווחה מתייחסים לתקצובי השירותים לאוכלוסיות השונות, כל תקציב שיש לוותיקים יש תקציב לעולים, זה משנות ה-90.

<פיני ווגמן: זאת אומרת עדיין מתייחסים לעולים החדשים מהעלייה של שנות ה-90, שחלק גדול מהם הם חברי הכנסת שנמצאים פה.

<פיני ווגמן: אני חושב שאחת ההצלחות שלנו בקליטת העלייה זה בעצם שרוב העולים נקלטו בצורה מוצלחת בעיר ובתעסוקה ובמסגרות חינוך ובתפקידים מאוד מגוונים בעיר הזו.

<פיני ווגמן: הדבר השני, יש אוכלוסיות שלא כל כך מצליחות להיקלט והן נשארות בטיפול שירותי הרווחה.

<פיני ווגמן: מה היום האחוז של עולים שאנחנו מגדירים כעולים?

<פיני ווגמן: 25% מהמשפחות שמטופלות בשירותי הרווחה הן משפחות עולים.

<יוליה שטראים: רובם קשישים.

<פיני ווגמן: נכון, רובם קשישים.

<פיני ווגמן: צריך לדבר על מספרים, כשאני מדבר על מספרים - - -

סופה לנדבר: אתה מדבר על 25% שפתחו תיק?

<פיני ווגמן: כן, יש להם תיקים של אוכלוסיות מטופלות.

<פיני ווגמן: זה אומר 3,894 משפחות מטופלות, מתוכם 1,831 מה שנקרא משפחות צעירות עד גיל זקנה ויש לנו 2,063 משפחות שהם קשישים.

<פיני ווגמן: רוב האוכלוסייה הקשישה לא צברה זכויות, אין להם פנסיות, הם חיים מקצבאות הביטוח הלאומי, הם מתבגרים, אוכלוסיות שבאמת נזקקות לשירותים ואנחנו לאוכלוסייה המבוגרת נותנים הרבה מאוד שירותים.

<פיני ווגמן: כשאני מסתכל על התקציב אני שומע משרד הקליטה ורווחה, אני רוצה להגיד ש-70 מיליון שקל מתוך התקציב ניתן לעולים חדשים דרך שירותי הרווחה בעיריית חיפה.

<פיני ווגמן: התקציב שלנו 275 מיליון שקל, מתוך זה רבע מוקדש לאוכלוסיית העולים.

<פיני ווגמן: מתוך האוכלוסייה של העובדים הסוציאליים עיקר תשומת הלב ניתן לקבוצות העולים, גם מחבר העמים וגם מאתיופיה.

<פיני ווגמן: אז אוכלוסיית הקשישים היא אוכלוסייה מאוד גדולה שנזקקת ומקבלת את השירותים.

<פיני ווגמן: כלומר אנחנו נותנים מגוון מאוד גדול של שירותים.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד לך משפט, אני חושבת שלאנשים האלה מגיע, הם הגיעו למדינה הזאת לפני 20-25 שנה - - -

<פיני ווגמן: מסכים.

<פיני ווגמן: אז מה עושים?

טלי פלוסקוב: לא, אני אומרת, הם הגיעו למדינה הזאת עם ההשכלה ועם הכול, למדינה - - -

<פיני ווגמן: אני אומר, אני בעד.

<פיני ווגמן: הם משולבים במועדוני גמלאים, הם משולבים במרכזי יום לקשיש, יש מערך מאוד גדול של תכניות תומכות לקשיש, מערכות מצוקה ועוד.

<פיני ווגמן: אנחנו מפעילים מאות מתנדבים כרשתות חברתיות לתמיכה בקשישים עולים ולא שאין בעיות, לא שלא היה לנו מקרה מאוד קשה פה, ששני קשישים נמצאו בביתם מתים בלי שידענו עליהם.

<פיני ווגמן: לא ידענו עליהם כי הם בודדו את עצמם והאישה לא רצתה קשר.

<פיני ווגמן: אף אחד לא ידע עליהם כלום, אז גם אנחנו לא ידענו.

סופה לנדבר: אתה מדבר על 25% שהם עולים מאיפה?

<קריאה: מל מיני מדינות.

סופה לנדבר: עולים ממדינות חבר העמים או מאיפה?

<פיני ווגמן: הרוב הגדול של העולים - - -

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול אותך שאלה.

סופה לנדבר: איזה משפחות, חד הוריות?

סופה לנדבר: נכים?

<פיני ווגמן: קודם כל אחוז המשפחות החד הוריות הוא גבוה בקרב העולים.

<פיני ווגמן: אנחנו יודעים שמתוך סך הכול המשפחות הצעירות שמטופלות בשירותי הרווחה 35% עד 40% הן משפחות עצמאיות, ככה היום זה נקרא.

אברהם נגוסה: היה מקרה פה בחיפה שהגיע אלינו לכנסת.

<פיני ווגמן: אני דיברתי עליו.

<פיני ווגמן: עכשיו דיברתי על המקרה של זוג קשישים בשכונה מסוימת שנפטרו ולא ידעו עליהם.

<אילנה ברובסקי: הרוב מרושתים, ובאותו בית שגרו הזוג הזה, זה מה שמסתכל כל כך, יש לנו ועד בית, יש לנו שלושה אנשים שמקבלים חוק ביטוח סיעוד.

<אילנה ברובסקי: זאת אומרת אנחנו נכנסים לבתים, ואנשים רגילים להגיד לאחרים, תלכו לשירותי רווחה.

<אילנה ברובסקי: הם אמרו להם 'אנחנו נביא לכם עובדת סוציאלית', היא לא רצתה לשמוע.

<אילנה ברובסקי: אני רוצה להסביר לכם משהו, שלוש שנים רופא לא ראה את האיש הזה, היה לו אירוע מוחי, הרופא לא ראה אותו והאישה הייתה הולכת לרופא לקחת את התרופות בשבילו והוא לא ראה אותו אף פעם.

<אילנה ברובסקי: היא לא פתחה את הדלת, השכנים דפקו והיא עוד ענתה והיא אמרה שמאוד קשה לה והיא חושבת להכניס אותו לבית אבות, אז הם אמרו לה 'עכשיו נביא לך עובדת סוציאלית שתעזור לך', אז היא אמרה 'לא, יש לי כבר עובדת סוציאלית'.

<אילנה ברובסקי: לא יודעת ממה הם פחדו, הם בודדו את עצמם.

<אילנה ברובסקי: יש להם שני ילדים ברוסיה, יש להם שני ילדים שם ונכדה בארץ.

<אילנה ברובסקי: מה שלי ברור, שבשבועות האלה של כל הבלגן אף אחד שם לא התקשר, כי אם מישהו היה מתקשר הוא היה מחפש אותם.

<אילנה ברובסקי: זה מאוד עצוב.

<אילנה ברובסקי: אנחנו עוברים מבית לבית על מנת שלא נפקשש אף קשיש, ותיק, עולה.

<אילנה ברובסקי: אנחנו מתייחסים לכולם באותה הדרך ולעולים אנחנו נותנים יותר.

<קריאה: וחלק מהקשישים האלה הם גם מתנדבים שגם הם - - -

<פיני ווגמן: אני רוצה גם להתייחס לנושא של עולי אתיופיה.

<פיני ווגמן: עולי אתיופיה הם בתשומת לב מאוד, בזכוכית מגדלת של המערכת והשירותים, בכלל, חינוך, תרבות, רווחה, וראש העיר אמר את דברו, אני חושב שעיריית חיפה רק בתכנית שילובים משקיעה נטו, פה דיברו על 20,000 שקל מצ'ינג, אני מדבר על 2 מיליון שקל ומעלה - - -

<יוליה שטראים: 2.5.

<פיני ווגמן: 2.5 מיליון שקל שזה רק עיריית חיפה משקיעה בתכנית הזו של קליטת עולי אתיופיה.

<פיני ווגמן: זה לא כסף קטן, זה כסף גדול שמיועד למרכזי קהילה ומוקדי קליטה ופעילות תעסוקתית ופעילות חברתית.

<פיני ווגמן: אני קודם כל שמח להגיד שאם בהתחלה, לפני כ-13 שנה, כל עולי אתיופיה, כל אחת מהמשפחות היה מטופל שירותי רווחה, היום פחות מחצי, 40%.

<פיני ווגמן: יש אוכלוסייה גדולה שהשתלבה יוצא מן הכלל, 80% מעולי אתיופיה הם אנשים עובדים.

<פיני ווגמן: הם הצלחות בלתי רגילות בזכאות לבגרות.

<פיני ווגמן: 75% מהעולים, עולי אתיופיה, הנוער שהתחנך פה, זכאי לבגרות .

יונה יהב: וזה לא היה ככה, תגיד כמה זה היה פעם.

<פיני ווגמן: זה היה 30%.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת צריך ללכת, אז אני רוצה להתייחס.

<פיני ווגמן: אני רוצה להגיד שהמאמץ, חלק מהבעיות של ילדי העולים זה שבבית מדברים אמהרית, הילדים לא יודעים אמהרית.

<פיני ווגמן: מדברים איתם בעברית ואנחנו מבינים שבבתי הספר צריך לחזק את לימודי השפה העברית.

<קריאה: עברית כשפה שנייה, כי היא לא השפה המקורית.

<פיני ווגמן: צריך לתגבר את לימודי השפה העברית באולפנים, לא של כמה שעות, אלא הרבה יותר לימודי עברית, גם להם וגם לילדי עולים אחרים.

<פיני ווגמן: לקדם יותר אולפנים לעברית לעולים מאתיופיה וגם מחבר העמים.

<פיני ווגמן: אנחנו מקמצנים בלימודי השפה ובשעות לימוד עברית והעולים מתקשים בכל מה שקשור והילדים מתקשים.

<פיני ווגמן: זה משפיע על ההמשגה ועל התובנות שלהם לגבי הלימודים שלהם.

<פיני ווגמן: זה נושא שלא מקבל את הטיפול הנאות.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יואל רזבוזוב: תודה, אדוני היושב ראש.

יואל רזבוזוב: משהו ממש קצר.

יואל רזבוזוב: אנחנו מכירים את חיפה כעיר קולטת עלייה, אנחנו כאן כחברי הוועדה, המספרים מדברים בפני עצמם.

יואל רזבוזוב: מהעלייה הגדולה באמת אני חושב שאחוז לא מבוטל, אולי אפילו הכי גדול בארץ, עולים עלו לכאן.

יואל רזבוזוב: זה לא סתם, העירייה באמת משקיעה משאבים ואני מכיר הרבה פרויקטים, יוליה, אנחנו לא פעם דיברנו.

יואל רזבוזוב: ישנם הרבה פרויקטים, מנסים לקדם כאן ומקדמים.

יואל רזבוזוב: תמיד בכל עלייה יהיו בעיות, אין מה לעשות, יש דברים שלוקח זמן ויש דברים שצריך יותר משאבים.

יואל רזבוזוב: כמו שאמרתי ואני מציין עוד פעם, אנחנו כוועדה נשמח לסייע במה שאנחנו יכולים בכלים שיש לנו, דווקא בוועדת העלייה והקליטה אין לנו קואליציה ואופוזיציה, אנחנו באמת מנסים לעשות הכול לטובת העולים.

יואל רזבוזוב: לגבי ההתייחסות של ראש העיר על ההגירה השלילית, שזה חבר'ה צעירים, באמת ניתן לראות ואני גם מכיר, גם מקרית ים, כי אני עליתי לקרית ים.

יואל רזבוזוב: אני עזבתי בעקבות ספורט, אבל כל אחד עוזב למקום שהוא מרגיש שהוא יכול להתפתח ואני כן רואה שהפריפריה סובלת מזה.

יואל רזבוזוב: יש לנו שרים לענייני פריפריה והנגב והגליל, אבל הרבה דיבורים, אפס מעשים, לא משקיעים.

יואל רזבוזוב: בסופו של דבר אם המדינה תקבל החלטה ותשקיע אז אני חושב שכן יהיה אפשר לראות תוצאות, אבל כנראה, כמו שאמרת, זה לא על סדר היום הציבורי ואת זה צריך להעלות על סדר היום הציבורי.

יואל רזבוזוב: זה בנושא הזה.

יואל רזבוזוב: אבל, עוד פעם, לדיון הזה, קליטת עולים, אני חושב שחיפה היא באמת אחת הערים שעושה עבודה מכל הכיוונים, עבודה טובה, משקיעה כסף, אז יישר כוח, ואנחנו בשבילכם פה.

יואל רזבוזוב: תודה.

אברהם נגוסה: תודה, חבר הכנסת רזבוזוב.

אברהם נגוסה: נציגת הסוכנות היהודית, אורלי צוקרמן.

<אורלי צוקרמן: אני אוסיף שגם הסוכנות היהודית שמה לה את חיפה כיעד לקליטת עלייה בשנים האחרונות.

<אורלי צוקרמן: פיתחנו פה כמה וכמה תכניות יחד עם הרשות המקומית, יחד עם משרד הקליטה.

<אורלי צוקרמן: הדגש העיקרי ניתן על תכניות צעירים.

<אורלי צוקרמן: אנחנו מדברים על פיתוח תכנית אולפן עציון, שהייתה המותג הירושלמי שנים רבות ואנחנו העברנו אותה לחיפה.

<אורלי צוקרמן: בשנים האחרונות אנחנו רואים גידול במספר העולים הצעירים.

<אורלי צוקרמן: אני מדברת על צעירים בגילאי 22 עד 35 אקדמאים ברמה מאוד מאוד גבוהה.

<אורלי צוקרמן: מגיעים לפה כ-700 צעירים בשנה ובאמת האתגר הגדול שעליו דיבר ראש העיר זה להשאיר אותם פה.

<אורלי צוקרמן: גם הם אחרי חמישה חודשים מחפשים להם את המקום שבו יוכלו להתכנס אליו בארץ ולהשתלב בו ולהשתלב בתעסוקה ואנחנו רואים שהם עוזבים לאזור המרכז.

<אורלי צוקרמן: אני אומרת שאם צריך לשים משהו על השולחן הזה, זה באמת לדבר על תשתיות, על תעסוקה, על משהו שיחזיק את אותם עולים צעירים.

<אורלי צוקרמן: אנחנו מדברים באמת על עולים צעירים איכותיים מכל העולם.

<אורלי צוקרמן: דיבר ראש העיר קודם על נושא של הכוונת עולים, אז כשמדברים על הכוונת עולים זה לא לומר להם 'אתם חייבים ללכת לחיפה', אבל אם מייצרים להם תשתית נכונה בחיפה הם בוודאי יבואו.

<אורלי צוקרמן: אנחנו יחד עם הרשות ומשרד העלייה והקליטה ייצרנו פה תכנית ייחודית לצעירים.

<אורלי צוקרמן: הם לא הכירו קודם את חיפה ולאט לאט השם של העיר הולך ומוכר בקרב צעירים עולים.

<אורלי צוקרמן: הם מגיעים, אבל שוב, הקושי הגדול הוא להחזיק אותם.

<אורלי צוקרמן: בשנה האחרונה פיתחנו תכנית נוספת של צעירים בוגרי מקצועות ההיי טק, כאשר אנחנו מתכוונים לשלב אותם בתחום ההיי טק בחיפה.

<אורלי צוקרמן: שוב, זה מקום נוסף למשוך את הצעירים ולהביא אותם לקליטה בחיפה.

<אורלי צוקרמן: האתגר שלנו באמת בתכנית הזו לבחון בסיום התכנית כמה יישארו בחיפה, כיוון שנתנו שם דגשים ייחודיים לאוריינטציה לתחום ההיי טק בחיפה, פיתוח קשרים, אנחנו מפעילים פה את כל הרשת החברתית ברשות, אנחנו מדברים על רוטרי ואנשי רפאל שמאוד מסייעים לאותם צעירים להיקלט בחיפה והלוואי שנצליח.

<אורלי צוקרמן: אני אומרת שזה האתגר הגדול, כי העולים באים, אנחנו יכולים להביא אותם והקושי והאתגר הוא להשאיר אותם פה.

<אורלי צוקרמן: אני אומר מילה על קרוב ל-30 משפחות מצרפת שנקלטו השנה במסגרת פרויקט קהילתי בחיפה, נקלטו בקהילת נווה שאנן, נקלטו בצורה טובה מאוד.

<אורלי צוקרמן: הכיוון של קליטת צעירים בעיר ממשיך.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

קסניה סבטלובה: תודה לך, כבוד היושב ראש, על הקיום של הוועדה הזאת, זה מאוד חשוב באמת ובעקבות המפגש שלנו פה היום אני באמת אשמח שאנחנו כולנו נבקר באותו מרכז קליטה מדובר כדי לראות במה - - -

<יוליה שטראים: את מדברת על חניתה?

קסניה סבטלובה: בהחלט כן, אין כמו לראות בעיניים שלך.

<יוליה שטראים: אני אסדר לכם.

קסניה סבטלובה: תודה לכל המשתתפים ובאמת הארתם את עינינו באשר לדברים ששמענו עליהם וחשוב להתעמק בהם ובאמת לשלוט בפרטים וכל הכבוד לכל בעלי הידע פה שמספרים לנו לאן הולכים הכספים ולמה הם משמשים ומה נעשה, במיוחד בתחום של הקשישים והטיפול בהם.

קסניה סבטלובה: זה דבר מאוד חשוב, אנחנו יודעים שנכון שגם לצעירים יש קשיים בקליטה וקליטה זה עניין, להבדיל מעלייה, אנחנו ועדת העלייה והקליטה, עלייה זה עניין של הכנות קודמות ואז יום אחד שעולים וקליטה זה לפעמים נמשך כל החיים.

קסניה סבטלובה: זה משהו חשוב ואני לא חושבת שמדברים על זה מספיק.

קסניה סבטלובה: עולה אפילו כזה שחושב שהוא נקלט, לפעמים בוחנים את המצב שלו ורואים שלא, אפשר לעשות יותר ואפשר לקלוט יותר.

קסניה סבטלובה: אז באמת, הנושא של קשישים, הנושא הזה עלה בלא מעט ישיבות של הוועדה.

קסניה סבטלובה: דיברתם פה על רשת של מתנדבים.

קסניה סבטלובה: אני הייתי באמת שמחה לשמוע עוד, כי מתנדבים זה יופי של דבר ואני חושבת שעל זה מושתתת הערבות ההדדית שכל כך חשובה במדינה שלנו.

קסניה סבטלובה: בלי זה היינו מתקדמים.

קסניה סבטלובה: אני זוכרת את המתנדבות הנפלאות שעזרו לקלוט גם את משפחתי ואותי כאשר עלינו.

קסניה סבטלובה: עלינו לירושלים, מתוך בחירה מודעת, אז באמת היינו במצב שהיה נחשב שחיפה זה יעד יותר אטרקטיבי מירושלים, כבוד ראש העיר, אז זה נחשב שתל אביב מבלה וחיפה עובדת ובירושלים מתפללים, זו הייתה הנוסחה שעל פיה העולים מצאו את עצמם, ולאמא שלי כמהנדסת, באמת היו לה הזדמנויות הרבה יותר טובות בחיפה, לדעתי, היא לא עבדה יום אחד במקצוע שלה בירושלים, בלי להתלונן וכו', אבל אני חושבת שהיה לה הרבה יותר קל דווקא בעיר הנפלאה הזאת.

קסניה סבטלובה: אז באר לקשישים אני הייתי שמחה באמת לשמוע קצת יותר ואולי לקבל חומרים לוועדה, מלבד המערך של המתנדבים שבאמת חשובים מאוד, מה עוד יש מבחינת ההפעלה של העובדים הסוציאליים.

יונה יהב: אני אתן לך רעיון שאני רואה על הבת שלי.

יונה יהב: הבת שלי סטודנטית בירושלים והיא קיבלה מלגה כדי לשמור על ניצולת שואה.

יונה יהב: זה מה שהיא עושה, פעם או פעמיים בשבוע היא באה, מדברת איתה, דואגת לה.

יונה יהב: אם היו נותנים מלגות לאנשים לקלוט עלייה, במיוחד כאלה שגם מדברים את השפה, זאת אומרת לקחת יוצאי אתיופיה שהסתדרו פה טוב והדור הצעיר הסתדר טוב, תמיד יש דיסוננס מוחלט בין הדור המבוגר לדור הצעיר.

יונה יהב: אבא שלי מעולם לא נקלט פה, אבא שלי הגיע לפה ב-1932, הוא מעולם לא נקלט פה, הוא גם לא דיבר את השפה, שום דבר.

יונה יהב: ככה זה, הדור הראשון, קשה לו מאוד - - -

קסניה סבטלובה: רק דבר אחרון שאני אגיד, כי יש פה הרבה אנשים בתור וגם מבחינת הוותק - - -

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: דרך אגב, גם לפי בקשתך אנחנו הולכים לקיים דיון בנושא קליטת עולים קשישים בכל הארץ.

קסניה סבטלובה: אם נוכל לקבל חומרים לפני הוועדה.

<יוליה שטראים: בכל הוועדות עושים, אתם חברי ועדה, תבקשו מאיתנו, לא רק מדי פעם, איזה שהן פעולות ואנחנו נשמח גם להביא עוד מוזמנים וגם להביא - - -

קסניה סבטלובה: כן.

קסניה סבטלובה: משפט אחרון שאני רוצה להגיד, לגבי מה שהתחלנו לדבר בו קודם, כיצד גורמים גם לעולים לבוא לערים השונות במדינת ישראל, בין אם זה חיפה ובין אם זה ערד, ואני לא משווה, לא מבחינת גודל ולא מבחינת מוסדות החינוך שיש פה, היי טק שיש פה, מבחינת כל מיני דברים.

קסניה סבטלובה: חיפה היא עיר אטרקטיבית, אתה לא צריך לשכנע אותי, אנחנו יודעים שזאת עיר אטרקטיבית, שאנשים רוצים להגיע לכאן.

קסניה סבטלובה: אבל באופן כללי אני יכולה להגיד שכעולה, לא עולה חדשה, אבל כמישהי שעדיין מאוד מאוד זוכרת בבירור את הפרטים הקטנים של העלייה.

יונה יהב: מתי הגיעה המשפחה?

קסניה סבטלובה: באוגוסט 91', שעולים הם, מה לעשות, אוכלוסייה חלשה, בדרך כלל, אז בעצם להביא אוכלוסיות חלשות באיזה שהיא עורמה למקומות שהם חלשים, וזה לא חיפה, חס וחלילה, אני לא חושבת על חיפה, כי היא לא עיר חלשה, ממש לא, זה בעצם לגרום למעגלים של עוני שימשיכו להתרחב.

קסניה סבטלובה: אני חושבת שבדיוק להיפך, צריך למשוך לעיר הזאת, כמובן גם עולים שיכולים לתרום מהידע שלהם וכו' אבל אוכלוסיות ותיקות, אוכלוסיות שהן חזקות.

קסניה סבטלובה: זה היופי שבדבר, לגרום לאנשים שכבר יש להם את הבסיס הכלכלי שלהם, שהם לא צריכים את העזרה בכל דבר.

קסניה סבטלובה: עולה חדש הוא כמו ילד, הוא צריך את הטיפול, הוא צריך את ההשקעה.

קסניה סבטלובה: אוכלוסיות חזקות, תאמין לי שהעולים יבואו.

יונה יהב: אבל העולים הם לא חלשים.

יונה יהב: הם חדשים, הם לא חלשים.

קסניה סבטלובה: אפשר להתווכח על זה.

קסניה סבטלובה: בגדול אני חושבת שרוב האנשים מוחלשים.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת סופה לנדבר.

סופה לנדבר: שלום שוב לכולם.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שלעיר חיפה מגיעים עולים לא בגלל שיש להם כבוד לראש העיר וליוליה, בגלל הרצון לעודד את העלייה.

סופה לנדבר: בפרויקט עידוד עלייה העיר חיפה הייתה באחד המקומות הכי גבוהים.

סופה לנדבר: אני חושבת ששיווק נכון של עיר גם גורם לזה שעולים מגיעים לכאן, נקודה.

סופה לנדבר: ואני רוצה להגיד שכאן בעיר הזאת, לא בגלל שישבנו ביחד בכנסת והיינו בהמשך שותפים בפעילות למען עידוד עלייה וקליטה נכונה, בגלל שאצלך ואצל יוליה אפשר ללמוד איך קולטים עולים, מה עושים למען זה שהם יישארו כאן בעיר.

סופה לנדבר: אני חושבת שהסטיגמה שעולים הם חלשים היא לא נכונה.

סופה לנדבר: העלייה גרמה לפיתוח כלכלי של מדינת ישראל - - -

יונה יהב: היא הצילה את - - -

סופה לנדבר: אם עולים לא היו מגיעים למדינת ישראל - - -

יונה יהב: בשנות ה-90 אתם הצלתם את העיר שלי.

סופה לנדבר: הפירמידה הכלכלית הייתה מתהפכת עוד מזמן, כמו שזה קרה בכל המדינות.

סופה לנדבר: אנחנו לא סתם הפכנו את משרד העלייה והקליטה לעידוד עלייה, זאת אומרת עלייה וקליטה וכאן יושבים עובדים מצוינים של המשרד הזה, אני מאמינה שגם במשרדים אחרים, אבל בגלל שעבדתי יחד איתם אני יודעת מה הם עושים למען קליטת עלייה בארץ וכאן בצפון בפרט, וכאן בעיר חיפה בפרט.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שאצלכם פה בעיר אפשר לעשות התמחות, השתלמות, מה שאתם רוצים, בגלל שאתם אוהבים את העולה.

סופה לנדבר: במדינת ישראל אוהבים את העלייה ולא תמיד אוהבים את העולה.

סופה לנדבר: לאהוב את העולה זה לתת לו תמריץ להתקדם במדינת ישראל.

סופה לנדבר: כדי שיתקדמו כאן בתעסוקה וגם יגיעו לכאן עולים מצרפת ומבלגיה ומאוקראינה אנחנו צריכים להמשיך לעבוד, אבל לא רק להמשיך לעבוד, להוריד את החסמים בגלל שבעצם זו הבעיה הכי גדולה לעולים שצריכים להגיע לכאן.

סופה לנדבר: אנחנו פיתחנו במשרד העלייה והקליטה, ביוזמתי, פרויקט שמוריד את החסמים.

סופה לנדבר: עד כה זה לא יצא לפועל, הממשלה הזו כבר תשעה חודשים, אני מאמינה שאם לא יעשו את זה במהירות אנחנו כבר איבדנו את הקצב מצרפת ויכולנו לקבל הרבה יותר, אבל הם התפזרו למקומות ולמדינות שקולטים אותם יותר טוב.

סופה לנדבר: מובן שבקנדה, יש להם שפה, הם לא צריכים שום דבר ובקנדה מקבלים את הדיפלומה שלהם.

סופה לנדבר: כאן הגילדה הקבועה הזאת לא רוצה לקבל.

סופה לנדבר: אתה היית בוועדה וניהלת את הוועדה כאשר אמרו 'לא בביתנו'.

<קריאה: בעניין של ההכרה במקצועות?

סופה לנדבר: כן, הפרא רפואיים, רופאים.

סופה לנדבר: לא סתם אמר ראש הממשלה, הוא אמר, אבל בינתיים זה לא יוצא לפועל, הוא אמר שאם הוא היה רופא שם טוב אז למה לא יהיה מצוין כאן?

סופה לנדבר: אבל בינתיים זה לא זז ובגלל זה אנחנו איבדנו את העולים מצרפת, שהיו צריכים להגיע ולהיות כאן חלק של המשפחה.

סופה לנדבר: יש פה פרויקטים מצוינים, פרויקטים פשוט מצוינים.

סופה לנדבר: גם בתעסוקה.

סופה לנדבר: יכול להיות שלא מספיק, אבל עיר שיוזמת והעיר חיפה יוזמת, ובזמן שיוזמים מבצעים.

סופה לנדבר: אני חושבת שאני אבקש ממך, כאשר אנחנו נגיע בפעם הבאה, לעיר אחרת או לעיר חיפה, יותר להיות במגע עם אותם עולים שנמצאים באולפנים או נמצאים בתוך החיים בחיפה ולראות מה הם עושים, בגלל שמשרד העלייה והקליטה וגם העירייה עשו לא מעט בתעסוקה, אבל כל המדינה צריכה לתת פוש לתעסוקה של עולים.

סופה לנדבר: יש פה נציגת נושא של המחאה.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שאנחנו כולנו, אנחנו, מפלגת ישראל ביתנו, לא נכנסנו לקואליציה ואם מישהו לא זוכר, רק בגלל הנושא של הפנסיות.

סופה לנדבר: אחד מהנושאים שחשובים לעולים.

סופה לנדבר: היום אלפי עולים, מאות עולים יוצאים לפנסיה והופכים להיות עניים במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו דורשים מהמדינה מיליארד וחצי, 2 מיליארד, שיש במדינה, שעכשיו פיזרו לשם ולכאן ואני לא רוצה להגיד כאן ולהפוך את הישיבה הזאת לפוליטיקה, אבל פיזרו את הכספים ואנחנו כולנו יודעים לאן פיזרו את הכספים ולא מצאו 2 מיליארד כדי לתת את התמיכה הכלכלית לאותם אנשים שעשו הכול כדי שהכלכלה של מדינת ישראל תתפתח.

סופה לנדבר: אני יכולה לדבר עד מחרתיים בגלל שאתם יודעים בדיוק מה עשיתי, גם על הפרויקטורים.

סופה לנדבר: אני חושבת שבתקופה שלי אני הכנסתי את הנושא של פרויקטורים ולא הכנסתי אותו כדי לעודד את העלייה, אני הכנסתי את הנושא כדי שהפרויקטור יהיה אמא ואבא לעולה חדש, שייקח אותו ביד, שילווה אותו, שיהיה יחד איתו, שיפתח לו שערים, שאם צריך הוא יהיה בבית החולים, אם צריך להיות בבית ספר ולהיות בכל מקום, בגלל שהעולה זקוק לתמיכה וזקוק שמישהו בשפה שלו יפתח לו וילווה אותו ויגיד לו 'אני עברתי, גם אתה תעבור'.

סופה לנדבר: יונה, אני אוהבת את העיר חיפה.

סופה לנדבר: אני צריכה להגיד שיש פה פרויקט של קרקע חומה, אני מאמינה שעד סוף הקדנציה אנחנו נאכלס ואנחנו נהיה - - -

יונה יהב: בינתיים זה תקוע בוועדות.

סופה לנדבר: אני צריכה להגיד, היה כאן פרויקט שאנחנו לקחנו מרכז קליטה במרכז של חיפה, בעידוד של ראש העיר יונה, כמובן שביוזמה שלי, אנחנו שיפצנו את מרכז הקליטה והפכנו אותו לדיור מוגן לעולים חדשים במרכז של חיפה, במקום הכי יפה.

סופה לנדבר: אבל כאשר העירייה רצתה לפתור את הבעיה, היא שותפה של משרד העלייה והקליטה, היא שותפה בפרויקטים לאומיים ואני חושבת שפרויקט של דיור ואכלוס זה אחד מהפרויקטים הלאומיים ואם העירייה לא שותפה אז שום דבר לא יתקדם.

סופה לנדבר: תודה על קליטה נכונה וסליחה שאני צריכה לרוץ.

סופה לנדבר: ואני צריכה להגיד שמשרד הקליטה כאן עובד יפה.

יונה יהב: תודה רבה.

אברהם נגוסה: שי, נציג מקרית חיים.

<שי מנובוב: קודם כל אני מאוד שמח להשתתף בישיבה זו.

<שי מנובוב: כמו שציינתי קודם אני אחד מהנציגים של קרית חיים וקרית שמואל, גם באו נציגים שנבחרו על ידי הקהילה.

<שי מנובוב: אני רוצה לדבר על - - - את יונה יהב אני מכיר, פגשתי אותו בשני מקומות, אחד במלחמת לבנון השנייה, ראיתי אותך בכל מקום, מגיע לכל פינה והשני, שתמיד ריגש אותי בעלייה של תעריפי הנסיעה - - - לבד הוא עמד עם - - - עם כל האנושיות הזו אנחנו, כנציגי הקהילה, מאוד מאוכזבים, כי אנחנו מבקשים שש שנים פגישה ולא הצלחנו לפגוש אותך .

יונה יהב: איזה פגישה?

יונה יהב: ממי אתה מבקש?

<שי מנובוב: בכל זאת אני - - -

<יוליה שטראים: ממי ביקשת פגישה, מגבי?

<שי מנובוב: שלחנו מכתב לראש העיר, במקרה הזה לא שלחנו מכתב לגבי, מכתב לראש העיר - - - אבל בסופו של דבר אני מודה לך על ההחלטה האחרונה, שהחלטת לגבש את העניין של מועדון קהילה.

<שי מנובוב: אנחנו דיברנו עם גבי.

<שי מנובוב: מה שכן הייתי רוצה בנושא הזה, יש בעיה של משרדי ראש העיר, נגיד ככה, הבעיה הגדולה, יש נבחרי ציבור, ברוב המקרים אני רואה שנבחרי הציבור נזנחים ומי שנבחר כפעיל זה אנשים שלא נבחרו.

<שי מנובוב: זה בעצם פוגע ונותן פגם באיזה שהוא קטע של לדעת את הקהילה, מי הפעילים.

<שי מנובוב: כשבאים אנשים ונכנסים לאיזה שהיא קהילה, תגידו על הקהילה, לא יודעים, אז הוא לא יודע איזה סטודנט סיים, הוא נסע לתל אביב ויכול לחזור, איזה בן, יש להם תואר שני, הוא נמצא בירושלים.

<שי מנובוב: מי שמכיר את הדברים האלה אלה אנשים שיודעים ושנבחרו על ידי הקהילה.

<שי מנובוב: הדבר הזה לא נעשה ב - - - אני מקווה שבעתיד תינתן האפשרות הזו.

<שי מנובוב: אני לא יודע אם לגבי מותר לבוא לכנס הקהילה - - -

<קריאה: מה זאת אומרת מותר לו?

<שי מנובוב: - - - להיכנס בבחירות, פוליטיקה.

<שי מנובוב: אבל אם יש - - - אז העירייה יכולה לעבוד עם האנשים הנכונים.

<שי מנובוב: כאשר לא פועלים עם האנשים הנכונים באים אנשים למשרד ואז יצא לנו שם, 'האתיופים לא מחוברים לאנשים'.

<שי מנובוב: קודם כל אתם תקבעו - - - אם גבי לא יבוא, הוא לא יראה את הנציגים שנבחרו, יבואו שלושה אנשים, יגיד 'אנחנו הנציגים', אז הוא יכול לעבוד איתם ו - - -

<יוליה שטראים: לא, ברגע שאתה נבחרת אתה יכול להודיע לגבי ואנחנו נשמח.

<יוליה שטראים: אבל פה אנחנו מדברים עם יושב ראש הוועדה, אני יושבת ראש של כל העולים.

<יוליה שטראים: גבי, מהיום, בוא נעשה משהו, פעם בחודש נעשה פגישה ושהם - - -

<קריאה: תנו לגבי להתייחס.

אברהם נגוסה: תקצר, כי יש עוד דוברים.

<יוליה שטראים: רק אתה צריך להבין, גבי לא יכול בלי אישור - - -

אברהם נגוסה: גבי יענה.

<שי מנובוב: הסוגיה השנייה שאני רוצה לדבר, הסוגיה של החינוך.

<שי מנובוב: יש הרבה הרבה הרבה ועדות לתלמידים מכיתה א' עד כיתה - - - לאתיופים.

<שי מנובוב: וכשאני אומר אתיופי, יש הרבה ועדות בנושא של השמה, הרבה ועדות.

<שי מנובוב: אני רוצה שהקטע הזה, אני לא יודע, יידון באיזה שהוא מקום, באיזה שהוא זמן - - -

<יוליה שטראים: גם נזמין אותך.

<יוליה שטראים: גבי, גם נזמין אותו.

<יוליה שטראים: ביחד עם הנציג של משרד החינוך.

<פיני ווגמן: אני חושב שהוא מדבר על ועדות השמה.

<פיני ווגמן: הטענה שלהם, שכשיש ועדות השמה ממהרים לתייג אותם כאוכלוסייה עם צרכים מיוחדים.

<פיני ווגמן: אנחנו ערים למה שאתה אומר, זה לא משהו חדש בשבילנו.

אברהם נגוסה: גבי, אני מבקש שלא לחזור, בקיצור.

<גבי נגוסה: לא, שתיים שלוש דקות ואני אסיים.

<גבי נגוסה: קודם כל צהריים טובים לכולם, כבוד יושב ראש הכנסת וחברי הוועדה, כל החברים.

<גבי נגוסה: בהזדמנות הזו אני הולך להגיד את מה שאני הולך להגיד, כי אני חושב שזה מודל קליטה שערים אחרות יכולות לאמץ אותו.

<גבי נגוסה: אני בכלל אחרוג מהמנהג שלי ואגיד קודם כל תודה לכבוד ראש העיר וליוליה.

<גבי נגוסה: אני חושב שבלי ההובלה והמעורבות האישית שלכם - - -

יונה יהב: תעזוב, תדלג.

<גבי נגוסה: לא, זה חשוב, כי אני יודע למה אני אומר את המודל.

יונה יהב: תאמין לי, אתה יודע כמה אשתי נותנת לי קומפלימנטים?

<גבי נגוסה: בגלל זה אמרתי שאני חושב שמה שאני הולך להגיד, זה יכול להיות מודל לערים אחרות, מהסיבה הפשוטה.

<גבי נגוסה: אמרתם פה לתכלל.

<גבי נגוסה: לא סתם.

<גבי נגוסה: ברגע שאתה נותן מענה למשפחה, מענה הוליסטי, בגלל זה המחלקה שאתה הקמת, כבוד ראש העיר, שנותנת מענה בתחום חינוך, תעסוקה, בריאות, העצמת המשפחה והרגישות התרבותית, ויוליה, שכל בעיה אני רק מתקשר והיא פותרת את הבעיות, זה איכות הקליטה.

<גבי נגוסה: דיברו פה, למשל, על תעסוקה.

<גבי נגוסה: תעסוקה זה לא מספיק, חבר'ה, בכל העולם יש מחקרים שמדברים שאיכות התעסוקה ואיכות החינוך הם בקשר מאוד ישיר.

<גבי נגוסה: איכות החינוך תשפיע על איכות התעסוקה ולהיפך.

<גבי נגוסה: כבוד ראש העיר בא ואומר 'אני יודע שבחינוך' כשהעירייה התחילה לטפל ביוצאי אתיופיה התחלנו עם 34% זכאות לבגרות, היום אנחנו עומדים על 75% זכאות לבגרות, התחלנו עם 40% מועסקים למי שזוכר את זה פה בחיפה, כשראש העיר התחיל לטפל, אנחנו מדברים היום על 81% תעסוקה.

<גבי נגוסה: ואני בא ואומר, חבר'ה, זה לא מספיק.

<גבי נגוסה: כמו שהוא אומר, המחמאות האלה לא מעניינות אותי.

<גבי נגוסה: אם יש בכל העולם קשר ישיר בין איכות התעסוקה ואיכות ההשכלה, במדינת ישראל יש גורם מתערב נוסף וזה איכות השירות הצבאי.

<גבי נגוסה: הוא רוצה שיתחילו לטפל גם בצבא, למה?

<גבי נגוסה: הוא אומר 'אני מוטרד, אני שומע בתקשורת', וזה נכון, שיש אחוז גבוה של יוצאי קהילה שמתגייסים, בעיקר ליחידות קרביות, במוטיבציית גיוס גבוהה, 'לצערי', הוא אומר, 'מה שמטריד אותי זה גם שיש אחוז גבוה של יוצאי הקילה בנפקדות, עריקות, כליאה, שירות לא תקין'.

<גבי נגוסה: בגלל זה קמה מחלקה שמטפלת בכל הצרכים של יוצאי הקהילה, לרצף אחיד.

<גבי נגוסה: אני חושב שזה יכול להיות מודל לקליטה בכל הערים.

<גבי נגוסה: אני סמוך ובטוח שלמשרדי הממשלה יש את הכבוד שלהם, אבל כשפונה תושב בשאלה הוא מגיע לרשות.

<גבי נגוסה: זה שאנחנו מחלקה שאנחנו לוקחים את החינוך ואת התעסוקה כשני נושאים מרכזיים, אנחנו מדברים שהעירייה מסבסדת מסבסוד מעונות יום,

<גבי נגוסה: לידה-3, 3 זה גננות תגבור, כל הנושא של תרפיה בתמיכה נפשית, לחזק את הילד במובן הרגשי, כל הנושא של הפער התרבותי.

<גבי נגוסה: כשאנחנו מדברים על גילאי 6-12, שזה תלמידי יסודי, אנחנו מדברים מתגבור במקצועות הליבה, שזה הבסיס, אבל באים ואומרים שתגבור במקצועות הליבה לא מספיק, למה?

<גבי נגוסה: כמו שפיני אמר, ילד מגיע לבית שהוא בית לא אורייני בשפה העברית, הוא מגיע לבית שההורים לא תמיד יכולים לתמוך בשפה, אז העירייה, בהובלה של ראש העיר גם פה, החליטה להמשיך את רצף היום.

<גבי נגוסה: בכל השכונות שיש בהן ריכוז גבוה, בקרית חיים, קרית שמואל, מערב חיפה, מזרח חיפה, יש לנו, חלק יקראו לזה מערכות קהילתיות, חלק יקראו לזה חינוך בלתי פורמלי, אני לא אוהב את ההפרדה זאת, חינוך זה חינוך, מה שקורה בערב משפיע על הבוקר, מה שקורה בבוקר משפיע על אחר הצהריים.

<גבי נגוסה: יש רצף יום, ילד מגיע, סיים לימודים בשעה אחת או שתיים, מגיע, ארוחה קלה, שיעורי בית, חוגים וכל המענה של תרפיה ותמיכה רגשית, כי יש ניסיון שזה לא משנה כמה שעות תיתן לגבי, אם הוא לא פנוי רגשית הוא לא יפיק את התועלת מהלמידה.

<גבי נגוסה: אנחנו מדברים על 12-18, לא סתם הגענו ל-75% זכאות לבגרות.

<גבי נגוסה: אבל עוד פעם, כרשות אנחנו יכולים היום להרשות לעצמנו גם לבחון לעומק.

<גבי נגוסה: באים ואומרים ההנהלה הבכירה ש-75% זכאות בקרב יוצאי הקהילה זה בסדר, בואו נדבר על איכות הבגרות.

<גבי נגוסה: יש היום מה שנקרא פרויקט שאנחנו מכניסים בחמישה תיכונים בעיר וזה בגרות ומקצוע.

<גבי נגוסה: אנחנו מדברים אמנם על 75% זכאות לבגרות, אבל בא ראש העיר ואומר 'חבר'ה, יש לי 25% שלא משיגים בגרות, מה הם עושים מחר?' אז עליהם אנחנו מדברים.

<גבי נגוסה: אנחנו נותנים לכל התלמידים יוצאי הקהילה בעיר אפשרות לרכוש מקצוע לחיים, בין אם זה טכנאי מחשבים, טכנאי רשתות, טכנאי סלולר, מקצוע לחיים שההתחייבות שלו היא לסיים 12 שנות לימוד ולהישאר במערכת.

<פיני ווגמן: תדבר על ועדות ההשמה.

<גבי נגוסה: רק משהו שהוא מאוד חשוב, כל הנושא של צרכים קהילתיים/תרבותיים.

<גבי נגוסה: נבנו שני בתי קהילה והשלישי בדרך, כבוד ראש העיר, מהסיבה הפשוטה שבא ראש העיר ואומר 'חבר'ה, אני לא רוצה שהקהילה תהיה פה כמו בערים אחרות', ואנחנו עיר קטנה יחסית, שלושה בתי קהילה בעיר אחת זה המון, בשביל שכל המאפיינים התרבותיים הייחודיים, מצד אחד שימור האירועים החברתיים, כן ירבו, ומצד שני כל הנושא של כלים להשתלבות, לא רק להשתלבות, גם להובלה, 'אני רוצה שיהיה גם'.

<גבי נגוסה: בגלל זה שני בתי קהילה ושלישי בדרך.

<גבי נגוסה: לגבי פעילים, אנחנו אמרנו את זה בכל הזדמנות ואני אומר את זה פה, אנחנו כרשות מעולם, וזו הנחיה של ראש העיר, לא אמרנו לבן קהילה כזה או אחר 'אל תבוא'.

<גבי נגוסה: הוועדות הן ועדות פתוחות.

<גבי נגוסה: האתגר תמיד ביניהם, אנחנו מגיעים, הם לא מגיעים, אני רק מתמצת את הסיפור הזה, אבל אני אומר פה בריש גלי, אנחנו אומרים את זה בכל הזדמנות, הוועדות הן ועדות פתוחות.

<גבי נגוסה: כל מי שהוא תושב חיפה מוזמן להשפיע.

<גבי נגוסה: כשאתה חבר הוועדה זה אומר שאתה חבר בהובלה של משהו מסוים.

<גבי נגוסה: אתה גם חשוף לביקורת בעשייה, כי מי שלא עושה, חבר'ה, לא טועה.

<גבי נגוסה: אז מוזמנים להגיע לוועדות כולם.

<גבי נגוסה: גם, דרך אגב, אנחנו בפעם האחרונה שעשינו בקרית חיים או בקרית שמואל, כמו תמיד הזמנו את כולם.

<גבי נגוסה: אני שמח שהחבר'ה שנבחרו בחרו להגיע, אבל גם לפני כן הם הוזמנו.

<קריאה: אין נשים פעילות?

<גבי נגוסה: יש נשים.

<קריאה: אין כאן אף אישה.

אברהם נגוסה: גבי, תסכם.

אברהם נגוסה: כל הנציגים יגידו כמה דברים.

<גבי נגוסה: בשמחה.

<גבי נגוסה: אני רק אומר בהזדמנות הזאת, בחיפה יש מודל שהוא נכון.

<גבי נגוסה: לא בכדי אנחנו מדברים היום לא רק על ההישגים, אנחנו מדברים היום שאנחנו מעמיקים באיכות הבגרות, איכות התעסוקה, איכות השירות הצבאי.

<גבי נגוסה: וזו ההזדמנות להגיד תודה, כי אני חושב שבלי המעורבות האישית, אני באופן אישי לא הייתי שורד במערכת שהיא מורכבת ללא ההובלה של כבוד ראש העיר והתמיכה של יוליה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: צ'רמנט וורקו, נציג מזרח, מבית הכנסת.

<צ'רמנט וורקו: במזרח חיפה יש לנו כ-700 משפחות והרבה עולים, רובם נמצאים באזור חטיבת כרמלי, חשמל וגני יוסף, הבעיה שלנו שאין בית כנסת של הקהילה שיכולה לבטא את עצמה באופן טבעי.

<צ'רמנט וורקו: רובם מתחננים לבתי כנסת ומתפללים, יש בתי כנסת שמקבלים אותנו ויש בתי כנסת שלא.

יונה יהב: איפה?

יונה יהב: במזרח?

<צ'רמנט וורקו: מה שאני אומר, יש בית כנסת אחד שרובו, 97% מתפללים אתיופים.

<גבי נגוסה: ראש העיר, זה מה שניסית לפתור.

יונה יהב: נפתרה הבעיה הזאת?

<גבי נגוסה: לא.

<יוליה שטראים: לא עם הרוסים ולא עם האתיופים.

<צ'רמנט וורקו: הבעיה יותר מורכבת, כי בבית הכנסת הזה רוב הפעילות שלנו שאנחנו פועלים ויש פעילות של נוער, בשבתות בעיקר, שאנחנו לומדים, יש קבוצה של בנות ויש קבוצה של בנים שלומדים תורה ולימודי חיים.

<צ'רמנט וורקו: וגם בשבת עצמה, רוב הפעילות שם בתוך הכנסת, הן בחזרות לקריאת התורה, אנחנו מנהלים את הכול.

<צ'רמנט וורקו: אבל יש מנהל שמחזיק את בית הכנסת.

<צ'רמנט וורקו: בהתחלה אמרנו שאנחנו רוצים להיות שותפים גם לפעילות, כמו שלקחנו על עצמנו את הפעילות, כי אין אף אחד שיכול לקחת את זה, וכולנו התגייסנו ביחד, אני וחבריי, אבל להיכנס לתוך מה שמתרחש בבית הכנסת עצמו, אמרו לנו שלא.

<צ'רמנט וורקו: אמרנו בסדר, אמרנו שאנחנו נמצאים בתור אורחים, רוצים גם להתפלל ולפעול, מה שניתן, ולאט לאט שמענו סיפור יותר גרוע, שרוצים למסור את זה לידיים אחרות, למה?

<צ'רמנט וורקו: אותו בן אדם שהוא קצת מוגבל, הוא אומר לנו בעל פה 'אני רוצה שתהיו שותפים, תבחרו אנשים שיהיו שותפים', וכשבאנו ואמרנו לו שרוצים להיות שותפים, אבל אם רוצים להיות שותפים, רוצים להיות חלק מהפעילים - - - אם יש עמותה, רוצים להיות חלק מעמותה ובסופו של דבר מה שקרה, שאין עמותה ועכשיו רוצים למסור את בית הכנסת.

<צ'רמנט וורקו: זה דבר שמטריד אותנו.

<צ'רמנט וורקו: בנינו על זה כל ה-15-16 שנים, כרגע המצב נמצא ב - - -

יונה יהב: אז תרשה לי דקה.

יונה יהב: אם תמשיכו להתנהג כפי שאתם מתנהגים גם בעוד 100 שנה אתה תעמוד פה ותגיד את אותו דבר.

יונה יהב: אתם הרוב והרוב קובע.

יונה יהב: אז תהיו הרבה יותר תוקפניים ותזיזו את האיש הזה, או שתעשו ועד מקביל.

יונה יהב: מה, אני צריך ללמד אתכם איך עושים את זה שם?

אברהם נגוסה: מה, יעשו אלימות?

יונה יהב: לא אמרתי אלימות, תוקפנות.

יונה יהב: חד משמעית.

יונה יהב: הם הרוב, הם צריכים לשלוט בבית הכנסת.

יונה יהב: אני כבר אומר את זה כמה שנים ואתם צריכים לא לשמוע לו בכלל ולהקים לכם את הוועד מצד ולעשות מה שאתם מבינים שם.

<צ'רמנט וורקו: זה מה שעשינו.

יונה יהב: אז תמשיכו לעשות את זה.

יונה יהב: בית הכנסת הוא שלכם, אל תהיה מודאג.

<צ'רמנט וורקו: לקחנו על עצמנו, מה שעשינו כולנו, התגייסנו ועשינו - - -

יונה יהב: בדיוק, מצוין.

<צ'רמנט וורקו: אבל מצד שני אני לא יכול לפגוע בבן אדם - - -

יונה יהב: אוה, מה?

יונה יהב: הוא פוגע בכם ואתה לא תפגע בו?

יונה יהב: באמת.

אברהם נגוסה: תודה, צ'רמנט.

יונה יהב: חסר לו אם אני אגיע לשם לתפילה.

<יוליה שטראים: אבל מי האנשים האלה, האחרים?

<יוליה שטראים: גם מאותה קהילה?

יונה יהב: לא.

יונה יהב: אני לא אעבור לפני התיבה.

אברהם נגוסה: מולו שפראו, נציג.

יונה יהב: הוא הרבה מאוד שנים נציג הקהילה, עושה המון עבודה.

<מולו שפראו: (מדבר באמהרית).

<יוליה שטראים: אבל אתה דובר עברית, אנחנו לא מבינים מה שאתה אומר.

<צ'רמנט וורקו: (תרגום חופשי מאמהרית): הוא מברך על היום הזה שקיבלתם אותנו, יזמתם ובאתם כדי לשמוע וגם שנציג את הבעיות שלנו.

<צ'רמנט וורקו: אנחנו מברכים.

<צ'רמנט וורקו: הוא רוצה להתמקד בשלושה דברים עיקריים, אחד זה בית הקהילה שנבנה ב-2008 וחציו בנוי וחציו נמצא עדיין תחת כיפת השמים, מה שנקרא, וכשיש גשם - - -

יונה יהב: לא, זה לא נכון.

יונה יהב: הוא נבנה כולו, רק הם רוצים שגם את החוץ נעשה.

<גבי נגוסה: ולנו יש בעיה, כי ניצלנו 100% זכאות ל - - -

יונה יהב: זה נבנה באופן מוחלט.

<צ'רמנט וורקו: מי שמכיר את המבנה, חלק בנוי, אבל כשיש הרבה אנשים נאלצים לצאת החוצה ואין כיסוי.

<מולי שפראו: (מדבר באמהרית).

אברהם נגוסה: (מדבר באמהרית).

<צ'רמנט וורקו: (תרגום חופשי מאמהרית): ציינתי מקודם לגבי בית הכנסת, מה שהוא אומר, 'תמסרו את המפתחות', אבל כדי למסור צריך להיות בחוזה משהו מסודר ולא יכולים לעשות את זה, והוא לא מסכים.

<צ'רמנט וורקו: לכן אנחנו רוצים את ההתערבות של ראש העיר, כמו שעשיתם בעבר.

<צ'רמנט וורקו: הערה שלישית, הוא אומר שאין נציג בתוך העירייה, שברגע שיש בעיה מסוימת שכותבים ושולחים לראש העיר, בסוף מפנים אותם לגבי וגבי מפנה למישהו אחר ובסופו של דבר אין שום מענה, ככה מטאטאים אותנו.

<צ'רמנט וורקו: לכן הם רוצים מישהו בעירייה שיוכל להציג את הבעיה שלנו.

יונה יהב: בשביל מה הקמנו את שילובים?

<גבי נגוסה: קודם כל אני לא נציג קהילה, אני עובד עירייה, אבל הקהילה מתחילה, הם הזכירו למשל את הנושא של הקירוי.

<גבי נגוסה: העירייה השקיעה 3 ומשהו מיליון שקל בבנייה של בית כנסת המזרח.

אברהם נגוסה: אולי, גבי, ביחד תענה.

אברהם נגוסה: תשמע כמה ואז ביחד תענה.

אברהם נגוסה: בסדר, מולו, אמרת שלוש נקודות.

אברהם נגוסה: אל תחזור על זה.

<פנטה מהראי: הבעיה לפני זה, הקהילה, המועדון שנמצא בנווה גנים, כמו שהוא אמר.

<פנטה מהראי: קודם כל מה שבנוי שם, זה בסדר, עזר לנו הרבה, אבל זה לא מספיק, זה קטן.

<פנטה מהראי: אדוני ראש העיר, לפני כמה חודשים היה - - - ואתה נתת הוראה לגבי ולמיקי לעשות להם מבנים - - -

יונה יהב: מה?

<פנטה מהראי: זה עדיין לא נעשה, אנחנו נמצאים בבעיה.

<פנטה מהראי: אתה יודע שיש שם הרבה אנשים, אוכלים בחוץ, שותים בחוץ, סבלנו בקיץ, עכשיו גם בחורף יותר גרוע.

<פנטה מהראי: אנחנו מבקשים לפחות לעשות לנו כמה שיותר מהר מבנה זמני.

<פנטה מהראי: זה דבר אחד.

<פנטה מהראי: הדבר השני, לגבי התעסוקה, אנשים מבוגרים, הרבה אנשים - - - צריך לדאוג להם, גם מבוגרים, אין להם פרנסה.

<פנטה מהראי: צריך לדאוג למצוא להם עבודה, משרה, גננות - - -

אברהם נגוסה: תודה, אגניו

<אגניו אג'יבו: (מדבר באמהרית).

אברהם נגוסה: (מדבר באמהרית).

<צ'רמנט וורקו: (תרגום חופשי מאמהרית): הבעיה שנבעה מבית הקהילה, בשבוע שעבר נפטרו שני בחורים, הרבה אנשים באו להלוויה ,כתוצאה מריבוי האנשים רוב האנשים היו בחוץ וירד עליהם גשם והוא אומר שאנשים ממורמרים.

יונה יהב: על מה הוא מדבר?

<צ'רמנט וורקו: על בית הקהילה ב - - -

<קריאה: אותו קירוי.

יונה יהב: הקירוי, אמרנו שכן יהיה.

<גבי נגוסה: כן, אבל המהנדס אמר שזה נמצא ב-100% בנייה ואין אפשרות.

יונה יהב: רק קירוי, כמו מעל מגרש משחקים.

<גבי נגוסה: את זה הצענו להם, הם רוצים קירוי הרמטי ש - - -

יונה יהב: אין הרמטי, הם יודעים שאין הרמטי.

<גבי נגוסה: זה הצענו כמה פעמים.

<גבי נגוסה: הם רוצים משהו שלא יוכל להיכנס, לא גשם ולא שמש.

<גבי נגוסה: מה שקורה, בית הקהילה במזרח חיפה הוא יחסית קטן, העירייה השקיעה מעל 370,000 שקל והחשיבה הייתה שהבית ייתן מענה לכל הצרכים של יוצאי אתיופיה, הקהילה במזרח חיפה גדלה ונוצר מצב שבאירועים משמחים לפעמים, כן ירבו, הבית לא יכול להכיל את כל האנשים שמגיעים.

יונה יהב: אתם מביאים מכל הארץ אנשים ורוצים שנבנה בניין - - - לא יילך.

יונה יהב: אין מקום שם, אין תב"ע.

<גבי נגוסה: ואז בזמנו הצענו להם, והם פה כולם שמעו, שנעשה קירוי כמו שאנחנו עושים בגנים הציבוריים, שזה ייתן מענה, הם אמרו שלא, ויש פה את הנציגים.

<גבי נגוסה: זו התשובה שלהם, שהם רוצים קירוי שיהיה הרמטי, גם נגד חדירה של מים וגם שמש.

<גבי נגוסה: נתן כבוד ראש העיר הוראה לי ולמיקי ליישם את זה, כשאנחנו באנו ליישם את זה בא מהנדס העיר ואמר 'חבר'ה, אני מעריך את הרצון שלנו לעזור לקהילה מסוימת, אבל יש 100% ניצולי אחוזי בנייה, אין אפשרות לשום דבר'.

<גבי נגוסה: זו הנקודה.

יונה יהב: כדאי לתרגם את זה לאמהרית.

<קריאה: (מדבר באמהרית).

אברהם נגוסה: (מתרגם): מדבר על מים שנכנסים.

יונה יהב: בתוך הבניין?

<גבי נגוסה: לא, בחוץ.

אברהם נגוסה: (מדבר באמהרית).

<קריאה: (מדבר באמהרית).

<קריאה: אז אנחנו אומרים שיהיה גם נגד גשם.

יונה יהב: צריך לבדוק אוהב אטום, כמו בצבא.

<גבי נגוסה: שיהיה עונתי?

יונה יהב: לא, שבקיץ מרימים את הצדדים כדי שלא יהיה חם.

<גבי נגוסה: אני אמסור את זה למיקי חדד.

<גבי נגוסה: חשוב להגיד שהבית הזה, שהם אומרים, מה שהצענו, הצענו קירוי שהוא לא נותן סגירה מוחלטת למים, כמו בגנים הציבוריים, בגלל שניצלנו את ה-100% זכאות והם אמרו שאם זה לא נגד חדירה של מים - - - עכשיו סיימנו שיפוץ של 240,000 שקל, זה בית שהושקעו בו מעל 3 מיליון שקל והבית מתוחזק בצורה מאוד ירודה.

<גבי נגוסה: העירייה השקיעה עכשיו 240,000 שקל לשיפוץ של הבית מחדש.

יונה יהב: למה אתם לא מחזיקים את זה כמו שצריך?

<פנטה מהראי: אנחנו החזקנו כמו שצריך.

יונה יהב: אז היינו צריכים להשקיע רבע מיליון שקל עכשיו?

<פנטה מהראי: לא היה צריך שיפוץ, אנחנו לא ביקשנו שיפוץ, אנחנו ביקשנו לעשות לנו סככה.

יונה יהב: לא, אבל הבניין נראה נורא.

יונה יהב: מה, זה בניין חדש.

<פנטה מהראי: הבניין בסדר גמור.

<פנטה מהראי: לא ביקשנו שיפוץ - - -

יונה יהב: לא, זה שלא ביקשתם זה לא אומר שלא צריך.

<גבי נגוסה: לא היו אסלות, לא היו כיורים - - -

יונה יהב: אתם לא שומרים על הבניין.

יונה יהב: למה שברו את הכיורים?

<קריאה: לא שברו.

יונה יהב: לא שברו?

יונה יהב: סימן שלא הייתם שם.

יונה יהב: אתם יודעים שאסור ללמד אותי שום דבר, שהכול אני מכיר ורואה ויודע.

יונה יהב: אז אני אומר לכם.

<פנטה מהראי: אתה קובע, אתה מחליט - - -

יונה יהב: לא שאני מחליט - - - לא, זה לא הולך ככה.

יונה יהב: אני לא אעשה נגד החוק.

<פנטה מהראי: זה לא נגד החוק, השטח הזה, אנחנו קיבלנו אותו, יש לנו אישור.

אברהם נגוסה: בסדר, ראש העיר שמע והוא צריך להתייעץ עם אנשי המקצוע וייתן לכם תשובה.

<גבי וורקו: כבוד יושב ראש הוועדה וראש העיר, אני גר ב שער עלייה.

<גבי וורקו: יש בעיה, אני לפני זה - - -

יונה יהב: קודם כל תגיד תודה, מרכז קהילתי יפה וגדול.

<גבי וורקו: אני אמרתי לך תודה באותו יום שבאת.

יונה יהב: נכון, אני אוהב לשמוע את זה פעמיים.

<גבי וורקו: ודבר שני, באותו יום כן ניסיתי ליצור איתך קשר לגבי המקלטים האטומים.

יונה יהב: נכון - - -

<גבי וורקו: אז באו באמת הנציגים שלך, עשינו סיבוב, דיברנו וראינו באמת, יש תשתית על הפנים במקלטים והם ניסו להיכנס לשם, עוד לפני שירד גשם - - -

יונה יהב: זה מקלטים מחוץ לבתים.

<גבי וורקו: עוד לפני שירד גשם - - -

יונה יהב: מה אתה מציע לעשות?

<גבי וורקו: מה אני מציע לעשות?

<גבי וורקו: שיהיה מקלט.

יונה יהב: כל בניין שיתארגן ויעשה את המקלט.

<גבי וורקו: לא, אי אפשר.

יונה יהב: למה אי אפשר?

<גבי וורקו: לא, אי אפשר.

<גבי וורקו: אדוני ראש העיר, אתה מכיר את האוכלוסייה שלנו, הבעיה שבקושי מחזיקים את ה - - -

יונה יהב: מה אתה רוצה, שהעירייה תשפץ מקלטים פרטיים?

<גבי וורקו: לא, תעשו לנו מקלט ציבורי.

יונה יהב: כבר לא עושים מקלט ציבורי.

<גבי וורקו: אז מה לעשות?

<גבי וורקו: אם תהיה מלחמה מה עושים?

יונה יהב: תעשה ממ"ד.

יונה יהב: תתארגנו כולכם ותעשו ממ"ד.

<גבי וורקו: אין לנו, הבניינים עוד מעט קורסים שם.

יונה יהב: תקשיב, במלחמת לבנון השנייה נהרגו בעיר הזאת 14 איש, כולם נהרגו מהליכה למקלטים הציבוריים.

יונה יהב: כשהפצצות מלאות כדוריות אין לך סיכוי אם אתה הולך למקלט.

<גבי וורקו: אני חושב, כבוד ראש העיר, שזה גם תחושת ביטחון לאנשים שיהיה להם מקלט.

יונה יהב: מקלט ציבורי היום זה מקלט מוות.

<קריאה: אנחנו מתנגדים לחלוטין למקלטים ציבוריים.

יונה יהב: אם זה היה תלוי בי, אם המדינה הייתה מרשה לי, את כל המקלטים הציבוריים בעיר היינו הורסים.

יונה יהב: לא לפתות מישהו ללכת למקלט ציבורי.

<גבי וורקו: הדבר השני, לגבי מוקדי קליטה.

<גבי וורקו: יש מוקדי קליטה, יש בנווה דוד, יש גם במזרח חיפה.

<גבי וורקו: מה שקורה, אין שם יוזמה.

<גבי וורקו: שמענו עכשיו שיש 2 מיליון שקל לדבר הזה, אבל אין שם שום יוזמה.

<גבי וורקו: יש ילדים אחרי בית הספר שמסתובבים, לא היו קייטנות לילדים מכיתה ה', נראה לי, לא היו להם קייטנות.

<גבי וורקו: ילדים מסתובבים חופשי ומגיעים לטיילת ולים.

<גבי וורקו: הם יכולים - - -

יונה יהב: אתה יודע על מה הוא מדבר?

<גבי נגוסה: קייטנות זה לכיתות א' עד ו' רק.

יונה יהב: אבל הוא מדבר על ה'.

<גבי נגוסה: לא, קייטנות הן לכיתות א' עד ו', ילדים יכולים לבחור - - - ילד מסובסד.

יונה יהב: אבל אתה דיברת מ-ה', נכון?

<גבי נגוסה: כבוד ראש העיר, קייטנה עולה 1,200 שקל, בן קהילה משלם 190 שקל.

<גבי וורקו: לילדים אין תעסוקה בחופש הגדול, ילדים בני 12-13, אין להם מה לעשות.

<גבי וורקו: רובם מסתובבים בים.

<גבי וורקו: היו לנו כבר כמה טביעות, אנשים טבעו.

יונה יהב: אבל יש מרכזים קהילתיים, מלא, אצלכם.

<גבי וורקו: מוקד הקליטה באמת - - -

יונה יהב: לא מוקד קליטה, יש מרכז קהילתי בשער עלייה, יש מרכז קהילתי בנווה דוד, יש הרבה פעילות.

<גבי וורקו: נכון, אני שוב אומר, אין שם יוזמה.

<גבי וורקו: לפני שלוש שנים הלכתי למוקד הקליטה, לא יודע איך אתם קוראים לזה, אני רציתי להתנדב להחזיק את הילדים, לעשות להם פעילויות.

<גבי וורקו: התשובה שאני קיבלתי, באתיופיה אני עסקתי בקרקס, רציתי לאמן ילדים בשעות הפנאי, התשובות שקיבלתי ממוקד הקליטה וממנהל מוקד הקליטה, 'תשכור את המקום, תשלם כסף, תחזיק את הילדים' - - -

יונה יהב: אתה מכיר את הבעיה?

<גבי נגוסה: זו הנחיה של שלמה קופמן, כן.

יונה יהב: למה אי אפשר שהוא יעשה את זה?

<גבי וורקו: אני רציתי להתנדב, כבוד ראש העיר, אמרו לי 'בוא תשלם כסף'.

<גבי נגוסה: זו הנחיה של שלמה קופמן.

יונה יהב: מה?

יונה יהב: בן אדם רוצה להתנדב.

<גבי נגוסה: שלמה קופמן עשה את הבדיקה איתו, אני יודע שהיה דין ודברים איתם.

יונה יהב: למה אתה מזדכה על זה?

<גבי נגוסה: לא, אני אגיד לך למה, כי הוא אמר שהמקום הוא לא מקום - - - רגע, חבר'ה, קודם כל לגבי פעילות הקיץ, רוב המענים של הקיץ, לצערנו אנחנו נותנים מענה ל-א' עד ו', חטיבות ביניים זה תמיד אתגר וחטיבה עליונה, כי תמיד יש תעסוקת קיץ, אז תמיד יש אתגר, בכלל לדעתי בכל הארץ, לא קשור לחיפה.

<גבי נגוסה: לגבי חטיבות ביניים, זה לא משהו חדש.

יונה יהב: יש - - - אנחנו נותנים פתרון.

<גבי נגוסה: לגבי המענה באופן אישי.

יונה יהב: תן לי את הפרטים שלך.

יונה יהב: אבל אם אתה עושה קורס קרקס ואתה לא מזמין אותי להיות שם התלמיד יש לך בעיה איתי.

יונה יהב: אני רוצה ללמוד קרקס.

<גבי וורקו: יש לי תעודת מאמן, אני למדתי באתיופיה, שם בשעות הפנאי הייתי - - -

יונה יהב: תכתוב את השם וטלפונים.

יונה יהב: אל תשכח להזמין אותי.

<גבי וורקו: ודבר שני, לגבי בית הקהילה, גם במזרח וגם במערב, אנחנו לא צריכים להשתמש בבית הקהילה הזה רק בשביל הלוויות, אנחנו צריכים גם לדברי על חיים.

יונה יהב: אבל זה מה שאתם עושים.

יונה יהב: אני מסכים איתך.

<גבי וורקו: אני ביקשתי פעמיים, כבוד ראש העיר, להביא לשם נציג שיכול לדבר עם הקהילה, שיסביר להם, שייתן להם אינפורמציה.

<גבי וורקו: במקרה הזה ד"ר אברהם נגוסה, אחרי שדיברתי איתו ועשה את כל המאמצים, חודש שלם בשביל לקבל תשובה מגבי אם אני יכול לקבל את בית הקהילה להשתמש בו.

<גבי וורקו: חודש שלם לא קיבלתי מענים, לא קיבלתי תשובה, אפילו לא טלפון.

<גבי וורקו: זה היה במערב.

יונה יהב: טוב, תן לי את הטלפון.

<גבי וורקו: עכשיו עוד פעם, גם להיום, ביקשתי מנציגים של המזרח שניפגש עם גם עקיבא שם, שייתן להם אינפורמציה, שייתן להם באמת דברים שיכולים לשמש להם כלי.

יונה יהב: איפה אתה גר?

<גבי וורקו: מה שגבי נתן לי תשובה, לך לפיני, לך למיקי.

<גבי וורקו: פעמיים, גם בפעם הראשונה, ביקשתי, הלכתי לתלונות הציבור כדי לקבל את בית הקהילה לשימוש, ממש לאנשים שעבורם זה נבנה.

<גבי וורקו: גם עכשיו הלכתי לתלונות הציבור כדי לקבל את זה.

<גבי וורקו: פשוט, הנציגים, כמו שאמר מקודם שי, לא נספרים.

<גבי וורקו: נכון, אני לא מבקש מגבי להיות נציג של הקהילה, הוא עובד עירייה, אבל הוא צריך לעבוד, לא שאנשים יעבדו תחתיו.

<גבי וורקו: הוא צריך לתת את המענה.

יונה יהב: טוב, הבנתי, תכתוב את השם שלך והטלפון.

<גבי נגוסה: רק לגבי בית קהילה, קודם פיני אישר, לא אישר, בית קהילה להיום בערב אושרו, קיבלו תשובה.

<גבי נגוסה: לגבי היוזמות האישיות, הקשר עם נווה דוד, עם שלמה קופמן מנווה דוד, לא אלינו, אבל מה שנעשה שם, הם עשו קבוצת כדורגל שהם הקימו, כבוד ראש העיר, אפרופו יוזמות, ואנחנו מממנים, הבחור הזה, שני אחים שלו קיבלו מלגות להשכלה גבוהה ואנחנו מממנים.

<גבי נגוסה: אז להגיד שהעירייה לא בסדר, זה חשוב, אבל - - -

יונה יהב: אני לא אומר שהעירייה לא בסדר.

אברהם נגוסה: לא, הוא לא אמר שהעירייה לא בסדר.

<גבי נגוסה: אני עובד עירייה ואני עושה לכולם.

אברהם נגוסה: הוא שיבח את העירייה ואת ראש העיר.

אברהם נגוסה: רגע, נציג של שכונת קרית שמואל.

<בני ארמס: שלום, קוראים לי בני.

<בני ארמס: באמת בקרית שמואל אנחנו מתנדבים, אני וארז ועוד כמה פעילים מתנדבים.

יונה יהב: אנחנו נפגשנו.

יונה יהב: בקריה נפגשתי איתך, נכון?

<בני ארמס: נפגשנו הרבה.

יונה יהב: ליד הבניין, איפה שאתה גר.

<בני ארמס: כן.

<בני ארמס: אז אנחנו באמת הקמנו לפני שלוש שנים תנועת נוער שם, יש תנועת נוער בקרית שמואל, עזרא, בני עקיבא, בני הקהילה שלנו יוצאי אתיופיה לא משתתפים בגלל שזה רחוק.

<בני ארמס: הקמתי תנועת נוער ואנחנו פועלים בתוך השכונה.

<בני ארמס: לצערנו אין לנו - - -

יונה יהב: את המבנה של בני עקיבא בקריה שיפצתי מאוד יפה.

<בני ארמס: אני לא שייך לבני עקיבא.

<בני ארמס: זה סניף עולים.

<בני ארמס: יש שם תנועת עזרא ובני עקיבא.

<בני ארמס: העולים שלנו לא השתתפו.

<בני ארמס: אני בדקתי, אבל לא משתתפים.

<בני ארמס: ראיתי שאף אחד לא הולך אז הקמתי תנועה בתוך השכונה, כי המטרה היא להוציא אותם מהבית ולשלב אותם בתנועת בני עקיבא.

<בני ארמס: מאז שזה קם זה עוד מעט ארבע שנים, אבל לצערנו מאוד קשה לפעול כי אין לנו מקום שם, כשיש גשם אנחנו לא פועלים.

<בני ארמס: גייסנו שמונה מדריכים.

יונה יהב: כמה ילדים יש לך?

<בני ארמס: יש בגיל 60-80, אבל יש יותר משם.

<בני ארמס: אין לנו מקום.

<בני ארמס: כשיש גשם אנחנו לא מפעילים אותם.

<ויקי ניגרי: בני הוא מורה בחטיבת הביניים והוא מדהים.

יונה יהב: תאמיני לי, פגשתי אותו ברחוב, הוא על הכיפק.

<בני ארמס: אנחנו רוצים באמת לא לבכות, אנחנו משתדלים באמת לעזור כמיטב יכולתנו ולהתנדב.

יונה יהב: אתה מכיר את הבעיה?

<גבי נגוסה: הם היו אצל אורי בלום לפני שבועיים, כן.

יונה יהב: למה לא נותנים להם מקום?

<גבי נגוסה: אורי ודורון נתנו הנחיה, מה שקורה, הפעילות שהם מקיימים, יש שם מרכז פיס שנותן להם שעה ביום לעשות פעילות בתוך הבית, הוא לא נותן להם - - -

יונה יהב: מרכז הפיס של חב"ד?

<גבי נגוסה: לא של חב"ד.

<גבי נגוסה: יש את מרכז הפיס ששמו לבית הספר, יש שם מרכז פיס שנבנה, שני חדרים קטנים.

<בני ארמס: לא, אל תתאר לו מציאות לא נכונה.

<בני ארמס: הוא לא נותן לנו, לא כלום.

יונה יהב: יש מרכז פיס בחב"ד, זה קרוב לכם?

<בני ארמס: חב"ד בעטו בנו.

<בני ארמס: כמה פעמים אנחנו פתחנו, אמרתם לנו לא להתקרב אליהם.

יונה יהב: אני אמרתי לך?

<בני ארמס: לא אתה, נציגים של - - - קשה מאוד להגיע - - -

יונה יהב: ממש קשה להגיע.

<בני ארמס: אז הרבה פעמים אנחנו נמנעים - - - אני בטוח שאם הדברים היו מגיעים אליך היו דברים אחרת.

יונה יהב: במרכז חב"ד שם אתה לא יכול לפעול?

יונה יהב: אם אני אתן לך אותו?

<בני ארמס: בשמחה.

<בני ארמס: אני מחפש מקום, לא אכפת לי איפה.

יונה יהב: ואם זה קצת רחוק מאיפה שאתם?

<בני ארמס: לא, זה בסדר.

<בני ארמס: הלוואי שנקבל אותו, אנחנו נפעל.

<בני ארמס: עוד משהו שמטריד אותנו גם כן, שאתה מכיר, קרית שמואל היא שכונה דתית ואנחנו מאוד מאוד רוצים להתפלל, לשמור על המסורת.

<בני ארמס: ביום שישי-שבת אנחנו מתפללים בבית הכנסת, יש שם כיתה זמנית שקיבלנו אותה, זמנית כבר שמונה שנים, אבל מאוד רוצים שיהיה לנו מבנה.

יונה יהב: תקשיב, דיברנו על זה.

יונה יהב: אין לנו שטחים לתת לכם לבנות וגם אחרי שיש שטחים לא תרימו את הכסף בשביל לבנות אותו.

יונה יהב: אין הצדקה שכל קהילה תקים לעצמה בית כנסת נפרד.

יונה יהב: אנחנו רוצים ליצור עם ישראל אחד.

יונה יהב: הלוואי שהיית גר ליד השכונה שלי, הייתי נותן לך לעבור לפני התיבה כל שבת.

<בני ארמס: בקרית שמואל יש 24 בתי כנסת.

יונה יהב: וזה מוצדק?

יונה יהב: שיהיה ליוצאי מוסול, ליוצאי חלב וליוצאי זה?

<בני ארמס: הקהילה שלנו - - - לא, יש צרכים של הקהילה, שצריך ללמד אותם.

יונה יהב: בבית הכנסת שאני מתפלל רצו הספרדים לעשות בית כנסת לחגים, אז נתנו להם קומה ואמרנו 'תעשו בחגים מה שאתם רוצים'.

יונה יהב: אבל לא הולכים ובונים חדש ובונים עוד בניין ולוקחים מגרש שאחר כך אין מי שיילך.

אברהם נגוסה: אנחנו בלחץ, זה בסדר?

אברהם נגוסה: הנקודה ברורה?

<בני ארמס: לא, אבל מה קורה לגבי ההקצאה?

אברהם נגוסה: הוא אמר לך מקום.

<בני ארמס: זה הוא אמר לגבי הצעירים, אבל לגבי בית הכנסת הוא לא עונה.

יונה יהב: לגבי בית הכנסת אמרתי לך.

<בני ארמס: מבנה יביל, קרוון.

יונה יהב: איפה תשים אותו?

<בני ארמס: יש מקום שם.

יונה יהב: אין מקום, כי אני צריך את זה לכיתות עתידיות ולבתי ספר עתידיים, כי השכונה גדלה, אז אני אתן את הכול לבתי כנסת?

יונה יהב: זה לא הגיוני.

<ארז טייצ'או: אדוני ראש העיר, אנחנו כתבנו בערך לפני שש שנים - - -

<בני ארמס: ב-2011, יש מכתב.

<ארז טייצ'או: יש לנו מכתב מראש העיר, שכתבו לנו אם תמצאו, 'אנחנו ניתן לכם מקום'.

<ארז טייצ'או: אנחנו מנסים להשיג את התקציב הזה ויש לנו מכתבים מאנשים שרוצים לתרום את הכסף, אבל אין לנו מקום.

יונה יהב: אין מקום, אין לי היום מקום.

יונה יהב: אין לנו מקום.

יונה יהב: צריך לבנות בתי ספר, איפה נבנה?

<בני ארמס: נפגשנו לפני שבועיים במקום הזה, הנציגים שלך אמרו שאין מקום - - -

יונה יהב: מי זה הנציגים שלי?

<בני ארמס: יש יותר מדי, אנחנו - - -

יונה יהב: מי זה הנציגים?

יונה יהב: תספר לי.

<בני ארמס: יש יותר מדי נציגים.

<בני ארמס: כל מי שאנחנו פוגשים אותו הוא נציג שלך.

יונה יהב: קודם כל זה נהדר, כל מי שאני לא יודע מי הוא, הוא הנציג שלי.

<בני ארמס: לא, זו בעיה.

אברהם נגוסה: בסדר, אני חושב שהנקודה ברורה.

אברהם נגוסה: יש לנו בעיה של זמן.

אברהם נגוסה: נציג המבוגרים, בקיצור.

יונה יהב: של איזה שכונה?

אברהם נגוסה: קרית חיים.

<קריאה: (מדבר באמהרית).

<מולי שפראו: (תרגום חופשי מאמהרית):

<מולי שפראו: אני שוב מודה על זה שניתנה לי האפשרות פה לדבר, חבר הכנסת אברהם נגוסה.

<מולי שפראו: אנחנו פה יותר משש שנים, במשך שש שנים אני - - - את הקהילה ולא נתנה לי הזדמנות או לא נתנה לי אפשרות לשבת פה, אדוני ראש העיר, לפגוש אותך.

יונה יהב: שמה?

<מולי שפראו: (תרגום חופשי מאמהרית): במשך שש שנים ניסינו לדבר איתך.

יונה יהב: הייתי אצלכם במרכז הקהילתי.

יונה יהב: אבל, אדוני, אני לא יכול לסבול את זה, כי לפני שנתיים הייתי אצלכם במרכז הקהילתי, היו שם 150 איש.

יונה יהב: מי זה לשבת ולדבר?

<מולי שפראו: לשבת ולדבר איתך, כמו היום.

יונה יהב: אבל אתם לא ביקשתם אף פעם.

יונה יהב: אם תבקשו, כמו שאני לא יודע שאתה הנציג, כי לא קיבלתי מכתב.

<מולי שפראו: אני ספרתי, אני לא רוצה לחזור על זה, 14 מכתבים ששלחתי לך.

<מולי שפראו: אבל זה - - - בואו ניתן לו להמשיך.

<קריאה: (מדבר באמהרית).

<מולי שפראו: (תרגום חופשי מאמהרית): אני אקצר את מה שהוא אמר, גם אם - - - חמש שנים, אני מאוד שמח בזמן האחרון, המועדון, אני מאוד מודה לך על ההחלטה.

יונה יהב: איזה מועדון?

יונה יהב: על מה הוא מדבר?

<מולי שפראו: על קרית חיים.

<מולי שפראו: אתה אישרת עכשיו לבנות מועדון, משהו כזה?

יונה יהב: כן.

<מולי שפראו: על זה הוא מברך.

<מולי שפראו: על זה הוא אומר, גם אם לא ראינו לפני שש שנים, זה לא חשוב, החשוב שהחלטת לתת לנו, אנחנו מודים לך על זה.

<מולי שפראו: אני מקווה שייבנה מהר ונראה את הפירות ולא יהיו לנו בעיות כמו מקומות אחרים.

<מולי שפראו: אנחנו מודים לך וניפגש.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

<אלימלך סהלו: אני רציתי להגיד, אני תושב קרית חיים גם.

<אלימלך סהלו: נכון, הפורום הזה, אם יהיה לו תת ועדה, אם אנחנו יכולים לבוא ולהגיד את הבעיות שלנו לפני, לא היה מגיע מצב כזה, כאילו שכל אחד יבוא ויתפרץ בכל מקום, אם היינו מסודרים.

<אלימלך סהלו: האתגר שלנו, אצלנו בקרית שמואל, קרית חיים, זה מועדון קהילתי.

<אלימלך סהלו: אנחנו מבקשים שנים, אנחנו מקבלים עכשיו, יש פתרון שייתנו לנו, כמו ש - - - שלא ימשכו אותנו שנתיים וככה.

<אלימלך סהלו: אבל מה שרציתי להגיד, הוא ציין את המקלטים, ראש העיר, בכל בניין יש מקלט, במקלט כל אחד שם דברים, ואתה בא, תגיד לו 'תוציא' הוא ידקור אותך בסכין.

<אלימלך סהלו: אבל אם עיריית חיפה תיתן הנחיות לכל אחד, מי שלא מפנה יקבל קנס, זה יכול לעזור לנו.

<אלימלך סהלו: זה בעניין של המקלטים.

<אלימלך סהלו: זו אחת הבעיות.

<אלימלך סהלו: כולם הלכו, אנחנו נמצאים במקום שיכול להיות מקומות חלשים, הבניין שלנו, אלה ממשרד השיכון וכל מיני גופים, שיבואו ויסתכלו איך האוכלוסייה חיה.

<אלימלך סהלו: נכון, התקציב שהיינו מקבלים, המשכנתא וכל זה, לא היה מספיק, היינו הולכים למקומות חלשים.

<אלימלך סהלו: עכשיו היום, אם ברשותכם זה לבוא לבדוק כל השכונה, שתיראה כמו חיפה, דניה וכל זה, זה באמת צריך להיות.

<אלימלך סהלו: כן, המועדון, אנחנו צריכים אותו, גם לצערנו וגם לשמחתנו, וגם אנחנו באנו, אני מתנדב כמעט 16-17 שנה בקריה, מה שאנחנו אומרים, המועדון הזה שהקהילה מקבלת אותו, לא בשביל לשתות ולא בשביל הלוויה בלבד, אנחנו גם צריכים ללמוד ואנחנו גם צריכים שיתוף עם הקהילה הצברית ואנחנו צריכים - - - בשביל זה צריכה להיות ועדה בראשותו.

<אלימלך סהלו: אם אני לא הולך לרופא, לא אומר לו את המחלה שלי, הרופא לא יידע.

<אלימלך סהלו: זה צריך להיות.

<אלימלך סהלו: זה מה שאני רוצה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכם, לכל המשתתפים, אני חושב ששמענו, בהתחלה קיבלנו דיווח מאדוני ראש העיר והסגנית וקיבלנו מנציגי המשרדים פה וגם מנציגי העולים.

אברהם נגוסה: אנחנו מאוד מודים לך, אדוני ראש העיר, על ההזדמנות ואני גם מודה לכולם, במיוחד לך.

יונה יהב: שלא כמו חברי הכנסת אני נשארתי עד הסוף.

אברהם נגוסה: זה מה שאני אומר, אתה נשארת עד הסוף, אני מאוד מעריך את זה, כל הכבוד.

אברהם נגוסה: ואני לומד הרבה דברים ממך ולכן אני מאוד מודה לך.

יונה יהב: כשאני נסעתי פעם ראשונה לאתיופיה, ב-1972, כשחזרתי הפסיקו לי את הכסף של הארגון, איך אתה הולך ללא יהודים?

יונה יהב: איך אתה הולך ועושה את זה שם בגונדר ובכל המקומות?

אברהם נגוסה: ב-73' הפסיקה של הרב עובדיה.

יונה יהב: כן, שנה אחרי זה הרב עובדיה נתן את הפסיקה.

יונה יהב: אבל שנה אכלו לי את הלב, שנה הרגו אותי.

יונה יהב: אתה מבין את זה?

יונה יהב: החיים לא פשוטים.

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: אנחנו מאוד מודים לך.

יונה יהב: איך הגעתי לאתיופים?

יונה יהב: בכלל לא ידעתי שיש יהודים באתיופיה.

יונה יהב: קיבלתי יום אחד גלויה שהייתה כתובה בדפוס של שני חבר'ה אתיופים שלמדו בסמינר במילנו, סמינר דתי במילנו, 'קראנו ואנחנו יודעים מה אתה עושה למען יהדות ברית המועצות, אל תשכח את יהודי אתיופיה'.

יונה יהב: קיבלתי כזה שוק, לא ידעתי שיש שם יהודים, ואז החלטתי שאני עולה על מטוס ונוסע לשם ומרגע זה הרגו אותי.

אברהם נגוסה: תראה, איזה עולם.

אברהם נגוסה: אתה כראש עיר קולט - - -

יונה יהב: עוד דבר כדאי שתדע, תכנית שילובים לא הייתה מצליחה אם לא היינו בונים את זה עם הקהילה.

יונה יהב: בנינו את זה עם הקהילה, תודה לאל, היו 11 אנשים אקדמאים שלקחנו אותם פנימה לעירייה והם בנו את הצרכים ולכן זה כל כך מצליח.

אברהם נגוסה: כן, אני מכיר גם את הפדרציה בבוסטון, הייתי בקשר איתם.

אברהם נגוסה: אני בטוח גם שהנושאים שעלו, יימצא להם פתרון, ואני מאוד מודה לכם, לכל המשתתפים, תודה רבה, אני סוגר את הישיבה.