ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 207, 2016-03-20 11:30

איתן כבל: בוקר טוב, שבוע טוב, שלום לכולם, אני מבקש להתחיל את הישיבה, ברשותכם.

איתן כבל: גברתי, מנהלת הוועדה, היועצות המשפטיות, ה-יועצת המשנה, חברי, יושב-ראש ההסתדרות, חברי חברי הכנסת, דובר, רשמת, עורכים נכבדים, על סדר יומנו היום שני נושאים.

איתן כבל: הראשון, הצעת חוק השידור הציבורי (תיקון מס' 4), התשע"ו-2016, והצעה שנייה היא הצעת החוק של נחמן שי וקבוצת חברי הכנסת.

איתן כבל: יש, כמובן, את הצעת החוק הממשלתית, את התיקונים שהממשלה מבקשת לעשות בחוק השידור הציבורי (תיקון מס' 4).

איתן כבל: ברשותכם, אני מבקש לפתוח את הדיון.

איתן כבל: במה שזה תלוי בי, נעשה את הכול כדי שהדברים יסתיימו היום.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לומר כמה משפטים ואם אדוני ירצה, אני אאפשר לו לומר כמה משפטים.

איתן כבל: אנחנו נאפשר לחברים לומר את דבריהם.

איתן כבל: זה לא סוד שהעניין של השידור הציבורי, לפחות איך שאני תופס אותו, זה בנפשי.

איתן כבל: יכול להיות שיש מי שיאמר שאלה מילים גדולות, אבל אני לא מוכן לוותר ואני רוצה לראות שבעזרת השם, כך אני מאמין, יגיע הרגע שיהיה לנו שידור ציבורי דמוקרטי, פתוח וחזק במה שזה תלוי בי.

איתן כבל: אני לא אכחד שיש עליות וירידות שמאד מטרידות אותי וגורמות לי לדפיקות לב.

איתן כבל: עם זאת, בחלק האחרון, אבי ניסנקורן, יושב-ראש ההסתדרות ואנוכי, לצד כל הגורמים – כמובן מנכ"ל התאגיד, מנכ"ל משרד התקשורת, האוצר, אסף וקבוצה של אנשים טובים ומכובדים, גם מהוועדים – החלטנו לנסות לפחות, כך אני רוצה להאמין, לעשות סוף לסאגה הזאת.

איתן כבל: לסיים אותה ולתת לתאגיד לצאת לדרך.

איתן כבל: לא שהדברים הם פשוטים, לא שהדברים הם קלים.

איתן כבל: לי באופן אישי לא קל לעמוד גם מול חברים שלי, בוודאי לא כשאני מוצא את עצמי בדין ודברים מול אחד שאני רואה בו אח שלי כמו אילן גילאון.

איתן כבל: זה לא קל עבורי.

איתן כבל: אבל אני באמת מאמין שאנחנו יוצאים לדרך חדשה וההישגים, גם עבור העובדים, עם כל הקשיים במה שמונח לפתחנו, אפשר להתייחס לזה בצורה מכובדת.

איתן כבל: נעשתה עבודה אמיתית וכל הגופים מנסים למצוא את הדרך להתקדם.

איתן כבל: היה סעיף אחד, סעיף מיקור חוץ, שהייתה בו אי-הבנה – כך אני רוצה לראות את הדברים – והגענו להסכמות סביב העניין הזה.

איתן כבל: בעצם, מרגע שהגענו להסכמות החדשות ולא תהיינה – ושלא מישהו יחשוב שהן תהיינה במיקור חוץ – בעצם מצאנו את עצמנו בהתקדמות מאד גדולה כדי לצאת לדרך.

איתן כבל: אני מקווה שגם תסייעו לי לסיים את הדיון הזה כמה שיותר מהר כי אותה "לבנת חבלה" שאיימה לפוצץ את כל התהליך הזה – אני רוצה לומר עוד משפט בהקשר הזה וגם מנכ"ל התאגיד יאמר את דברו.

איתן כבל: הייתה בקשה של מנכ"ל התאגיד החדש, של אלדד קובלנץ.

איתן כבל: אין כאן שום קונספירציה או איזה עניין פוליטי.

איתן כבל: אני מבין את הלחצים, אני מבין את המתח שמתקיים, בוודאי אצל העובדים וגם אצלי.

איתן כבל: אבל ממש ממש לא היה בזה דבר וחצי דבר.

איתן כבל: ובנקודה הזו המנכ"ל שנמצא כאן נותן את כל הגיבוי כדי שהעגלה תצא לדרך.

איתן כבל: אני רוצה לומר עוד שני משפטים ולסיים.

איתן כבל: אני אומר גם למנכ"ל משרד התקשורת ואני אומר לכולנו.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל, אני אומר את זה גם לך.

איתן כבל: מרגע שתיקון מס' 4 לחוק עובר במליאה, בעצם מבחינתנו העסק יוצא לדרך.

איתן כבל: אין יותר.

איתן כבל: זה כבר תאגיד וברגע שהוא עושה את השינוי, אני מצפה שכל ההתעסקות של כל הגורמים מסביב – פוליטיים, מקצועיים, כל אלה – יאפשרו לגוף הזה לעבוד על-פי כל הכללים הדמוקרטיים-משפטיים של היושר המקצועי, היושרה המקצועית והמעורבות.

איתן כבל: איך אומרים?

איתן כבל: שלא נעסוק בזה יותר שאם רק נידרש לכאן, זה ממש כדי להגיד איך אנחנו דוחפים יותר את העגלה, אבל לא כדי לבוא ולכוון אותה ולהתעסק בכל התהליכים הפנימיים.

איתן כבל: אני רוצה באמת לראות את הסיום של הסאגה הזו.

איתן כבל: אני, כמובן, אמשיך ללוות לאורך כל הדרך את התהליך ואני מודה לכם שבאתם.

איתן כבל: הבנתי את הכאב ואת הדאגה של האנשים שפנו אליי, מי מהם מחברי הכנסת שגם נמצאים פה – אילן, יוסי, עיסאווי, חאג' ואחרים שלא נמצאים פה – ואני שמח שהגענו להבנות.

איתן כבל: התאגיד והרצון שיהיה שידור ציבורי חזק, טוב, דמוקרטי ופתוח, לפחות מנקודת המבט שלי זו המשימה שכולנו צריכים להירתם אליה.

איתן כבל: בבקשה, אדוני.

<אבי ניסנקורן: אני מודה לאיתן לא רק על מה שהוא אמר היום פה ועל הליווי שלו בוועדה.

<אבי ניסנקורן: הוא פשוט מלווה את המשא ומתן.

<אבי ניסנקורן: הוא בא לישיבות המשא ומתן והוא מתווך והוא מגשר והוא עוזר להגיע לתוצאות.

<אבי ניסנקורן: אני חושב שלא היינו נמצאים היום בסיכום כפי שהגענו אליו בלי העזרה של איתן, שכל פעם שנכנסנו לאיזשהו מבוי סתום, הוא בא ועזר.

<אבי ניסנקורן: יש לנו היום הצעת חוק, שהיא הצעת חוק לא פשוטה, אבל אני חושב שאנחנו חייבים להתקדם הלאה.

<אבי ניסנקורן: אכן, אנחנו צד העובדים.

<אבי ניסנקורן: כשאני אומר "העובדים" זה גם ההסתדרות וגם אגודת העיתונאים, גם חיקה שיושב פה והצוות שלו.

<אבי ניסנקורן: אנחנו התכנסנו ביחד וקיבלנו החלטות ביחד עם צד המדינה, אבל ביחד עם אלדד, שצריך להוביל קדימה את התכנית.

<אבי ניסנקורן: החלטות קשות, אבל לסיים את הנושא.

<אבי ניסנקורן: ההחלטות הן מצד אחד לעלות מ-25% ל-51% ולא פחות מ-450 משרות לעובדי רשות השידור.

<אבי ניסנקורן: זה ייכנס לחוק.

איתן כבל: לא כולל החינוכית.

<אבי ניסנקורן: לא כולל החינוכית.

<אבי ניסנקורן: את החינוכית השארנו כנושא שצריך להמשיך לדבר עליו עד ינואר 2018.

<אבי ניסנקורן: הסכמנו, בשביל לעזור לאלדד, לקדם את התאגיד הציבורי כך שהאקטואליה, לא כולל החדשות, יוכל לתקופה מוגבלת להיעשות בעזרת גורמים נוספים חוץ מהעובדים.

<אבי ניסנקורן: בתום התקופה זה גם כן הופך להיות חלק מהנושאים שהם בתוך הלבה והעשייה השוטפת.

<אבי ניסנקורן: אני מודה מאד לאיתן שגישר בנושא החדשות, שהיה מאד חשוב וסימבולי לעובדים.

<אבי ניסנקורן: אני מודה גם לאלדד שוויתר בנושא הזה.

<אבי ניסנקורן: אני חושב שהוא עשה דבר נכון.

<אבי ניסנקורן: אנחנו גם הסכמנו שתנאי העבודה ברשות יהיו תנאים אחידים בשביל לייצר גם מוטיבציה לקלוט את העובדים הקיימים, שלא יהיו שיקולים זרים, וגם כדי לאפשר ניהול תקין ויותר בריא של התאגיד.

<אבי ניסנקורן: אני חושב שמרגע שהחוק יירתם אנחנו צריכים לעזרה לאלדד.

<אבי ניסנקורן: שתהיה לו תקינה נכונה, שתהיה לו מצבת תקנים נכונים כדי שהוא יוכל לעשות תאגיד ציבורי איכותי ופשוט שאנחנו נתגאה בשידור הציבורי קדימה.

<אבי ניסנקורן: זה יום לא קל, אבל קיבלנו יחד החלטות ואנחנו עומדים מאחורי ההחלטות.

<אבי ניסנקורן: אנחנו מבקשים שהבית הזה יכבד את כל הדין ודברים המורכב שהיה ויאשר באמת להתקדם קדימה.

<אבי ניסנקורן: תודה.

איתן כבל: תודה, תודה לך, אדוני, יושב-ראש ההסתדרות, אבי ניסנקורן.

איתן כבל: אני אאפשר למנכ"ל משרד רשות השידור, ברשותכם, ואחר-כך נאפשר לחברים.

איתן כבל: יוסי יונה, אתה תציג בשמו של חברנו נחמן שי את הצעת החוק הפרטית.

איתן כבל: בבקשה, בקצרה.

<שלמה פילבר: מנכ"ל משרד התקשורת.

איתן כבל: כן, כן, אמרתי.

<שלמה פילבר: אמרת "רשות השידור".

<שלמה פילבר: זה בסדר.

איתן כבל: אדוני, לפחות אצלי זה היה בנון-שלנטיות.

איתן כבל: בבקשה.

<שלמה פילבר: שני עדכונים קצרים.

<שלמה פילבר: כמו שאמרו שני קודמיי, לעדכון הזה שאנחנו מביאים עכשיו קדמו הרבה מאד דיונים משותפים סביב שולחן עגול של כל הגורמים, כולל נציגי העובדים, כולל ההסתדרות, כולל התאגיד, בגיבוי וסיוע חזק מאד של יושב-ראש הוועדה.

<שלמה פילבר: זה לא דבר מושלם, מה שמונח פה.

<שלמה פילבר: בכלל, כל תהליך הלידה של התאגיד הזה לא דבר שכולנו מאד מתגאים בו, אבל לפחות אני יכול להגיד באופן אישי שירשתי מצב מסוים שאני מנסה לשפר אותו, כשפונקציית המטרה שלנו היא כל הזמן להגיע בכל מחיר ובזמן המוקדם ליום התחילה, ליום הקמת התאגיד.

<שלמה פילבר: אני מאמין שברגע שהוא ייצא לדרך, הדברים גם יתחילו להיפתר תוך כדי.

<שלמה פילבר: שני עדכונים חשובים לוועדה, שהם עומדים ברקע של הדברים.

<שלמה פילבר: האחד, הנושא של המועצה.

<שלמה פילבר: כמו שאמרתי בדיונים הקודמים שהיו פה בתיקונים הקודמים של החוק – עמדנו בזה אחד לאחד ונמצאות פה היועצות המשפטיות של משרד התקשורת, שיכולות לאשר – החל מאוקטובר הנושא הזה לא בידיים של משרד התקשורת.

<שלמה פילבר: הוא נמצא בידיים של הוועדה לבחירת מינויים, לאישור מינויים של השופטת גילאור.

<שלמה פילבר: אנחנו ממתינים, אנחנו מסייעים, נותנים את כל הסיוע האפשרי, אבל זה לא בידינו.

<שלמה פילבר: והיה כדאי שזה יזורז כדי שבאמת יהיה איזשהו גוף מפקח.

איתן כבל: ולכן, אני מודיע לאדוני שבכוונתי להכניס תיקון להצעת החוק.

איתן כבל: מבחינתנו, אם עד תאריך מסוים לא נצליח לקבל את ההרכב המלא, המועצה תוכל להתכנס גם בהרכב חסר כי החשיבות של המועצה בתהליך הזה - - -

עיסאווי פריג': מה זה "הרכב חסר"?

עיסאווי פריג': מה קיים היום?

איתן כבל: חסרים שניים.

<שלמה פילבר: עשרה כבר אושרו.

איתן כבל: העניין הוא שהיועץ המשפטי בשעתו, מזוז, הוציא הנחייה שאי אפשר לכנס את הישיבה הראשונה אם ההרכב איננו מלא.

איתן כבל: לכן, כיוון שאני לא מוכן לדבר על זה אפילו יותר, קיבלתי את ההחלטה הזאת ואני מקווה שאתם תתנו לי עזרה בעניין הזה.

איתן כבל: אם יצליחו לסיים את השניים, מה טובו אוהליך.

איתן כבל: אם לא, אנחנו נקצוב זמן בתיקון בהוראת שעה.

<אתי בנדלר: זה לא הוראת שעה.

איתן כבל: גברתי, בסדר.

איתן כבל: את כבר אחר-כך תעשי.

עיסאווי פריג': עשרת השמות פורסמו וידועים לציבור?

איתן כבל: כולם ידועים.

איתן כבל: כן, כן, כבר מזמן העניין הזה.

איתן כבל: אוקיי, בבקשה.

איתן כבל: סליחה, אדוני המנכ"ל.

<שלמה פילבר: מעבר לזאת, את פרטי ההפעלה של התאגיד או התיאור שעולה מתוך החוק הזה, אני אתן למנכ"ל התאגיד החדש להציג.

<שלמה פילבר: בעצם אנחנו נתנו לו חופש פעולה מלא.

<שלמה פילבר: אני יכול להגיד בסוגריים שישבנו פה לפני כמה חודשים ונפסלה לחלוטין מכול וכול האופציה של מיקום – לא מיקור חוץ – אלא מיקום זמני במודיעין.

<שלמה פילבר: יכול להיות שאם היא הייתה מאושרת אז, היינו כבר היום נמצאים במצב הרבה יותר טוב עם הרבה יותר עובדים של רשות השידור, וזה חלק מהעניין.

איתן כבל: אני רוצה לומר לאדוני רק בעניין הזה – חבר הכנסת רועי פוקלמן, אני בשמכם מוסר לו מזל טוב.

איתן כבל: נולד לו עוד בן.

<לאה ורון: בן שלישי.

איתן כבל: יש כאלה שמביאים עוד בן.

איתן כבל: יש כאלה שזה עוד בת.

איתן כבל: ואין לי תלונות.

איתן כבל: בן שלישי, במזל טוב.

עיסאווי פריג': תגיד להם שאתה אבו-אלבנאת.

איתן כבל: באהבה.

איתן כבל: הוא ביקש ממני לומר גם לפרוטוקול שאנחנו נוציא בקשה למנהל הדיור הממשלתי שממש נמצא בסוף הדרך מבחינת המשא ומתן, שיסיימו את התהליך ויעשו את כל אשר נדרש.

איתן כבל: כפי שהבנתי, הסיכום הוא – כך אני מקווה – למיקום בהר חוצבים לא רחוק מכאן.

איתן כבל: אני מאד מקווה שגם זה יהיה ואז תהיה סגירה, שזה גם יהיה בירושלים, על כל המשתמע מכך.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, שאלה נוספת, האם האוצר עומד בכל התחייבויותיו?

איתן כבל: תכף אני אתן לאסף לומר את הדברים.

איתן כבל: אדוני, מנהל התאגיד, בבקשה אמור את דבריך.

איתן כבל: אני אתן אחר-כך לאוצר ואז, אחרי שנקבל את התמונה הכוללת, אני אאפשר לחברים להתייחס.

איתן כבל: בבקשה, אדוני.

<אלדד קובלנץ: שלום לכולכם, אני אדבר בקצרה.

<אלדד קובלנץ: אני חושב שאמרתי את זה כמה וכמה פעמים.

<אלדד קובלנץ: בשביל להקים את התאגיד הזה כמו שצריך, בצורה ובאופן שיכסה את כל סך היצירה שלמה הוא קם וזה אומר גם חברת חדשות מלאה ועצמאית וגם סוגה עילית כתובה ומשובחת, צריך לפחות שנתיים.

<אלדד קובלנץ: המחיר של השנתיים האלה הוא מחיר כלכלי כבד בעלויות של המשך הפעלת רשות השידור וגם ברמת כבוד האדם כלפי עובדי רשות השידור, שלא יודעים מה קורה אתם.

<אלדד קובלנץ: כולנו הגענו למסקנה שצריך לזרז את התהליך הזה כמה שניתן.

<אלדד קובלנץ: ב-1 באוקטובר לא יקום השידור הציבורי האוטופי.

<אלדד קובלנץ: לא יגיעו משלחות מה-BBC להר חוצבים לראות איך עושים טלוויזיה ציבורית אמיתית.

<אלדד קובלנץ: אנחנו ניכנס לתהליך שיהיה הדרגתי.

<אלדד קובלנץ: הדבר הזה ייבנה בשכל ובלב.

<אלדד קובלנץ: אני רק רוצה להבהיר משהו בקשר למיקור החוץ הדמוני הזה.

<אלדד קובלנץ: אני במקור חשבתי שצריך לפחות שנתיים בשביל שניתן יהיה להקים את כל המפלצת הזאת כמו שצריך.

<אלדד קובלנץ: בסופו של דבר באמת הגענו להכרה שמהדורת החדשות המרכזית לא תהיה ממיקור חוץ ובסך הכול, התכניות שכן יהיו ממיקור חוץ בשנתיים הראשונות יהיו הלוואת גישור ובהליך מדורג אני מקווה שניפרד מהן.

<אלדד קובלנץ: יש לי איזה חילוק דעות קטן עם יושב-ראש ההסתדרות.

<אלדד קובלנץ: בעיניי עובדי החינוכית צריכים להיות כן כחלק מ-51%, אבל לא נדון בזה כאן.

<אלדד קובלנץ: אני רוצה לסיים במשהו אחד כלפי הרגולטורים שלנו במשרד האוצר.

איתן כבל: הוא לא מוותר.

<אלדד קובלנץ: לא מוותר.

איתן כבל: אוקיי, גם אנחנו לא.

איתן כבל: בבקשה, בבקשה.

איתן כבל: אוקיי, סליחה.

<אלדד קובלנץ: אתה שמת את הז'יטונים עליי כי אני נוטה להגיד מה שאני חושב גם כשזה לא נעים.

<אלדד קובלנץ: אנחנו נעביר עד סוף השבוע מכתב למשרד האוצר עם סט בקשות מאד סבירות.

<אלדד קובלנץ: אני לא אלאה את חברי הוועדה, הליך בנייה של תאגיד חדש הוא מאד מאד מסובך ומורכב ברמה התקציבית, החשבונאית, הלוגיסטית, האישורית והמשפטית.

<אלדד קובלנץ: בשביל שנוכל לשדר משהו בתאריך המיועד, תוך שבוע יצטרכו להיפתר כל הפקקים שעדיין נמצאים שם בדרך.

<אלדד קובלנץ: תודה רבה.

עיסאווי פריג': אולי תרחיב, אדוני, מה זה תהליך הדרגתי ברמת ביצוע.

איתן כבל: אני אומר את זה ככה.

איתן כבל: אני מבין, מבין, אני רק אומר ככה.

איתן כבל: בכל מקרה, לקראת אוקטובר נקיים פה דיון שבו יידרש המנכ"ל להציג את כל התכנית ומה זה אומר ולאן זה הולך ואיך יתבצע בדיוק המעבר ב-1 באוקטובר.

עיסאווי פריג': הוא אומר לך שהוא לא עושה.

עיסאווי פריג': הוא צריך שנתיים.

איתן כבל: לא, לא.

איתן כבל: סליחה.

אילן גילאון: אפשר באוקטובר לחוקק את החוק הבא, החדש.

איתן כבל: אילן, חבר הכנסת גילאון, אני מאד מקווה – באמת אומר לך את זה – איך אומרים?

איתן כבל: מעבר לזאת אני כבר לא יודע מה לעשות.

אילן גילאון: זה כמו הוראת קבע להארכה בבנק.

<קריאה: לבטל את החוק האומלל הזה.

<קריאה: לבטל.

<אתי בנדלר: אולי כשנקרא את הסעיף.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: אסף, אגף תקציבים, בבקשה.

עיסאווי פריג': הכול מתחיל ונגמר אצלכם.

עיסאווי פריג': לו רציתם, הייתם יכולים מזמן לגמור את הכול.

אילן גילאון: זאת דרך לגמור את הכול.

אילן גילאון: תאמין לי.

איתן כבל: בבקשה, אסף.

<אסף וסרצוג: אני גם מצטרף לתודות ליושב-ראש הוועדה וליושב-ראש ההסתדרות.

<אסף וסרצוג: גם לאלדד שלקח על עצמו פה לא מעט בתהליך הזה.

<אסף וסרצוג: אני חושב שזאת הפשרה הסבירה ביותר.

<אסף וסרצוג: כמובן, גם למנכ"ל משרד התקשורת.

<אסף וסרצוג: בסופו של דבר, יש פה איזושהי פשרה וזה המתווה אולי הכי פחות גרוע שאפשר היה להגיע אליו בנסיבות העניין.

<אסף וסרצוג: כל מה שאני יכול להגיד לגבי מערכת היחסים מול התאגיד, זה שאנחנו באמת מחויבים ואנחנו מנסים לסייע כמה שיותר מהר במציאת הפתרונות הנכונים.

<אסף וסרצוג: אנחנו נמצאים באמת בדיון, אני חושב, כמעט יום-יומי וגם התקציבים שאמורים להשתחרר דרך המנגנון של ההסכם, ישוחררו.

<אסף וסרצוג: אנחנו בשאיפה גם את הנושא של הנדל"ן, של מיקום התאגיד בהר חוצבים, לסיים בהקדם האפשרי וגם את כל הנגזרות הנוספות.

עיסאווי פריג': אסף, על-פי הצעת החוק המקורית יש מאתיים מיליון שקל להפקות מכל הסוגים.

עיסאווי פריג': החוק הוא שנה ושמונה חודשים.

עיסאווי פריג': מאתיים מיליון.

עיסאווי פריג': מה הוצאתם ב-2015 מההתחייבות שהייתה על-פי חוק של מאתיים מיליון לרכישת הפקות מקור מכול הסוגים?

עיסאווי פריג': האם הוצאת שקל?

<אסף וסרצוג: כן.

<אסף וסרצוג: ההתחייבות מדברת על 90 מיליון שקל - - -

עיסאווי פריג': איתן, אולי תהיה קשוב.

עיסאווי פריג': זה חשוב לי.

איתן כבל: אני יושב עליהם על כל - - -

עיסאווי פריג': פשוט אני לא רואה.

עיסאווי פריג': יש חוק במדינת ישראל, צריך לקיים אותו.

עיסאווי פריג': מי שלא מקיים חוק, דינו עונש.

עיסאווי פריג': ככה אני מבין.

עיסאווי פריג': עבריין.

עיסאווי פריג': על-פי החוק שחוקקנו היו אמורים להיות 160 מיליון שקל ועוד 40 מיליון, 200 מיליון שקל עבור הפקות מקור, סוגיה עילית וכל ההפקות.

עיסאווי פריג': שאלתי פשוטה – זה החוק.

עיסאווי פריג': ב-2015 מה האוצר הוציא מה-200 מיליון שקל?

עיסאווי פריג': האם הוציא שקל?

עיסאווי פריג': החלק השני של השאלה – כדי להתחיל להכין את ההפקות שיהיו מוכנות לשידור, אתה צריך שנתיים-שלוש.

עיסאווי פריג': אם עד עכשיו לא הוצאת, בעוד שנתיים ובעוד שלוש שנים לא יהיו לך הפקות.

איתן כבל: אני רק יכול לענות לך את הדבר הבא.

איתן כבל: יושבים כאן גם נציגי הבמאים והמפיקים.

איתן כבל: אני אומר לכם, אני מלווה את זה באופן אישי.

איתן כבל: כמו שגם אמרתי בדיונים קודמים, לקחתי על עצמי את העניין הזה.

איתן כבל: כמו נושא הארכיון, שאני מלווה אותו באופן אישי, את עניין הטיפול בארכיון, ככה לקחתי על עצמי ללוות באופן אישי את כל נושא ההפקה.

איתן כבל: אני לא מרוצה מכלום, במובן זה שאני עוד לא רואה את הדברים מתבצעים אחד לאחד, אבל אני יכול כן לומר לך שאנחנו באמת מנסים ויש ניסיון כן, אמיתי.

עיסאווי פריג': מה ב-2016?

עיסאווי פריג': האם יש בכוונת

עיסאווי פריג': כם להוציא להפקות מקור?

איתן כבל: תכף נגיע לזה.

עיסאווי פריג': יישום החוק.

איתן כבל: אדוני, רק להגיד את הדבר הבא, באוקטובר אמור התאגיד להתחיל לפעול וכל הכספים בעצם אמורים להיות.

איתן כבל: אנחנו מנסים למצוא את הדרך, את אותה קשת גישור מהמצב הנוכחי.

עיסאווי פריג': אבל אתה צריך להכין מראש, שיהיה לך מלאי.

איתן כבל: חבר הכנסת עיסאווי פריג', באמת, כל מילה אשר אדוני אומר נכונה לחלוטין.

איתן כבל: וזה מסוג הדברים שבאמת אנחנו מתחבטים בדיוק בעניין הזה, איך למצוא את המנגנון הנכון לעשות את זה.

<קריאה: זה הזמן למצוא את המנגנון, לבקש שזאת תהיה הוראת שעה.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אתם לא יכולים להגיד שאני מתעלם.

איתן כבל: ולא מעכשיו, שנים.

<קריאה: לא אומרים.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: אז זאת בדיוק הכוונה.

איתן כבל: אנחנו נעבור לחיקה, בבקשה.

<אחיה גינוסר: אני יושב-ראש אגודת העיתונאים בירושלים.

<אחיה גינוסר: אני רוצה להגיד שבאמת בלב כבד הסכמנו ללכת על ההסכם הזה מסיבות שונות.

<אחיה גינוסר: אנחנו איגוד מקצועי ועם כל זה שהמהות היא קריטית והיא חשובה והיא עיקרית והשידור הציבורי הוא בבת עינינו, גם העניין של העיתונאים שיעברו לתאגיד החדש, גם דברים מן הסוג הזה, גם הסכמי עבודה שייחתמו בעתיד – גם על זה הוסכם – גם הדברים האלה הם קריטיים וחשובים בעינינו.

<אחיה גינוסר: אני רוצה להזכיר לכולם שבחוק הקיים דובר על 25% מעובדי רשות השידור שיעברו לתאגיד החדש.

<אחיה גינוסר: זה כולל את הטלוויזיה החינוכית שזה אומר ממש מספר זעום.

<אחיה גינוסר: הגענו עכשיו להבנה, ואני מאד מקווה, אלדד, שההבנה היא כפי שיושב-ראש ההסתדרות הציג אותה, שמדובר ב-450 אנשים מרשות השידור, ללא הטלוויזיה החינוכית כי זאת הייתה ההבנה וזאת ההסכמה שאליה אנחנו מצטרפים.

<אחיה גינוסר: לעניין הפקות האקטואליה ומיקור חוץ – לזה הסכמנו בלב כבד.

<אחיה גינוסר: אני מאד מקווה שבאמת מדובר בשנתיים.

<אחיה גינוסר: המבקרים והמתנגדים אומרים לי: זה לא יהיה שנתיים.

<אחיה גינוסר: קודם שזה יתחיל ואחר-כך, אם זה יצליח ישאלו: למה לא נמשיך את זה?

<אחיה גינוסר: אבל לתקן את החוק תמיד אפשר, בין אם נסכים או לא.

<אחיה גינוסר: הרי אנחנו רואים פה מעת לעת שהחוק מובא, מתוקן ומתוקן וזה תמיד הולך ומדרדר את מצבנו, את מצב עיתונאי רשות השידור.

<אלדד קובלנץ: למה?

<אלדד קובלנץ: הרי מספר הנקלטים הוכפל.

<אלדד קובלנץ: אתה לא יכול להגיד שזה בהכרח מדרדר.

<אלדד קובלנץ: הגענו להסכמות שמספר הנקלטים הוכפל.

איתן כבל: כן, הוא אמר.

איתן כבל: אמר.

איתן כבל: הוא לא חלק על זה.

<אחיה גנוסר: אני בדיוק מונה את הסיבות מדוע אנחנו כן הולכים על ההסכם הזה, למרות שאנחנו הולכים אליו בלב כבד.

<אחיה גנוסר: ההסכמה האחרונה שהחדשות יהיו במיקור חוץ, זה מה שהבעיר את הקש שעמד לשבור את גב הגמל.

<אחיה גנוסר: אנחנו מסכימים לכך.

<אחיה גנוסר: ריכוז השיקולים לכאן ולכאן מביא אותנו למסקנה שההסכם הזה הוא הטוב ביותר שניתן היה להשיג בעת הזאת.

איתן כבל: חיקה, תודה.

איתן כבל: תודה לכם.

איתן כבל: אני מבין את הקשיים והדילמות וזה לא פשוט.

איתן כבל: אני לא הייתי רוצה להתחלף אתך כמייצג עובדים ברגע הזה.

איתן כבל: אני אומר את זה במלוא הכנות והכבוד.

איתן כבל: אנחנו מכירים הרבה מאד שנים.

איתן כבל: גברתי, האם את מציעה שאנחנו קודם כל נצביע על המיזוג?

<לאה ורון: כן.

<אתי בנדלר: קודם כל שהבקשה תוצג.

איתן כבל: כן, כן.

איתן כבל: אדוני יציג את הבקשה.

איתן כבל: חבר הכנסת, פרופ' יוסי יונה, יציג במקום חבר הכנסת נחמן שי, שהוביל את החוק ויצא עם משלחת של הכנסת, אבל יוסי הוא חלק מהחוק.

איתן כבל: בבקשה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני מדבר בשמו של נחמן שי ובשמם של עוד מעל לעשרים חברות וחברי כנסת שחתומים על הצעת החוק הפרטית, שבעצם מוצמדת לחוק מטעמה של הממשלה.

יוסי יונה: הרשו לי לומר מספר מילים.

איתן כבל: קודם כל תסיים את הבקשה.

יוסי יונה: הבקשה היא להצמיד את הצעת החוק הפרטית, שכוללת בתוכה גם את הדרישה שהיא למעשה סעיף אחד מהצעת החוק הממשלתית, שדורשת את הדחייה בשישה חודשים של יישום החוק או כינונה של רשות השידור הציבורי החדש.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תן לי קודם כל להצביע על זה.

עיסאווי פריג': מה מבחינה משפטית, שאני אבין?

עיסאווי פריג': סעיף אחד לעומת תיקון?

<אתי בנדלר: אני אישרתי את ההצמדה גם במליאה משום שהצעת החוק של חבר הכנסת נחמן שי בעצם נבלעת בהצעת החוק של הממשלה.

<אתי בנדלר: משתחליט על כך הוועדה ותאושר בוועדת הכנסת, משמעות הדבר שהצעת החוק שתעמוד לדיון בפני הוועדה היא הצעת החוק שהתקבלה בקריאה הראשונה ולא הצעת החוק שהתקבלה בדיון המוקדם.

<אתי בנדלר: זאת המשמעות.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: מי בעד המיזוג ירים את ידו?

איתן כבל: בעד המיזוג – פה אחד

איתן כבל: המיזוג התקבל.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: המיזוג אושר פה אחד.

איתן כבל: בבקשה, חבר הכנסת יוסי יונה.

יוסי יונה: אני רוצה לפתוח ולומר על דעת כל האנשים שדיברו כאן, ויש לנו מחויבות לעניין הזה, שראוי לנו שתהיה לנו רשות שידור ציבורי איתנה, דמוקרטית, פתוחה, ביקורתית וללא זיקה לשלטון כזה או אחר.

יוסי יונה: לדבר הזה, אדוני היושב-ראש, ההסתדרות וגם חיקה, שדיבר על עניין העובדים, שני הדברים האלה תלויים זה בזה, אם לא שמנו לב.

יוסי יונה: עובדים שמאוגדים, שהזכויות שלהם שמורות, הם אחת מהערובות המרכזיות לכך שיש לנו רשות שידור עצמאית.

יוסי יונה: משום שהיותם לא מאוגדים ושזכויותיהם אינן מאוגדות, הרי שהיכולת להשפיע עליהם על-ידי השפעות כאלה ואחרות, רבה מאד.

יוסי יונה: אם תרשו לי לומר, אנחנו עוסקים בשני צדדיו של המטבע ורשות שידור עצמאית דורשת עובדים שתנאי העסקתם ושכרם מעוגנים בצורה חד-משמעית בחוק.

יוסי יונה: כפי שנאמר כאן, ההצמדה היא לגבי סעיף אחד בלבד, וגם היא נעשתה בלב כבד, אני חייב לומר.

יוסי יונה: ישנה איזושהי תחושה שאנחנו כאן מאוחדים באווירה חגיגית, שאנחנו הולכים לקראת הסכם פשרה שהוא לרצונם ולהעדפותיהם של כל הצדדים, אבל כבר נאמרו כמה דברים.

יוסי יונה: חיקה דיבר בלב כבד.

עיסאווי פריג': אני מציע שנחכה לסעיף עצמו.

עיסאווי פריג': ברגע שנעבור על הסעיף עצמו נבין את עוצמת הפשרה.

יוסי יונה: אנחנו נגיע, אדוני היושב-ראש המחליף, רק תן לי לשנייה לומר את דבריי.

יוסי יונה: אם כן, הפשרה שמוצעת עדיין כואבת, לפחות לחלק ניכר מהעובדים.

יוסי יונה: ואנחנו גם תוהים לגבי תנאי העסקתם – האם אלה שעוברים לרשות השידור החדשה ישמרו על הזכויות שהיו להם לפני כן?

יוסי יונה: שמענו תלונות מעיתונאים שעובדים ב"רקע" שלא מבטיחים להם את הזכויות או שתנאי המעבר שלהם לא ברורים.

יוסי יונה: לכן אני אומר שיחד עם האווירה הזו, שאנחנו הולכים לקראת איזו מין פשרה שכזו, אני חייב לומר שעדיין קיימים המון חששות לגבי החוק הזה.

יוסי יונה: הערה ביקורתית אחת גדולה – מלכתחילה ידענו שהכוונה המקורית היא כוונה בעייתית, כלומר היכולת להקים את רשות השידור כפי שהוצע בכוונה המקורית ומיד לאחר פירוקה או יחד עם פירוקה של הרשות הישנה, זה דבר בלתי אפשרי.

יוסי יונה: ועכשיו אנחנו מתגלגלים באיזושהי סדרת תיקונים על ההחלטה.

<אלדד קובלנץ: חסרה לי פה הגברת אלהרר.

איתן כבל: אני מציע שאדוני לא יוסיף שום מילה מעבר למה שהוא אמר כדי שלא נדרדר סתם.

איתן כבל: כבר אמרתי לאדוני.

יוסי יונה: כן, אין כוונה כזו, אבל אני אומר שמלכתחילה אנחנו עוסקים פה באיזשהו קרב מאסף משום שההחלטה הראשונית הייתה מאד מאד בעייתית.

יוסי יונה: לא ניתן היה להקים את הרשות כפי שתכננו יחד עם סגירתה של רשות השידור הוותיקה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אנחנו חייבים להיות עם עין מאד מאד פקוחה על התהליך הממושך הזה של ההקמה.

יוסי יונה: אני חוזה שיהיו עדיין קשיים רבים שנצטרך לתת להם מענה.

איתן כבל: תודה לחברי יוסי יונה.

איתן כבל: בבקשה, אילן גילאון.

אילן גילאון: אני מתנצל, אני פשוט צריך לצאת.

אילן גילאון: קודם כל, אני לא מקל ראש בהישג הזה שלכם – של איתן, של ההסתדרות.

אילן גילאון: זה בהחלט הישג.

אילן גילאון: אני רק אומר שאני לא הולך לשום מצעדים של צהלה ושמחה.

אילן גילאון: לא התקבל כאן שום דבר שרצינו.

אילן גילאון: הכול עבד על פי עקרונות שנעשו בלי לב ובלי שכל, בסופו של דבר, אם אנחנו חושבים לטווח רחוק.

אילן גילאון: לו הממשלה, או מי שקיבל את ההחלטות, היה שופט את עצמו על פי אותן אמות מידה שהוא שפט את רשות השידור, הוא היה צריך לקחת את עצמו ולזרוק את עצמו מפה ת"ק פרסה שלא נראה אותו לדיראון.

אילן גילאון: והדברים לא הלכו ככה.

אילן גילאון: אם מישהו חושב שהעיקרון של היעילות הוא עיקרון מס' 1 בחיים שלנו – הוא עיקרון מאד חשוב – אז שיגיש לי ואז אני אענה לו שאם הוא ינסה למכור את המדינה במחיר שהושקע בה, אף אחד לא ירצה לקנות אותה.

אילן גילאון: ולכן, חשבנו שכל דבר יש לו קצב ודברים שמתקלקלים צריך לתקן אותם.

אילן גילאון: אני לא אכביר יותר מילים משום שנאמרו כל המילים בעולם.

אילן גילאון: אני מבין שזה קרב מאסף.

אילן גילאון: איבדנו קו הגנה ראשון ושני ושלישי ורביעי, והמדינה היא כפי שהיא ורשות השידור היא משל למה שמתרחש כאן.

אילן גילאון: זהו מצב לעומתי של "לכו תחפשו את החברים שלכם" בסופו של דבר.

אילן גילאון: לכן אני רוצה להתמקד בשלושה דברים שהם קריטיים בעניין הזה:

אילן גילאון: הדבר הראשון – להפסיק את הטיפול ברשות השידור כמו ברגל סוכרתית וכל שבוע לחתוך עוד פלח.

אילן גילאון: מדובר בבני אדם.

אילן גילאון: אני בן-אדם חרדתי ודעתי הייתה נטרפת במצב כזה, כשאני צריך להיות במצב שאני לא יודע מה קורה אתי.

אילן גילאון: עם כל הכבוד, אתה יכול לנהל מערכות, אבל אם אתה לא מבין את המאפרת האחרונה ואת הצלם האחרון, אתה לא מבין שום דבר.

אילן גילאון: הנושא הקריטי ביותר הוא מיקור החוץ.

אילן גילאון: חברים, אנחנו לא צריכים להסכים לדבר הזה בשירותי ניקיון, אבל בשירותי תוכן?

אילן גילאון: הרי מה, אנחנו לא יודעים על מה מדובר כאן וממי מותר לקנות את השירותים האלה?

אילן גילאון: ומה המטרה?

אילן גילאון: זה בשום פנים ואופן לא יעלה.

אילן גילאון: והדבר השלישי הוא לקחת את תקופת הזמן שצריך, כפי שקובלנץ אומר כאן.

אילן גילאון: לא להמשיך את הטיפול ברגל הסוכרתית כדי שכל דבר יבוא בעתו.

אילן גילאון: ברור לגמרי היום שזה היה פיאסקו אחד גדול, שאנשים רצו רק לרוץ ולספר לחבר'ה.

אילן גילאון: זה מה שהיה מעניין.

אילן גילאון: פופוליזם, לעומתיות, חוסר אחריות – אין לי יותר מילים להגדיר את הדבר הזה.

אילן גילאון: ניסינו בכל הדרכים האפשריות ומפאת כבודם של האנשים ברשות השידור הלכנו למהלכים שאני ידעתי שהם מהלכי התאבדות, שאין בהם שום דבר.

אילן גילאון: לא חשבנו שהחוק שלנו יעבור.

אילן גילאון: אנחנו מבינים ואני אתך, איתן, בעניין הזה, של למזער מאד את הנזק ככל שניתן.

אילן גילאון: לגרום כמה שפחות נזק לכמה שפחות אנשים.

אילן גילאון: אני לא מקל ראש בעניין של 51%.

אילן גילאון: להפך, אני מעריך את זה ומוקיר את זה.

אילן גילאון: אני רק אומר שהאופן שבו הדברים האלה נעשים הוא בלתי אנושי.

אילן גילאון: אני מתנצל, אני צריך לצאת.

אילן גילאון: אני אחזור תכף.

אילן גילאון: הדבר הזה צריך להיות מלווה ונלמד פעם אחרי פעם משום שכאן מדובר במשל, חברים.

אילן גילאון: זאת הפעם הראשונה שהביאו מפרק לרשות ציבורית.

אילן גילאון: וכאשר אנחנו שואלים את המפרק כמה הדברים האלה עולים ושואלים אותו שאלות נוקבות, איש לא יודע לענות על הדבר הזה.

אילן גילאון: הוא יודע לענות, הוא לא רוצה לענות.

אילן גילאון: הדברים האלה יישאלו גם בהמשך.

אילן גילאון: זה מה שרציתי להגיד.

אילן גילאון: אני לא חבר ועדה כך שאני לא יכול להצביע, אבל אני חוזר עוד מעט.

איתן כבל: במילה אחת אני רוצה לומר לך שאני מזדהה לחלוטין עם רוב דבריך ובאמת, מנקודת המבט שלי זה לעשות את המטב בתנאים שנוצרו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חאג', בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, אני אמשיך את דבריו של חבר הכנסת גילאון ואני אדבר על הטלוויזיה החינוכית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הטלוויזיה החינוכית לא נכללת פה מבחינת העובדים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רואה גם את ההצעה של ההסתדרות, שהיא לפניי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הצעת המשרות תהיה רק לעובדים של רשות השידור ללא הטלוויזיה הלימודית.

<לילך גבאי: נכון, יש כאן הפליה קשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תני לי להמשיך ויכול להיות שתקבלי תשובה או את התהיות שלי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, מדובר בכ-190 עובדים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שליש מהם בשני תפקידים.

איתן כבל: ברשותך, אני רוצה להעיר הערה לפני שנגיד דברים שלא צריך להגיד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תן לי להמשיך.

איתן כבל: לא, שמעתי את פתיחת אדוני אז אני לא רוצה שאדוני יילך למקומות.

איתן כבל: נהפוך הוא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני יודע שזאת הטבה מסוימת, אבל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל.

איתן כבל: ואל תדאגו, בנט לא יוותר על זה.

<לילך גבאי: למה, מה עכשיו קרה?

איתן כבל: מה זה חשוב?

איתן כבל: אני לא יודע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, בדיוק המשפט הזה, זה מה שמדאיג את כולם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תסמוך, תסמוך במצב של אי ודאות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תסמוך, תסמוך, זה ידאג וזה ידאג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי מבטיח שבנט יהיה שם במשרד הזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי אנחנו מדברים על חקיקה ועל הטלוויזיה עצמה.

איתן כבל: כנראה היינו צריכים להתעקש על דברים אחרים וששני שליש מהם היו אולי - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום מאריכים להם עד סוף 2017, אבל בוא נשאל את השאלות האמיתיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה קורה אחרי התאריך הזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מישהו יודע או שרק נסמוך?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שנית, המשרות כבר מאוישות, כשאנחנו מגיעים לסוף 2017.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה היא האם הטלוויזיה החינוכית תהיה חלק מרשות השידור החדשה או תהיה חלק ממשרד החינוך?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה יקרה אתם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים פונים אלינו ואנשים שואלים ומבקשים לקבל תשובות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא יכול להיות שאנחנו נעביר את החוק הזה כי אנחנו יושבים פה לדון בחוק הזה עכשיו, כי החוק הקודם לא יושם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הקודם לא יושם ולכן אנחנו דנים פה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו רצים מהר מהר וכבודו רוצה לסיים את זה עוד היום ולצאת מזה, כי אנחנו נגיע לתאריך של סוף החודש ואין לנו כלום.

איתן כבל: אם זה יגיע לסוף החודש ולא עשינו כלום, לאף אחד לא יהיה כלום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ברור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מבין את זה, אבל לא רוצים להגיע למצב שנגיע לסוף דצמבר 2017 ואין להם כלום, ובואו נריץ משהו, טיפול, לשים פלסטר פה ופלסטר שם ולא לטפל בבעיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני חושב שאפילו אם נעבור את זה עוד היום, אנחנו צריכים דיון לדון מה קורה ומהר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא לחכות עד הרגע האחרון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אבי ניסנקורן, בבקשה.

<אבי ניסנקורן: לגבי החינוכית, קודם כל, אני אומר לך שאם היינו עכשיו מציעים לעובדי רשות השידור לעבוד עד סוף 2017 ולחינוכית הפוך, אני לא יודע מה היו אומרים אלה ומה היו אומרים אלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זאת הנחמה שלהם?

<אבי ניסנקורן: לא, אבל אני אומר לך את זה כי מהמילים שלך אפשר לחשוב שלא חשבו על החינוכית.

<אבי ניסנקורן: אנחנו נלחמים על החינוכית.

<אבי ניסנקורן: אנחנו נלחמנו על כך שהחינוכית לא תיכנס עכשיו לחוק אלא יהיה עד סוף 2017.

<אבי ניסנקורן: קודם כל, זה ייתן לעובדי החינוכית עוד שנה – כמעט שנתיים – עבודה עם ביטחון תעסוקתי.

<אבי ניסנקורן: דבר שני, כתוב במפורש בהסכם שאני עומד לחתום עם משרד האוצר שאין שקט תעשייתי בנושא החינוכית, אין מיצוי תביעות בנושא החינוכית ואנחנו נמשיך להיאבק על זה.

<אבי ניסנקורן: אנחנו נמשיך להסדיר את הנושא של עובדי החינוכית.

<אבי ניסנקורן: ההסדר שם שונה בדברים מסוימים מעובדי רשות השידור כי הם עובדי מדינה.

<אבי ניסנקורן: חלק מעובדי החינוכית ינוידו למקומות אחרים במשרדי הממשלה וימשיכו לעבוד כעובדי ממשלה.

<אבי ניסנקורן: עוד לא הסכמנו שהם יבואו להיות עובדי תאגיד.

<אבי ניסנקורן: לכן זה נושא שנתון לדיון ארוך ואני צריך להיכנס לעניין, לשבת עם הוועד.

<אבי ניסנקורן: יש לנו זמן לעשות את זה, לראות מה אנחנו רוצים, מה בנט רוצה.

<אבי ניסנקורן: אנחנו לא כל-כך מהר שם.

<אבי ניסנקורן: האלטרנטיבה שהם ייכנסו היום, היא אלטרנטיבה פחות טובה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא אמרתי שזה יותר טוב.

<אבי ניסנקורן: לכן, הלכנו על אלטרנטיבה יותר טובה לעובדי החינוכית, שאין שקט תעשייתי ונמשיך ללוות אותם.

איתן כבל: תודה לאבי.

איתן כבל: אריק בכר נמצא?

איתן כבל: הוא היה והלך.

איתן כבל: מי כאן?

איתן כבל: בבקשה, שם ותפקיד לפרוטוקול.

<משה שגב: אני יושב-ראש ועד עובדי ההנדסה והטלוויזיה.

<משה שגב: אדוני היושב-ראש, יושב-ראש ההסתדרות, קודם כל, אני מודה לכם באמת על האכפתיות והזמן שאתם משקיעים.

<משה שגב: ואני יודע שזה לא פשוט.

<משה שגב: ההישג מבחינת כמות העובדים הוא בהחלט לא בטל בשישים.

<משה שגב: אני פונה פה ליושב-ראש הוועדה ולחברי הוועדה שהולכים להצביע.

<משה שגב: מה שמציעים לכם זה להאריך את כל הסיפור הזה בשישה חודשים.

<משה שגב: היינו בסרט הזה לפני חצי שנה בדיוק ואני התרעתי שם בפני יושב-ראש הוועדה, צחי הנגבי, על כך שבחצי שנה זה לא יקרה.

<משה שגב: לצערי הרב, אני רואה את הסיפור הזה יכול להתגלגל אלינו שוב באוקטובר.

<משה שגב: אתם צריכים להבין שמדובר פה בעובדים, במערכת עצבים מאד מאד רופפת.

<משה שגב: רק בשבוע שעבר, לשם המחשה, על הסיפור של הארכה בשלושה חודשים ויום למחרת הוחלט שרק עד סוף החודש, שני עובדים התמוטטו לנו.

<משה שגב: שני עובדים – אני ראיתי מול עיניי בחור בן 49 שמתמוטט ומפרכס מעצבים וגברת אחת שקיבלה התקף לב ומאושפזת עד היום בבית החולים הדסה.

<משה שגב: אתם צריכים להבין שמדובר פה באנשים שעוברים תהליך קשה מאד במשך כמה שנים.

<משה שגב: יושב-ראש ההסתדרות מלווה אותנו בסיפור הזה שנים רבות ויודע בדיוק מה אנחנו עוברים ולאיזה ויתורים הסכמנו על מנת להבריא את המקום הזה.

<משה שגב: ייאמר לזכותו של מר קובלנץ, מנהל התאגיד החדש, שאומר ברי"ש גלי ובכל מקום: חברים, הזמן שאתם נותנים לי לא מספיק.

<משה שגב: הזמן שאתם נותנים לי לא מספיק.

<משה שגב: אתם חייבים לעשות חשיבה מחודשת לגבי הזמן.

<משה שגב: ב-1 באוקטובר – איך אמר אלדד?

<משה שגב: אני אקים משהו שהוא פשרה.

<משה שגב: למה להקים משהו שהוא פשרה?

<משה שגב: הרי הדבר הזה נעשה וכולם לוקחים את המודל של ה-BBC.

<משה שגב: שם זה לקח שבע שנים.

<משה שגב: האנגלים המסודרים האלה, לקח להם שבע שנים להקים את ה-BBC המחודש.

<משה שגב: הבן-אדם מבקש שנתיים.

<משה שגב: למה לא לתת לו את זה?

<משה שגב: אני מבין שיש כל מיני אילוצים תקציביים – משרד האוצר.

<משה שגב: חברים, אי אפשר לשחק בעצבים של האנשים ואני לא רוצה, אדוני היושב-ראש, שנגיע בעוד חצי שנה לדיון הזה.

<משה שגב: אני באמת חושש לכבודם ולאיכות חייהם של העובדים שנמצאים בינינו.

<משה שגב: אנא מכם, קחו את הדבר הזה בחשבון ותנו על זה את הדעת.

איתן כבל: תודה, משה.

איתן כבל: עיסאווי, אתה רוצה עכשיו?

<נורית אליהו: - -

איתן כבל: גברתי, בבקשה.

איתן כבל: אני יושב-ראש הוועדה, אני יכול להגיד לך.

<נורית אליהו: אז מה אם אתה יושב-ראש ועדה?

<נורית אליהו: אתה צריך - - -

<לאה ורון: את לא ברשות דיבור.

איתן כבל: גברתי, תודה.

איתן כבל: שמעתי אותך.

איתן כבל: בינתיים אני עושה דבר וחצי.

איתן כבל: מעט, לא הרבה, אוקיי?

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: חבר הכנסת עיסאווי פריג' ואחריו יאיר.

עיסאווי פריג': גברתי, אנחנו משתתפים בכאבכם.

עיסאווי פריג': ברור לנו שחוסר הוודאות והמוות האיטי שהעובדים עוברים הוא עונש לא מתוכנן, אבל עונש קטלני.

<קריאה: אנחנו יכולים למנוע את זה, עיסאווי.

<קריאה: אתה יודע איזה חוק תכננתם בהתחלה?

איתן כבל: די, בבקשה.

איתן כבל: די.

<קריאה: תראה לאן הגעתם.

איתן כבל: חברים, די.

עיסאווי פריג': איתן, אני חייב לשתף אתכם במחשבות שלי.

עיסאווי פריג': אחרי שאני אסיים את כהונתי בכנסת כחבר כנסת, אחד הדברים שאני הולך לכתוב עליהם – נוסטלגיה – זה תהליך הקמת חוק רשות השידור במדינת ישראל.

עיסאווי פריג': שנה ושמונה חודשים.

<תמנה עורב: אני יכולה לתת לך הרבה חומר.

עיסאווי פריג': כל התעלולים.

עיסאווי פריג': זה סיפור חיים, זה ניסיון שאם הייתי מבקש, לא הייתי זוכה לו.

עיסאווי פריג': אני עדיין זוכר את השר גלעד ארדן ליד השלט: מרץ 2015.

עיסאווי פריג': מחכה על-יד השלט.

עיסאווי פריג': ומאז דחיות ודחיות.

עיסאווי פריג': אני שואל את עצמי האם חוק שכל הזמן עוסקים בדחייתו, בדחיית ביצועו, לא ראוי להתבטל?

עיסאווי פריג': אין לי תשובה לעניין הזה.

עיסאווי פריג': איתן, שמענו את קובלנץ ושמענו הרבה אנשי מקצוע, החל מלנדס.

עיסאווי פריג': אני לא מתאר לעצמי שלנדס ובלניקוב לילד הזה ייחלו כשהתחילו את החוק.

עיסאווי פריג': ככה אני מתאר לעצמי.

עיסאווי פריג': אומרים לך ואומרים לנו שאין סיכוי שבאוקטובר החוק והתאגיד הציבורי ייצאו לדרך.

עיסאווי פריג': אנחנו שומעים את זה.

עיסאווי פריג': שומעים את זה.

עיסאווי פריג': ואנחנו עומדים חסרי אונים, אין לנו מה לעשות.

עיסאווי פריג': הבן-אדם אומר לך שהוא צריך לפחות שנתיים.

עיסאווי פריג': בוא נחשוב לעומק ונמצא את הדרך איך נחסוך מעצמנו את הסאגה ואת המסחרה הזו שאחרי כל שישה חודשים אנחנו צריכים לבוא לכאן, לעמוד ולדון.

עיסאווי פריג': הדבר השני, חברים, הוא סוגיית החדשות.

עיסאווי פריג': אני אומר את זה, איתן, באופן הכי ברור שיכול להיות.

עיסאווי פריג': יש חדשות, יש אקטואליה וקו אפור הולך ביניהם.

עיסאווי פריג': ושלא ינסו למרוח אותנו.

עיסאווי פריג': זה חדשות וזה לא חדשות.

עיסאווי פריג': מה זה אקטואליה לעומת חדשות ואיפה הקו הזה עומד ביניהם?

עיסאווי פריג': אני קראתי את תיקוני החקיקה, תיקון מס' 4 כולו.

עיסאווי פריג': על-פי התיקון הזה, והחינוכית, שמצבה טוב, חברים, מבטלים את "ערב חדש" ו"תיק תקשורת", שהם במסגרת החינוכית.

עיסאווי פריג': הרי על-פי חוק הם מבוטלים.

עיסאווי פריג': האם אני מבטל את "ערב חדש" במסגרת החינוכית ולא מכניס אותו במסגרת שידורי החדשות האחרים?

עיסאווי פריג': אני רוצה תשובות.

עיסאווי פריג': ושלא נשחק באקטואליה לעומת החדשות כי הקו הוא דק.

עיסאווי פריג': אני מאמין שאין שידור ציבורי בלי חדשות ציבוריות ועצמאיות.

עיסאווי פריג': אין דבר כזה.

עיסאווי פריג': לא היה.

עיסאווי פריג': אין, אין.

עיסאווי פריג': אם אין חדשות עצמאיות וציבוריות, אין שידור ציבורי.

עיסאווי פריג': וזאת גולת הכותרת.

עיסאווי פריג': הדבר השלישי – ההישג העצום – בעיניי זה הישג עצום שהשגתם, איתן.

עיסאווי פריג': להעביר מ-25% ל-51% זה הישג עצום, אבל בהמשך למה שניסן התחיל אני מבקש לעגן את זה בחקיקה.

עיסאווי פריג': וזה לא נמצא בתיקון.

עיסאווי פריג': אם לא נעגן את זה בחקיקה, כאילו לא נעשה כלום.

עיסאווי פריג': הדבר הרביעי, אדוני, במדינת ישראל, בכל מדינה מתוקנת ודמוקרטית ושלטון חוק, חוק צריך ליישם.

עיסאווי פריג': ועכשיו אני מגיע לאוצר כי בעיניי אתם שורש הבעיה.

עיסאווי פריג': בל נלך שמאלה וימינה.

עיסאווי פריג': אתם שורש הבעיה.

עיסאווי פריג': אם רציתם שזה יבוא על פתרונו לפני שנה, מזמן זה היה נפתר.

עיסאווי פריג': אתם, עם הגישה שאתם מובילים ותקופת השישה חודשים, אני מריח וחושד שאתם מאחורי זה.

עיסאווי פריג': הכול מסיבה פשוטה – אמצעי לחץ על העובדים.

עיסאווי פריג': אני מבקש מכם, לפחות, שאמצעי הלחץ שעומד לכם והסמכויות האדירות שנמצאות אצלכם, לפחות תקיימו את החוק.

עיסאווי פריג': תקיימו את החוק.

עיסאווי פריג': קיבלתם כל-כך הרבה נדל"ן.

עיסאווי פריג': מיליונים.

עיסאווי פריג': שרונה, רוממה.

עיסאווי פריג': קיבלתם.

<אסף וסרצוג: עוד לא.

עיסאווי פריג': קיבלתם.

עיסאווי פריג': עזוב את המימוש.

עיסאווי פריג': לפחות, אסף, תבצעו את החוק.

עיסאווי פריג': בחוק כתוב שמאתיים מיליון שקל להפקה ואם קובלנץ רוצה להתחיל בעוד שנתיים, הוא צריך מלאי שאין לו.

עיסאווי פריג': אם לא תתחילו עכשיו לשחרר כספים, אסף, כולו חארטה בארטה.

עיסאווי פריג': זה תלוי בכם.

עיסאווי פריג': תתחילו לשחרר כספים.

עיסאווי פריג': הדבר שלפני אחרון, בקשר לגבייה.

עיסאווי פריג': ישנם היום 650 מיליון שקל חובות גבייה לאזרחים.

עיסאווי פריג': אני רוצה לדעת מה עתידם, לאן זה הולך, איך יגבו, מה המדיניות לגביהם.

עיסאווי פריג': אני רוצה להבין את כל הסוגיה שמאחורי זה כי אין התייחסות לזה בחוק.

עיסאווי פריג': הדבר האחרון, אני אתייחס אליו במסגרת הסעיפים.

איתן כבל: תודה לחבר הכנסת עיסאווי.

איתן כבל: יאיר, בבקשה.

איתן כבל: אני אתן לעוד שניים-שלושה לדבר ואני רוצה להתחיל בהקראה.

<יאיר טרצ'יצקי: אני אגיד קודם כל לגבי עניין מיקור החוץ.

<יאיר טרצ'יצקי: אנחנו מתנגדים לזה.

<יאיר טרצ'יצקי: אני לא מאמין ששנתיים יהיו שנתיים וכמו שאמר חבר הכנסת פריג', ההבדל בין אקטואליה לחדשות לא ברור.

<יאיר טרצ'יצקי: תכנית כמו של גאולה אבן זה אקטואליה או חדשות?

<יאיר טרצ'יצקי: זה מגזין של שבת?

<יאיר טרצ'יצקי: אין לזה גבול וזה בלתי אפשרי.

<יאיר טרצ'יצקי: חשוב לי לדבר על משהו במקרו.

<יאיר טרצ'יצקי: אני ליוויתי את החוק הזה בכייף כי הייתי נגד האופן שבו הוא קודם ביולי-אוגוסט 2014.

<יאיר טרצ'יצקי: הייתי בכל הדיונים של הוועדות ויצאתי בתחושה שבסופו של דבר דעתי הפסידה, אבל כיבדתי את מה שהתקבל.

<יאיר טרצ'יצקי: לדאבוני, אני רואה שהממשלה לא יודעת אפילו לנצח בכבוד.

<יאיר טרצ'יצקי: קיבלו כל מה שהם רצו.

<יאיר טרצ'יצקי: עשו מהלך היסטורי – לבוא ולסגור את רשות השידור ולהקים שידור ציבורי חדש זה מהלך היסטורי.

<יאיר טרצ'יצקי: לא עושים דברים כאלה באופן שבו עשו.

<יאיר טרצ'יצקי: ישבנו, קיבלנו כל מיני החלטות.

<יאיר טרצ'יצקי: כלומר, חברי הכנסת קיבלו את ההחלטות.

<יאיר טרצ'יצקי: אחת מהן היא שמנכ"ל זמני לא יתעסק בתוכן.

<יאיר טרצ'יצקי: זו הייתה נקודה רגישה שכולם היו מעורבים בה והיו מלחמות ולא בכדי.

<יאיר טרצ'יצקי: רצו שבסופו של דבר, מי שיעצב את האתוס העיתונאי ואת אתוס התוכן של רשות השידור, יהיה אדם בעל מעמד קבוע, שיש לו כוח והוא לא צריך לפחד שמחר יפטרו אותו או לא יאריכו לו את המינוי.

<יאיר טרצ'יצקי: כשדיברנו על זה, מאד דאגנו מאותם אנשים שעלולים לקבל את התפקיד.

<יאיר טרצ'יצקי: אני יכול להגיד ברמה האישית שאני חושב שאלדד קובלנץ הוא אדם ראוי, מקצועי ואני חושב שהוא צריך לבצע את תפקידו הנוכחי כמנכ"ל קבוע ולא כמנכ"ל זמני, שמרחפת מעליו גיליוטינה.

<יאיר טרצ'יצקי: אני חושב שכאשר מקימים כזה דבר היסטורי, צריך לתת לו את הזמן לעשות אותו בצורה ראויה.

<יאיר טרצ'יצקי: אם איש המקצוע בא ואומר שהוא צריך לפחות שנתיים, והוא כבר אמר את זה גם לפני חצי שנה, בדיוק באותו חדר, אני לא מבין למה באים ומנסים להלחיץ את כל הדברים.

<יאיר טרצ'יצקי: כך זה גם ייראה בסוף.

<יאיר טרצ'יצקי: באים ומניחים לו אקדח על השולחן ומכריחים אותו ללכת למיקור חוץ.

<יאיר טרצ'יצקי: באים ומניחים על השולחן אקדח גם להסתדרות וגם לאגודות העיתונאים.

<יאיר טרצ'יצקי: הם דואגים שייקלטו כמה שיותר עובדים.

<יאיר טרצ'יצקי: למה העניין של מיקור החוץ צריך להיות חלק מהדיל?

<יאיר טרצ'יצקי: צריך לעשות את הדברים בצורה מחושבת, בצורה איטית ולתת לדברים להתבשל.

<יאיר טרצ'יצקי: הרי הדבר הכי חשוב בכל החוק הזה היה המועצה הציבורית.

<יאיר טרצ'יצקי: באו ואמרו שמהיום הממשלה לא תמנה את המנכ"ל ומהיום הממשלה לא תתערב במועצה הציבורית.

<יאיר טרצ'יצקי: איפה המועצה הציבורית?

<יאיר טרצ'יצקי: חלפו שנתיים ועוד לא מינו מועצה ציבורית.

<יאיר טרצ'יצקי: כל הדברים החשובים, כל הבנייה של התאגיד החדש נעשית בלי המועצה הציבורית, שהיא הדבר הכי חשוב.

<יאיר טרצ'יצקי: הרי כשבאו וחוקקו את החוק לא היה מישהו בחדר שהאמין שלוח הזמנים הזה הגיוני.

<יאיר טרצ'יצקי: וכשהאריכו את זה אחר-כך לא היה אף אחד בחדר שהאמין שגם לוח הזמנים הזה הגיוני.

<יאיר טרצ'יצקי: כל פעם באים ומכריחים את כולם לבוא לחדר הזה, לעלות לרגל, כל פעם לסגת עוד משהו ממה שמדברים.

<יאיר טרצ'יצקי: אז זה היה לגבי היכולת של המנכ"ל הזמני להיות מעורב בתוכן ובשכירת עיתונאים.

<יאיר טרצ'יצקי: היום זה על מיקור החוץ של האקטואליה.

<יאיר טרצ'יצקי: חאלס.

<יאיר טרצ'יצקי: יש מועצה, צריך למנות את המועצה.

<יאיר טרצ'יצקי: צריך שהמועצה תחליט מתי תאגיד השידור הציבורי מתחיל לשדר ואי אפשר לבוא וכול פעם להאריך את זה.

איתן כבל: תודה, יאיר.

איתן כבל: עמית ואחריו ענת.

<עמית ליאור: אני חושב שלאור הדברים ואולי החטא הקדמון מתחיל בזה שמישהו חשב שאפשר לעשות את הדבר הזה ב-cut, וסליחה שאני משתמש בזה, ולא ב-dissolve.

<עמית ליאור: הדבר הזה דורש dissolve ואי אפשר לעשות cut.

<עמית ליאור: לא סוגרים ביום אחד ופותחים למחרת וכרגע, מבחינתנו, ישבנו אתך וישבנו גם עם שר האוצר.

<עמית ליאור: לשמחתנו הוא הסכים לפגוש אותנו.

<עמית ליאור: מבחינת היצירה המקורית, מבחינת הסוגה העילית, בתוך כל התכניות העתידיות ולמרות שהאוצר אמר לנו בפירוש אצלך בחדר שמחפשים את הדרך להעביר את הכסף, יש בעיה משום שאין סעיף בחוק.

<עמית ליאור: אנחנו מציעים שתוסיפו במסגרת החקיקה שכמו שעושים מיקור חוץ לאקטואליה, אנחנו מלכתחילה מיקור חוץ.

<עמית ליאור: שיכניסו אותנו להוראת שעה על מיקור חוץ וכך אלדד יוכל לקבל את הכסף.

<עמית ליאור: ברור לכולנו שאם מחר הוא לא יוצא בקולות קוראים, הוא לא יכול להקים את התאגיד הזה.

<עמית ליאור: הוא יקים תאגיד בלי שום יצירה.

<עמית ליאור: לכן חשוב להוסיף אותנו למיקור החוץ ואז לא תהיה בעיה.

<עמית ליאור: דבר שני, לגבי חובות העבר.

<עמית ליאור: אם אתה תרצה, עיסאווי, חייבים הרבה כסף על 2014, על 2012 ועל 2013.

<עמית ליאור: עד אמצע 2014 אנחנו מכוסים.

עיסאווי פריג': כמה כסף חייבים ליוצרים?

<עמית ליאור: חייבים 4 מיליון על 2012, 4 מיליון על 2013, בסביבות 80 מיליון על 2014 וכ-60 מילייון על 2015 שאלדד חסך והם סופרים עכשיו ככסף.

עיסאווי פריג': בעבודה שכבר סיפקתם אותה.

<עמית ליאור: לא, זאת עבודה שלא יצאה החוצה.

<עמית ליאור: זה כסף שהוקפא ולא הגיע אלינו.

<עמית ליאור: יחד עם 2016 מדובר בכ-240 מיליון שקל, שבמידה והם ייצאו, אני בטוח שלאלדד יהיה הרבה יותר קל להקים את התאגיד.

איתן כבל: תודה, עמית.

איתן כבל: ענת, בבקשה ואחריה שייקה.

<ענת אסולין: קודם כל, שכחנו שרשות השידור, מטרתה הבסיסית מעבר להכול היא לספק לנו מסך איכותי, שאמור לענות על צרכי הציבור באופן מפורט ומאד ספציפי.

<ענת אסולין: זה כבר לא נמצא על השולחן.

<ענת אסולין: אני מרגישה מרומה.

<ענת אסולין: אני מרגישה שותפה בקטנה מאחר ואני רק נמצאת פה בשנה האחרונה בדיונים בעניין, לאחר שכל מה שקורה פה היה ידוע.

<ענת אסולין: כל ההכתבה והמגמה שנראית לעין ואף אחד לא אומר אותה באופן מוצהר, היא שאין לאף אחד צורך אמיתי וכוונה אמיתית – סליחה עם כל הנוכחים – באמת להקים פה תאגיד או רשות שידור.

<ענת אסולין: חבל שהגברת הזקנה, גם את השם הנשי לקחו ממנה והפכו אותה לתאגיד.

<ענת אסולין: אני מסכימה עם אילן גילאון, היא לחלוטין משדרת עכשיו בשיא תפארתה את מה שאנחנו רואים, את מה שקורה במדינה שלנו.

<ענת אסולין: כולנו פה שותפים למצב בלתי ייאמן.

<ענת אסולין: אני מקווה שהחלטות גורליות לא לוקחים בצורה כזו.

<ענת אסולין: יש חוק ואנחנו לא צריכים מיקור חוץ לגבי הפקות מקור.

<ענת אסולין: יש לנו חוק.

<ענת אסולין: ב-2014 יצא קול קורא.

<ענת אסולין: עד עכשיו דרמות לא יצאו.

<ענת אסולין: ב-2015 לא יצא קול קורא.

<ענת אסולין: בעצם, מה שנעשה פה הוא שנישלו את כל הערך של רשות השידור.

<ענת אסולין: חבטו בעובדים, בכול האנשים, ביצירה המקורית.

<ענת אסולין: עכשיו כשהיא משוללת מהנכסים הרמים והנחשקים – בשרונה ובכול המקומות – אין קלף מיקוח.

<ענת אסולין: מה שאתם ממשיכים לעשות כי אנחנו לא יכולים להצביע ואין לנו יכולת הוא עוד טלאי ועוד טלאי.

<ענת אסולין: הדבר האמיתי, וזה נאמר פה כבר לפני שנה, שמצדיק וראוי ואם לא, אין סיבה לחוק הזה, הוא שכל הוראות החוק ייושמו.

<ענת אסולין: הוראות החוק היו להוציא הפקת מקור.

<ענת אסולין: ברגע שזה לא יצא וזה עדיין לא יוצא, ברור שאין כוונה אמיתית.

<ענת אסולין: אין כוונה אמיתית.

<עמית ליאור: איתן, הארכיון בבלאגן שלם.

<עמית ליאור: הוא לא עובד.

<ענת אסולין: דבר אחרון, תאגיד השידור הציבורי אמור, למי שלא יודע, לקלוט את כל השוק אליו.

<ענת אסולין: אנחנו כרגע בדיונים לגבי טלוויזיה מסחרית ולגבי טלוויזיה בכבלים.

<ענת אסולין: הפתרון שניתן לנו על הורדת מחויבות בכל המקומות האלה הוא שזה יחסל סופית את השוק, שהוא מחוסל.

<ענת אסולין: הכול עובר לתאגיד השידור מאחר וזה התאגיד שגם ירפא את שוק הפקות המקור.

<ענת אסולין: תחשבו על מה שאתם עושים פה.

איתן כבל: תודה, תודה.

איתן כבל: שייקה, בבקשה, ואחריו ד"ר תהילה.

<שייקה קומורניק: אני חבר ועד עיתונאי הרדיו.

<שייקה קומורניק: אני רוצה להמשיך את הדברים של מה שנאמר פה.

<שייקה קומורניק: אני רוצה להציג את המצוקה שהעובדים נמצאים בה כרגע.

<שייקה קומורניק: מאיזו בחינה?

<שייקה קומורניק: התכניות של האוצר והאיומים הסמויים והלא-סמויים שהועברו גרמו לפרישה בלתי מבוקרת של עובדים.

<שייקה קומורניק: אנחנו נמצאים במצוקה רצינית ששומרי הגחלת, אלה שנשארו לשמור על השידור הציבורי, שנשארו לשדר, בהתאם לחוק – אנחנו הרי חייבים לשמור על שידור ציבורי עד שיוקם התאגיד החדש – אנחנו נמצאים במצוקה רצינית.

<שייקה קומורניק: אנחנו עובדים על הקשקש.

<שייקה קומורניק: יש מקומות שבהם, אם אדם אחד חולה, המערכת קורסת.

<שייקה קומורניק: אנחנו צריכים לדרוש שהוועד או כל אחד אחר ידרוש מהאוצר לאפשר למנהלים לשכור עובדים בפינצטה, על-פי שעות.

<שייקה קומורניק: אני מכיר את הפחדים שלהם מזה שייכנסו בדלת האחורית.

<שייקה קומורניק: אנחנו חייבים תגבור כדי להחזיק את השידור הזה עד שיקום התאגיד החדש.

<שייקה קומורניק: האוצר התחייב לשמור על השידור הציבורי בלי פגע ושיעמוד בחוק הזה.

איתן כבל: תודה, תודה יקירי.

איתן כבל: ד"ר תהילה שוורץ אלטשולר ואחרון רותם אברוצקי.

איתן כבל: בבקשה.

<תהילה שוורץ אלטשולר: תודה רבה.

<תהילה שוורץ אלטשולר: מרבית הדברים שרציתי להגיד כבר נאמרו ואין שום צורך לחזור עליהם.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אני מזכירה לכם שבהתאם לחוק, לתאגיד השידור הציבורי החדש יש שני מוסדות: המנכ"ל והמועצה.

<תהילה שוורץ אלטשולר: הם ותו לא.

<תהילה שוורץ אלטשולר: העיכוב במינוי המועצה בעצם יוצר מצב שבו כל התשתית שעליה יושבת הצעת החוק, איננה מקוימת.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אדוני, אתה מנהל בימים אלה דיונים ארוכים ביחס לברית המועצות – מי יהיה ואיזה ייצוג הולם יהיה במועצה של ברית המועצות.

<תהילה שוורץ אלטשולר: תסתכל מה קורה כאן.

<תהילה שוורץ אלטשולר: פשוט תסתכלו.

<תהילה שוורץ אלטשולר: השאלה היא האם באמת הדבר הזה הוא בר-ביצוע במדינת ישראל.

<תהילה שוורץ אלטשולר: ואם לא, אולי צריך להסיק את המסקנות.

<תהילה שוורץ אלטשולר: זה הדבר הראשון שאני רוצה לומר.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אלדד אומר כאן בצדק שהוא לא בטוח שגם חצי שנה תספיק לו, ולכן, להפוך את החוק לפארסה ולקבוע כל פעם עוד ועוד תאריכים שאף אחד לא יכול לעמוד בהם, אני לא רואה למה זה מוסיף לכבודה של הכנסת הזאת.

<תהילה שוורץ אלטשולר: יש מועצה.

<תהילה שוורץ אלטשולר: המועצה היא זאת שתצטרך להחליט.

<תהילה שוורץ אלטשולר: כך אמור היה להתקיים גם לפי החוק ואני חושבת שזה הדבר שצריך לשאוף אליו, שהמועצה היא זאת שתקבע איך, באיזה סדר של זמנים, התאגיד יתחיל לפעול.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אני רוצה לומר עוד דבר אחד.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אני מסתכלת על השידור הציבורי כחלק ממרחב יותר גדול של כל שידורי החדשות במדינת ישראל.

<תהילה שוורץ אלטשולר: והחשש שלי הוא שיש כאן איזושהי תפיסת עולם של משרד התקשורת, שהחדשות במדינת ישראל נגועות כל-כך, פגועות כל-כך, פגומות כל-כך, שהן בעצם לא שוות שום דבר.

<תהילה שוורץ אלטשולר: ולכן, מה שכדאי לעשות זה איזשהו סוג של תוהו ובוהו גדול בכל השוק הזה.

<תהילה שוורץ אלטשולר: זה נכון לפחות לפי מה ששמעתי בשימועי ועדת פילבר לגבי התקשורת המסחרית.

<תהילה שוורץ אלטשולר: תסתכלו איפה נמצא היום ערוץ הכנסת, תסתכלו מה קורה בגלי צה"ל ותראו עכשיו את השידור הציבורי.

<תהילה שוורץ אלטשולר: יש כאן התקפה רבתי על נושא החדשות במדינת ישראל.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אני האחרונה לסנגר עליהם.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אני יודעת, וחלק מהעבודה המקצועית שלי היא למצוא את הכשלים, לאתר אותם ולנסות גם לפתור אותם, אבל הדבר הזה הוא פשוט לא הגיוני.

<תהילה שוורץ אלטשולר: לכן אני חושבת שהקריאה צריכה להיות גם כלפי אנשי התאגיד החדש וגם כלפי אנשי משרד התקשורת.

<שלמה פילבר: אני מוחה בתוקף.

<שלמה פילבר: מילים ללא כיסוי.

<תהילה שוורץ אלטשולר: טוב.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אני משתדלת שלמילותי יהיה כיסוי.

<שלמה פילבר: זאת האשמה חריפה בדיון של הכנסת, שאת לא ממסמכת אותו בכלל.

<שלמה פילבר: סתם מפריחה ססמאות.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אני חושבת שזה לא נכון.

<תהילה שוורץ אלטשולר: נכחתי בדיונים בוועדה.

אילן גילאון: תראה מה קרה עם כל התוצאות של ההפרטות האחרות.

איתן כבל: אילן, תודה.

אילן גילאון: למה לא מוציאים את המדינה כולה ל-BOT?

אילן גילאון: אני לא מבין.

<תהילה שוורץ אלטשולר: מה שאני רוצה לומר הוא הדבר הבא, ואני חושבת שזה חשוב גם ביחס לכל שוק התקשורת.

<תהילה שוורץ אלטשולר: יש שתי סיבות שבגללן מפעילים בכלל תקשורת במדינת ישראל.

<תהילה שוורץ אלטשולר: האחת היא היצירה המקורית והשנייה היא החדשות.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אבל גם בין שתי הסיבות האלה צריך לתעדף והתפיסה של התאגיד החדש, שלפיה אם אין דרמה לא יהיו גם חדשות, אני חושבת שהיא תפיסה לא נכונה.

<תהילה שוורץ אלטשולר: צריך להתקדם בנושא החדשות כאילו הן דרמה ולהתקדם בנושא הדרמה כאילו היא חדשות.

<תהילה שוורץ אלטשולר: זה דבר שצריך לזכור אותו ולכן, בסופו של חשבון, הדבר המשמעותי ביותר הוא לראות את חשיבותן של החדשות במדינת ישראל ואיך יוצרים אותן באמת כך, שעם כל הביקורת על הממלכה מכספי הממלכה, עדיין נהיה במצב שבו התאגיד הזה עצמאי.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: רותם אברוצקי, בבקשה.

<רותם אברוצקי: צהריים טובים, אני רוצה לומר כמה דברים.

<רותם אברוצקי: קודם כל, כולם יודעים, אבל זה באמת צריך לעמוד לנגד עינינו, שאין כבר שום קשר בין החוק המקורי שנחקק בסך הכול לפני שנה ושמונה חודשים לבין מה שנמצא כאן בחדר.

<רותם אברוצקי: יש לי הרבה מאד ביקורת ואני אנסה להיות קונסטרוקטיבי.

<רותם אברוצקי: זו דרכי.

<רותם אברוצקי: חבריי שהקימו את חברת חדשות 2, ובהם שלום קיטל, עשו את העבודה הזאת בחודשיים ימים.

<רותם אברוצקי: אז גם אם לוקחים את החוק הזה ומה שיש בו עכשיו, בחצי שנה אפשר להקים שלוש פעמים חטיבת חדשות.

<רותם אברוצקי: אם רק רוצים.

<רותם אברוצקי: אם רק רוצים אפשר לעשות את זה ויש כאן, בחדר הזה, ובחוץ שותפים מאד מאד נאמנים להקים חטיבת חדשות מפוארת למופת.

<רותם אברוצקי: יש כאן איזשהו בלבול בין חדשות ואקטואליה.

<רותם אברוצקי: אין שום בלבול.

<רותם אברוצקי: יש גם אקטואליה רכה.

<רותם אברוצקי: היו הבנות שאקטואליה רכה אפשר להוציא למיקור חוץ, אבל אקטואליה במובן העמוק של עיתונות וחדשות, ובכלל זה תכניות תחקיר ומגזיני סוף השבוע, את הדבר הזה אי אפשר להפריט.

<רותם אברוצקי: אין עיתונאים שהם עובדי קבלן.

<רותם אברוצקי: הדבר הזה הוא פסול.

<רותם אברוצקי: הוא גמור.

<רותם אברוצקי: גם ככה אנחנו נמצאים בשוק עיתונות שהולך וקורס.

<רותם אברוצקי: זאת לא בעיה רק במדינת ישראל אלא בכלל בעולם כולו.

<רותם אברוצקי: בשעה שצריכים יותר ויותר עיתונות חוקרת חזקה ונשכנית, העיתונות הזאת גוועת בשל אלף ואחת סיבות, שלא נוגעות רק לחוק הזה ולמדינה הזאת.

<רותם אברוצקי: צריכים לזכור את הדברים האלה ולזכור ששידור ציבורי הוא, בין היתר, גם תיקון של כשלי שוק בתחום התקשורת.

<רותם אברוצקי: ולכן אני מבקש בכל לשון של בקשה להיות מאד זהירים וגם מאד צנועים בתהליך החקיקה הזה, ולדעת שיש פרטנרים אמיתיים לעבודה עיתונאית.

<רותם אברוצקי: אנחנו צריכים את ההגנות שלכם, שתתנו לנו אותן ליצור חטיבת חדשות חזקה.

<רותם אברוצקי: כן, כמו זאת שאנחנו שנים חולמים עליה.

<רותם אברוצקי: תודה.

עיסאווי פריג': תן לי דוגמאות לאקטואליה רכה.

<רותם אברוצקי: תכנית בוקר שמלמדים בה להכין חביתות ולשתול עציצים, זה אקטואליה רכה.

<עמית ליאור: אני חייב להגיד משהו.

איתן כבל: עמית, עמית, עמית, סליחה.

איתן כבל: עד לרגע זה לא הרמתי את הקול.

איתן כבל: יש מספיק ביניכם ואין לי עניין לפתור את זה פה.

<רותם אברוצקי: דווקא ביני ובינו אין.

איתן כבל: רותם, לא התכוונתי ביניכם באופן אישי.

איתן כבל: זה לא קשור.

אילן גילאון: זה לא מתאים לתחזית של הדרך לארדואן.

אילן גילאון: אתם לא מבינים את זה?

איתן כבל: אלדד, בבקשה.

איתן כבל: אני רוצה לסכם את החלק הזה.

<שלמה פילבר: רק כדי להיות מדויק, לפי החוק שאנחנו הגשנו, אף אחד משני האנשים שהזכרת לא יכול לקבל את החוק.

עיסאווי פריג': על-פי סעיף 149 כן יכולים.

<שלמה פילבר: כל מי שיש לו רישיון שידורים לא יכול.

אילן גילאון: גם בזה יש גבול.

איתן כבל: לפני שתענה, אסף, תן התייחסות גם לדברים שחבר הכנסת פריג' העלה.

<אסף וסרצוג: אני אתן התייחסות.

<אסף וסרצוג: בשנת 2015 יצא קול קורא של 100 מיליון שקל, ש-40 מיליון כבר יצאו מתוכם ו-60 מיליון נוספים שוחררו לאלדד.

<ענת אסולין: יוני 2014.

<אסף וסרצוג: לא.

<אסף וסרצוג: ב-2014 זה החוב שדובר עליו.

<אסף וסרצוג: הקול הקורא שפורסם היה על 100 מיליון שקל על חשבון 2015.

<אסף וסרצוג: אני מזכיר שב-2014 הרשות עדיין הייתה רשות סטטוטורית עצמאית, מתוקצבת באופן עצמאי ולא קשורה למדינה.

<אסף וסרצוג: גם בשנים שלפני כן.

<קריאה: חצי שנה.

<אסף וסרצוג: לא חצי שנה אלא עד אוגוסט.

<אסף וסרצוג: לגבי ה-90 מיליון שמחויבים בהם מתוקף החוק לסוגה עילית – זה באמת אמור לצאת מהתקציב של אלדד.

<אסף וסרצוג: מכיוון שהחוק נדחה, הפתרון שאנחנו מנסים למצוא כרגע הוא לתת לאלדד את האפשרות להתחיל להתחייב כבר עכשיו על הפקות של סוגה עילית, עד שהתקציב שלו יאושר והוא יוכל להשלים את זה.

<קריאה: - - הוראת השעה?

<אסף וסרצוג: אנחנו מתקצבים את זה דרך אלדד.

עיסאווי פריג': והשנה אתם תוציאו עוד 190 מיליון.

<אסף וסרצוג: בתוך התקציב שאנחנו מדברים עליו עם אלדד, אנחנו יכולים לנסות לאפשר לו להתחייב על הפקות ל-2016 כדי שבבוא העת הוא יידע לתקצב אותן.

<אסף וסרצוג: אנחנו משתדלים שזה יהיה מהר.

<אסף וסרצוג: לגבי אחורה, אמרתי לך.

<אסף וסרצוג: זאת בעיה אחרת.

עיסאווי פריג': אסף, רק שאני אבין.

עיסאווי פריג': נכון לעכשיו, ב-2016 אתם מתכוונים להוציא 190 מיליון שקל ב"קול קורא"?

<אסף וסרצוג: לא.

<אסף וסרצוג: אנחנו מתכוונים לתת לתאגיד את האפשרות להוציא 90 מיליון שקל שהוא מחויב לפי חוק לסוגה עילית.

עיסאווי פריג': זה ל-2015.

<אסף וסרצוג: לא.

<אסף וסרצוג: ל-2015 יצא כבר "קול קורא" של 190 מיליון שקל.

עיסאווי פריג': אבל על-פי החוק אתה צריך להוציא 160 מיליון ולא הוצאת 100 מיליון.

<אסף וסרצוג: לא.

<אסף וסרצוג: על-פי החוק אנחנו צריכים להוציא 90 מיליון לסוגה עילית ועל-פי החוק, מי שצריך להוציא את זה, זה התקציב של התאגיד.

איתן כבל: זה העניין, זה חלק מהתאגיד.

<אסף וסרצוג: זאת הבעיה.

<אסף וסרצוג: ואנחנו מנסים לעזור כרגע לגשר על התקופה הזאת שבה, בעצם, אלדד עוד לא יכול לקבל את התקציב שלו מתוקף החוק, כדי לאפשר לו להתחיל ולהתקשר ל-2016.

איתן כבל: זה העניין.

איתן כבל: זה חלק מהדילמה.

איתן כבל: אוקיי, אסף.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה.

עיסאווי פריג': אלדד, אתה מאשר את זה?

איתן כבל: אלדד, בבקשה.

<אלדד קובלנץ: תאגיד השידור הציבורי קיבל תקציב של 350 מיליון שקלים לצרכי הקמה וההגדרה הראשונית שלו הייתה אך ורק לצרכי טכנולוגיה, לוגיסטיקה, מתקן, שכירות ובאמת השכירה הראשונית של כוח אדם.

<אלדד קובלנץ: במהלך בניית התכניות הצליח התאגיד לחסוך 60 מיליון שקלים בסגמנט הטכנולוגיה.

<אלדד קובלנץ: כל 60 מיליון השקלים האלה – כבר התחלנו לפני שלושה ימים עם ההפקות הכלואות של רשות השידור, הדרמות הכלואות.

<אלדד קובלנץ: הכסף הזה משוחרר ואנחנו מתחילים בדיונים עם הזוכים בדרמות כדי להגיע אתם להסכמות, כדי שיהיה מה לשדר בעוד שנתיים.

<אלדד קובלנץ: מעבר לזה, עדיין בתוך ה-350 מיליון שקלים התאגיד חשב שהוא צריך לקנות מתקן, את בית השידור הציבורי.

<אלדד קובלנץ: משרד האוצר חשב שלא.

<אלדד קובלנץ: כרגיל, משרד האוצר ניצח והסכום שנחסך יופנה להפקות.

<אלדד קובלנץ: כבר מחר ייצא "קול קורא" שאמור לכסות את ההפקות האלה.

<אלדד קובלנץ: אני שוב חייב לציין, למען היושר האינטלקטואלי, שזה תקציב שלא נועד במקורו להפקות.

<אלדד קובלנץ: הוא נובע מניהול מצוין של סמנכ"ל הכספים והמנכ"ל הטכנולוגי של התאגיד.

<אלדד קובלנץ: גם בתהליך הזה אנחנו נהיה חייבים את שיתוף הפעולה של חברינו מאגף התקציבים, החשב הכללי.

<אלדד קובלנץ: נעביר להם בסוף השבוע מכתב עם לוחות זמנים, שנהיה חייבים לעמוד בהם כדי להעלות את ההסתברות שנעמוד בתאריך היעד.

<קריאה: - - -

<אלדד קובלנץ: אני לא יודע כמה זה יהיה כי זה סכום שייחסך.

איתן כבל: חברים, אם נפתור את כל הבעיות, לא יהיה לי מה לעשות.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: עיסאווי, בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני המנכ"ל הזמני, שאלה ממש מוגדרת.

עיסאווי פריג': לפי מה שידוע לי מזיכרון העבר, ההכנסות מאגרת הרדיו ומפרסומות הרדיו מגיעות ל-350 מיליון.

עיסאווי פריג': נכון?

<אלדד קובלנץ: אין לי שמץ של מושג.

עיסאווי פריג': אתה המנכ"ל.

<אלדד קובלנץ: אני מנכ"ל תאגיד השידור הישראלי הציבורי החדש.

<אלדד קובלנץ: אין לי מידע לגבי הרדיו.

עיסאווי פריג': אין לך מידע לגבי זה?

<אלדד קובלנץ: לא.

עיסאווי פריג': אם הרדיו והאגרה של הרדיו מכניסים לאוצר 350.

עיסאווי פריג': הרי האגרה לא בוטלה.

עיסאווי פריג': יש אגרת רכב.

עיסאווי פריג': אגרת הרכב והפרסומות של הרדיו מכניסות קרוב ל-350 מיליון.

עיסאווי פריג': אני שואל שאלה – ב-2015, כמה הוצאתם כסף מהכיס לרשות השידור?

<אסף וסרצוג: 325 מיליון שקל, אם אני לא טועה, מעבר.

<אסף וסרצוג: כל מה שהיה אגרות והכנסות ומימן את הרשות, עדיין מממן את הרשות, למעט אגרת הטלוויזיה שבוטלה.

אילן גילאון: סך הכול היה 900 מיליון.

עיסאווי פריג': אני לא רוצה להיכנס לסוגיה הזו, אבל עוד ניכנס אליה רבות.

אילן גילאון: אפשר לטעת על שמך יער.

איתן כבל: תאמינו לי, על כל מה שכל אחד ואחת אמרו כאן כמה קשה וכמה העניינים לא ברורים, אני יכול להוסיף יותר מכולם כי באמת, כמתכלל אני שומע את כולם יחד, אני שומע כל אחד בנפרד ויותר טוב מכל אחד אחר אני יודע לשים את הקשיים ואת הבעיות שעומדים בפנינו.

איתן כבל: כל מה שתגידו הוא נכון.

איתן כבל: אפילו העניין שזה בכלל מגיע לוועדת הכלכלה, זה גם הישג.

איתן כבל: הרי כל הדיון הזה יכול היה להסתיים בחמש דקות.

איתן כבל: גם פה הייתם, ואני רוצה להזכיר לכם את זה.

איתן כבל: אז אי אפשר לצעוק כל הזמן על הטלר למה לא מקבלים את ההלוואה.

איתן כבל: הוא לא הבעיה.

איתן כבל: מה שאני מנסה להכניס פה, זה שיש לנו חלון.

איתן כבל: צוהר כזה.

איתן כבל: יכול להיות שב-1 באוקטובר לא יקרה כלום.

איתן כבל: אני לא יודע להגיד לכם.

איתן כבל: לא יודע.

איתן כבל: לא יודע להגיד לכם.

איתן כבל: יכול להיות שלא נצליח בשום מהלך.

איתן כבל: יכול להיות.

איתן כבל: לא יודע.

איתן כבל: אני יודע, אלדד, ואני אומר את זה לכולנו – אני אומר את זה לרותם, שאני מלווה אתכם במאבקים.

איתן כבל: אתה יודע כמה ליוויתי אתכם.

איתן כבל: אני אומר את זה מאותו המקום שאני רוצה באמת שיש רגע, שבו כולנו יודעים להתכנס.

איתן כבל: זה כל העניין, אלדד יקירי.

איתן כבל: עם כל מה שאפשר לומר על האוצר בדרך כלל, אסף מחויב כפי שאף אחד מקודמיו לא היה.

עיסאווי פריג': תן לי סיפור דרך.

איתן כבל: אוקיי, אני אתן.

איתן כבל: אנחנו מעבירים היום את הצעת החוק ומביאים אותה לקריאה שנייה ושלישית.

איתן כבל: זה לא שלם.

איתן כבל: הלוואי והייתי יודע להגיד שזה שלם.

איתן כבל: כשנולדתי, אם הייתי יכול לבקש להיות מטר שמונים הייתי מבקש.

איתן כבל: אבל אני לא.

איתן כבל: הגישה שהבאתי לוועדה היא גישה תוספתית.

איתן כבל: אני אומר את זה לך, אילן, ואני אומר את זה לאחרים.

איתן כבל: גישה תוספתית מבחינתי זה לא לראות את הכול שלם ובאיזה ציור שאתה רואה במוזיאון ואומר: איך עשו אותו, איזה מדהים.

איתן כבל: זה לא המצב.

איתן כבל: זה לא היה עד היום ואני לא בטוח גם שזה יהיה בהמשך.

איתן כבל: אפשר לחשוב שהשידור המסחרי, כולנו מסתובבים ואומרים: וואוו.

אילן גילאון: בדיוק.

איתן כבל: לכן אני אומר את זה.

איתן כבל: כל הזמן שולחים אותנו להרים הגבוהים וכל היום נותנים לנו עייצעס איך זה עובד שם ומה קורה שם.

איתן כבל: לכן, מה שאני מנסה לומר לכם בתהליך הזה הוא שאנחנו ביחד מנסים לתת את המענים הכי טובים.

איתן כבל: יושבים פה אנשים עם מחויבות.

איתן כבל: אבי עם מחויבות, אני עם מחויבות, המנכ"ל עם מחויבות, אסף עם מחויבות.

איתן כבל: באמת אני אומר את זה.

איתן כבל: ואני רוצה להאמין שכולנו נתגייס עד אוקטובר כדי לתת את כל התשובות.

עיסאווי פריג': במידה ולא?

איתן כבל: אם אין, העסק גמור.

עיסאווי פריג': מה יהיה?

איתן כבל: אין כלום.

אילן גילאון: מה גמור?

<שלמה פילבר: אנחנו התחייבנו לממשלה לא לחזור עם הארכה.

<יאיר טרצ'יצקי: אפשר כבר עכשיו לקבוע את התאריך - - - של ועדת הכלכלה.

איתן כבל: חברים, סליחה, סליחה.

איתן כבל: תסלחו לי.

איתן כבל: אני אומר לכם שוב, אני לא מקבל את השיח הזה.

איתן כבל: אני לא יכול לקום בבוקר ולראות שחורות כל החיים שלי.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אני אומר לך, עם כל הכבוד, יאיר, אני פה יותר ממך.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: בבקשה, אני לא רוצה להוציא אף אחד.

איתן כבל: זה לא נעים לי.

איתן כבל: הצעקות האלה לא יעצרו.

איתן כבל: בבקשה, תנו לי לקדם את התהליך.

איתן כבל: אני יודע, אני בטוח בזה.

איתן כבל: אני לא לרגע אומר שלא קשה לכם.

איתן כבל: באמת.

יוסי יונה: שלמה, מה אמרת שיקרה עד אוקטובר?

<שלמה פילבר: כל אחד יכול להגיש את ההצעה.

<שלמה פילבר: הממשלה לא תגיש הצעה להארכה.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל, אני מבקש.

איתן כבל: חברים יקרים, אפשר לצאת מכל דיון ולהגיד מה יקרה מחר בבוקר.

איתן כבל: אני לא מכיר מציאות שכזו, שאפשר לעבוד בה.

איתן כבל: אני יודע כוחות שמתכנסים ומנסים לעשות את המקסימום כדי להוציא את העגלה מהבוץ.

אילן גילאון: תסלח לי.

אילן גילאון: אנחנו לא רוצים להפריע לך, אבל שתי שאלות כאן לא פתורות בדיון הזה.

אילן גילאון: יש סבירות קטנה, אחד פרומיל, שזה לא יתממש בזמן הזה.

אילן גילאון: איך אני יודע?

אילן גילאון: כי זה כבר קרה בעבר ולמדתי.

אילן גילאון: מה אז קורה?

אילן גילאון: מה, זה ואקום?

אילן גילאון: פתאום כל האנשים נעלמים?

אילן גילאון: שנית, אני לא שמעתי ויכול להיות שלא הבנתי – אבל אתם צריכים לדבר כל-כך פשוט שאפילו חבר כנסת יוכל להבין אתכם – מה קורה עם מיקור החוץ, הרעה החולה הזאת?

אילן גילאון: אמר לי המנכ"ל ואני רוצה לשמוע ממנו.

איתן כבל: אנחנו נגיע לסעיף הזה ואם אדוני יהיה פה, אני כבר הודעתי.

איתן כבל: בכל הנוגע לחדשות, אין מיקור חוץ.

איתן כבל: נקודה.

איתן כבל: אמרתי את זה בצורה ברורה בפתיחת דבריי.

איתן כבל: לכן אני אומר את זה כך.

עיסאווי פריג': יש לי הצעת פשרה.

איתן כבל: עיסאווי, תן לי, תן לי, בבקשה, להתחיל את ההקראה.

איתן כבל: אם אני אראה שאני נתקל בבעיות, אז גם אנחנו יודעים איך להתמודד עם הדברים.

איתן כבל: זה יעבור.

איתן כבל: אפשר רק לדחות את זה ולעשות לך ולי ולנו עבודה ולהטריח את האנשים המכובדים האלה פעם נוספת.

איתן כבל: נראה לי שזה מיותר.

איתן כבל: לכן, מה שאני מבקש מכם, אנחנו רוצים להתקדם בתהליך הזה.

איתן כבל: אני מחויב, אני רוצה שכולנו נהיה מחויבים לעניין.

איתן כבל: בבקשה, מי מתחיל את ההקראה?

איתן כבל: בבקשה.

<חגית ברוק: "הצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 4), התשע"ו-2016.

<חגית ברוק: תיקון סעיף 63.

<חגית ברוק: בחוק השידור הציבורי הישראלי, התשע"ד-2014 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 63(ב), ברישה, במקום "בשלושה ערוצים לפחות והם" יבוא: "במספר ערוצים כמפורט להלן לכל הפחות".

איתן כבל: הסבר, בבקשה.

<חגית ברוק: בעצם זאת אדפטציה שהיינו צריכים לעשות בחוק בעקבות הדחייה של סגירת החינוכית עד לשנת 2018.

<חגית ברוק: כשהערוץ לילדים ולנוער יהיה במסגרת שידורי התאגיד, בעצם התאגיד לא יהיה חייב לשדר גם את ערוץ הילדים ולכן אנחנו מורידים את החובה של התאגיד לשדר בערוץ הילדים.

עיסאווי פריג': אבל לא כתוב מה שאת אומרת.

<חגית ברוק: אני אסביר על מבנה החוק.

עיסאווי פריג': אני מכיר את זה.

איתן כבל: תן לה, תן לה.

איתן כבל: שאלת אותה, היא הבינה ורוצה להסביר.

איתן כבל: דנה, את מוכנה?

איתן כבל: או גברתי.

<דנה נויפלד: אני אסביר על מבנה החוק.

<דנה נויפלד: החוק, למעשה, קצת כתוב בצורה מורכבת וזה בגלל הדחייה שיש בהפסקת השידורים של הטלוויזיה החינוכית.

<דנה נויפלד: לכן, יש פה סעיפים שייכנסו לתוקפם רק בשעה שהטלוויזיה החינוכית תפסיק את שידוריה.

<דנה נויפלד: למעשה אנחנו מבטלים את הביטול של התיקונים העקיפים שהיו אמורים להיכנס לתוקף ביום התחילה.

<דנה נויפלד: למעשה יהיו שני ימים רלוונטיים: יום התחילה, שהוא יום תחילתו של החוק, ויום המעבר שהוא היום שבו טח"י מפסיקה את שידוריה.

עיסאווי פריג': הכול מובן, אבל זאת לא בחינה פסיכומטרית.

עיסאווי פריג': כשאני קורא את המלל, זה לא מתיישב עם מה שהיא מתארת.

איתן כבל: למזלך, אתה לא צריך להפעיל בעצמך את החוק.

עיסאווי פריג': "במספר ערוצים כמפורט להלן לכל הפחות".

עיסאווי פריג': מה זה "להלן"?

עיסאווי פריג': תכתבי "בשני ערוצים".

עיסאווי פריג': אני לא מבין למה זה ככה מעורפל.

איתן כבל: חברים, כל אלה שמדברים ברקע, זה נשמע לי כמו זמזום.

איתן כבל: זה מפריע.

<דנה נויפלד: אבל בשלב מסוים יהיו שלושה ערוצים ולכן היינו צריכים לעשות את זה.

עיסאווי פריג': עד ליום המעבר.

עיסאווי פריג': הנה, פתרתי לך את זה.

איתן כבל: עיסאווי, בבקשה.

איתן כבל: אתה יודע שאנחנו אוהבים פשטות ופחות עבודה לעורכי הדין.

איתן כבל: זו המדיניות.

איתן כבל: תאמרו את זה בצורה הכי פשוטה שיש.

<דנה נויפלד: אין פה נוסח משולב.

<דנה נויפלד: לו היה פה נוסח משולב איך החוק ייראה אחרי החקיקה, הוא יהיה די פשוט.

<דנה נויפלד: ייכתב שיש תקופה מסוימת שאפשר לשדר בשני ערוצים ויש תקופה מסוימת שממנה והלאה, שכרגע זה שנה ושלושה מיום התחילה, יהיה - - -

עיסאווי פריג': גברתי היועצת המשפטית, האם יש לי יסוד להבין שגם "במספר ערוצים כמפורט להלן" יכול להיות ערוץ אחד?

עיסאווי פריג': אז לא יהיה ערוץ ערבי.

עיסאווי פריג': זכותי להבין ככה?

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: משום ששמות הערוצים מופיעים בהמשך, שזה ערוץ שידור מרכזי, ערוץ לילדים ונוער וערוץ בשפה הערבית.

<אתי בנדלר: לגבי הערוץ לילדים ונוער, התחילה של זה תידחה ולכן ערוץ שידור מרכזי וערוץ בשפה הערבית חייבים להיות ביום התחילה.

עיסאווי פריג': אין לי דאגות?

<אתי בנדלר: לא בהקשר הזה.

<אתי בנדלר: כדאי שיהיו דאגות, אבל לא בהקשר הזה.

עיסאווי פריג': מה הדאגות שצריכות להיות לי?

<אתי בנדלר: אני אפנה את תשומת הלב.

איתן כבל: חברים, סליחה.

איתן כבל: עיסאווי.

<תהילה שוורץ אלטשולר: הדאגות שצריכות להיות לך זה שלא הוציאו - - -

איתן כבל: תהילה, בכיתה שלך לא היית מרשה את זה.

איתן כבל: תודה.

<תהילה שוורץ אלטשולר: הם לא היו מעזים.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: זה בדיוק הקו שאת מנצלת את העובדה שאת מולי.

איתן כבל: אבל אחת אפס לטובתך.

איתן כבל: יש הערות?

עיסאווי פריג': אני העליתי את החששות.

איתן כבל: חבר'ה, זה סעיף פושטי.

איתן כבל: מי בעד הסעיף?

איתן כבל: מישהו נגד?

איתן כבל: מישהו נמנע?

איתן כבל: בעד סעיף 1 – פה אחד

איתן כבל: סעיף 1 נתקבל.

איתן כבל: תודה, הסעיף אושר.

איתן כבל: סעיף 2.

<חגית ברוק: "תיקון סעיף 67.

<חגית ברוק: 2.

<חגית ברוק: בסעיף 67(ג)(2) לחוק העיקרי, במקום "ערב יום התחילה" יבוא "ערב המועד שבו הועברו כאמור".

<דנה נויפלד: זה הסעיף שמדבר על ההסדרה של הארכיונים וזה הסעיף שעושה התאמה כך שגם הארכיון של הטלוויזיה החינוכית עובר לאחר יום המעבר.

איתן כבל: הארכיון, גם של רשות השידור וגם - - -

<ארז ברנד: מה שיישאר מהם.

<אתי בנדלר: הסעיף מאפשר להעביר את הארכיון של הטלוויזיה החינוכית להעביר במועד יותר מאוחר.

<אתי בנדלר: זה הכול.

<ארז ברנד: מה זאת אומרת "הארכיון"?

<ארז ברנד: למה הכוונה פה?

<דנה נויפלד: ברגע שרשות השידור מפסיקה לשדר, ברור שהארכיון שלה עובר לפי חוק לתאגיד החדש.

<דנה נויפלד: כאשר הטלוויזיה החינוכית מפסיקה לשדר, הארכיון שלה עובר אף הוא.

<דנה נויפלד: זה החוק היום.

<ארז ברנד: היא לא מפסיקה להתקיים.

<ארז ברנד: איפה זה רשום בחוק בכלל?

<ארז ברנד: זה שלקחו לה את ערוץ השידור זה משהו אחד.

<ארז ברנד: זה שהיא ממשיכה להפיק לא אומר התאגיד יכול לבוא - - -

<שלמה פילבר: זה היה הסיכום עם נפתלי בנט, שהחינוכית ממשיכה להתקיים אבל התאגיד יוכל להשתמש

איתן כבל: בארכיון.

<שלמה פילבר: הוא נתן את ברכתו לעניין.

<ארז ברנד: זה מופיע בחוק?

<שלמה פילבר: זה לא מופיע בחוק וזה לא צריך להופיע בחוק.

<אלדד קובלנץ: ארז, גם היום החינוכית משדרת מעל ארבעים שעות בשבוע בערוץ הראשון.

איתן כבל: חברים, סליחה, אין כאן סעיף ולא עלה הסעיף של תשלום.

איתן כבל: יש לנו בעיה בכלל עם כל התשלומים שמבקשים מהארכיון.

איתן כבל: אני לא רוצה לפתוח את זה כאן עכשיו.

איתן כבל: זה דיון נוסף.

איתן כבל: עיסאווי, בבקשה, יש הערות?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מי בעד, ירים את ידו.

איתן כבל: מי נגד ומי נמנע?

איתן כבל: בעד סעיף 2 – פה אחד

איתן כבל: סעיף 2 נתקבל.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: הסעיף אושר.

איתן כבל: סעיף 3.

<חגית ברוק: "בסעיף 80(א) לחוק העיקרי, בהגדרה "הסכום הכולל", בפסקה (1), במקום "665 מיליון שקלים חדשים" יבוא "625 מיליון שקלים חדשים".

<דנה נויפלד: זה התקציב שמדבר על תקציב תאגיד השידור הציבורי.

<דנה נויפלד: כל עוד טח"י ממשיכה לפעול, יופחת הסכום שאמור שהיה אמור להיות.

עיסאווי פריג': הפחתתם 40 מיליון?

<אתי בנדלר: בדיוק הפחתה של 40 מיליון.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: מי בעד?

עיסאווי פריג': במקום שנוסיף להם אנחנו לוקחים להם?

איתן כבל: אבל אתה לוקח ממנו את החינוכית.

איתן כבל: אתה לא לוקח ומשאיר.

איתן כבל: החינוכית צריך לחיות מאיזשהו דבר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מי בעד?

<אלדד קובלנץ: יש התחייבות של משרד האוצר להמשיך לתקצב את החינוכית באותו תקציב שהיה עד יום המעבר.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד סעיף 3 – פה אחד

איתן כבל: סעיף 3 נתקבל.

איתן כבל: הסעיף אושר.

איתן כבל: סעיף 4.

<חגית ברוק: "בסעיף 92 לחוק העיקרי – "

<אתי בנדלר: עכשיו תתחיל להיות מודאג.

איתן כבל: חברים, אני לא מציע לאף אחד מאתנו לייצר מדרגות.

איתן כבל: בואו נקרא את הסעיף, נתמודד אתו.

עיסאווי פריג': אהבתי את ייצור המדרגות שמתלבש על הסעיף.

<חגית ברוק: "בסעיף 92 לחוק העיקרי – בסעיף קטן (א), אחרי "למעט" יבוא "הסעיפים המנויים בסעיף קטן (א1) ולמעט" במקום "ביום כ"א באדר ב' התשע"ו (31 במרס 2016)", יבוא "ביום כ"ז באלול התשע"ו (30 בספ0

<חגית ברוק: טמבר 2016)", אחרי "יחל בשידוריו ביום התחילה" יבוא "והוא רשאי לעשות כן באופן הדרגתי" והסיפה החל במילים "לעניין זה" – תימחק;

<אתי בנדלר: אם אפשר לעצור כאן.

איתן כבל: אני רוצה הסברים, בבקשה.

<אתי בנדלר: אני מבקשת, דנה, שתתייחסי בהסברייך גם להדרגתיות.

<אתי בנדלר: מי יקבע איך תהיה ההדרגתיות, באיזה נושאים תהיה ההדרגתיות, עד מתי תימשך ההדרגתיות.

<אתי בנדלר: כל המילים הסתומות האלה שמשאירות הרבה שאלות פתוחות.

<דנה נויפלד: יש פה שתי שאלות.

<דנה נויפלד: לגבי אחת אני אסביר ולגבי השנייה יסביר אלדד.

<דנה נויפלד: זה הסעיף שבו אנחנו למעשה דוחים את יום התחילה לסוף ספטמבר 2016.

<דנה נויפלד: התיקון השני הוא שבגלל לוחות הזמנים, השידורים יתחילו באופן הדרגתי ואלדד יסביר באיזה אופן.

<אלדד קובלנץ: אני עדיין לא יכול להגיד מה יהיה לוח השידורים הראשון שהתאגיד יעלה בכל אחת מהפלטפורמות שלו, כי אנחנו עובדים תוך כדי תנועה.

<אלדד קובלנץ: התאגיד יעלה את מקסימום השידורים שהוא יוכל.

<אלדד קובלנץ: כבר ברור לנו, למשל, שלא יהיו דרמות חדשות ביום השידורים הראשון כי אין דרמות שאפשר להפיק בחצי שנה.

<אלדד קובלנץ: יש, אבל הסיכוי מאד מאד נמוך.

<אלדד קובלנץ: הסעיף של ההדרגתיות הוא חלק מההגנות שאנחנו מנסים לייצר כדי לא לבוא שוב לוועדה.

<אלדד קובלנץ: בחוק הקודם לא הייתה האפשרות הזאת.

<אלדד קובלנץ: כבר המועצה תהיה קיימת והיא גם תוכל לקבוע מה עומק ההדרגתיות.

<אלדד קובלנץ: ההנחה שלי היא שהרדיו ישודר באופן מלא.

<אלדד קובלנץ: אני מניח ככה.

<אלדד קובלנץ: הטלוויזיה, לא יהיה בה תוכן סוגה עילית חדש ותכניות בענייני היום יהיו.

<אלדד קובלנץ: זהו, פחות או יותר.

<אלדד קובלנץ: טלוויזיה בערבית כנראה שתהיה אבל שוב, ההדרגתיות נועדה לייצר עוד ביטחון לגבי התאריך הזה.

<אתי בנדלר: אני מתעקשת לומר, אדוני, שהסעיף הזה הוא צ'ק פתוח לתאגיד השידור הישראלי.

<אבי ניסנקורן: יכול להיות שלא יעלה כלום.

<אתי בנדלר: יכול להיות שלא יהיה כלום, יכול להיות שיהיה משהו קטן למשך עשר שנים, עשרים שנה.

<אתי בנדלר: אין כאן שום הגבלה לא לגבי המהות – מה יעלה ואיך יעלה ומתי יעלה, ולא עד מתי.

<אתי בנדלר: אין כאן אפילו תאריך סיום לתהליך ההדרגתיות.

<אתי בנדלר: אני חושבת שהוועדה לא יכולה להשאיר צ'ק פתוח.

עיסאווי פריג': אני לא רוצה לשחות בכל הסוגיה, איתן.

עיסאווי פריג': אני מוכן להצביע בעד הסעיף ולמחוק "והוא רשאי לעשות כן באופן הדרגתי".

עיסאווי פריג': אחרת אני מגיש הסתייגות מהותית על הקטע הזה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: יוסי, בבקשה.

יוסי יונה: - -

עיסאווי פריג': אני מוכן ללכת על שישה חודשים אבל בלי המילים "והוא רשאי לעשות את זה באופן הדרגתי".

איתן כבל: עיסאווי, העניין ברור.

איתן כבל: אני אומר גם לך, גברתי, וגם לכולם.

איתן כבל: קודם כל שנבין מה זה.

איתן כבל: אי אפשר להחזיק את החבל בשתי קצותיו וגם לכל אורכו.

איתן כבל: גם לבקש שתהיה טלוויזיה בצורה מלאה וגם הדרגתית וגם להכניס את זה.

איתן כבל: מה אני מנסה לומר?

איתן כבל: אני מקבל את מה שגברתי אומרת לגבי הצורך לייצר את המסגרת בתוכה תידרש ההדרגתיות הזאת לפעול.

איתן כבל: אין ספק שצריך כי אם לא, זה משאיר אותנו – אלוהים יודע לאן זה הולך ומתי זה ייגמר.

עיסאווי פריג': היה שנה ושמונה חודשים.

איתן כבל: אי אפשר שכולנו מסכימים שעד ה-1 באוקטובר או בחצי שנה אי אפשר להקים את כל המערכת.

איתן כבל: עכשיו יבואו לאלדד ויאמרו לו: אדוני, תרשום לעצמך: נכשלת.

איתן כבל: אתה לא תוכל לעשות שום דבר.

איתן כבל: ברור שהוא לא יצליח לעשות את זה.

<שלמה פילבר: יש לי הצעה לפתרון, היושב-ראש.

איתן כבל: לכן אמרתי בתוך כל המסגרת הזו לקבוע את לוחות הזמנים.

<שלמה פילבר: אני רוצה להציע את מה שאנחנו עושים בנושא הדואר, שיושב-ראש המועצה יבוא לוועדה פעם בחצי שנה לדווח על העניין.

איתן כבל: זה לא נותן לזה שום מענה.

<שלמה פילבר: למה לא?

<שלמה פילבר: הוא יצטרך לתת דין לציבור.

<שלמה פילבר: למה לא?

<אתי בנדלר: האם יש תאריך יעד לסיום ההדרגתיות?

<אתי בנדלר: נתחיל בזה.

<שלמה פילבר: אמרתם קודם שעוד מעט תתכנס מועצה.

<שלמה פילבר: ייקח עוד חודש, עוד חודשיים, עוד שלושה והיא תיכנס לתפקד.

איתן כבל: חברים, בכל הכבוד לכולנו, היחיד שיצטרך להתמודד עם זה בשלב זה הוא אלדד.

איתן כבל: הוא איש המקצוע ואני מבקש מאדוני לתת התייחסות איך תנוח דעתנו למצב הזה, עד כמה שאפשר .

<אלדד קובלנץ: אני יכול לתת עוד אפשרות, אולי משהו בנוסף למה שמומו הציע פה.

<אלדד קובלנץ: אני כל הזמן מגדיר את השנתיים מינימום שצריך ואפשר להגדיר שההדרגה תסתיים בתום השנתיים האלה.

איתן כבל: לא, לא.

<אלדד קובלנץ: אין לי משהו יותר טוב לתת.

איתן כבל: אני אסביר.

איתן כבל: חברים, עוד לא התחלנו ואנחנו כבר זורקים רימוני עשן.

עיסאווי פריג': איתן, תן להם חצי שנה וניפגש כאן באוקטובר.

עיסאווי פריג': מה העניין?

איתן כבל: סליחה, סליחה.

איתן כבל: בסוף יש 450 עובדים שצריך לקלוט עד - - -

<אלדד קובלנץ: מותר לקלוט רק 400 עובדים עד ליום התחילה.

איתן כבל: בסדר, 400 עובדים.

עיסאווי פריג': למה 400?

<אלדד קובלנץ: עד יום התחילה החוק אומר שמותר לקלוט עד 400 עובדים.

<אבי ניסנקורן: אז תתקן אותו.

<אלדד קובלנץ: תתקנו.

איתן כבל: אני מנסה לעשות את זה, אבל קודם כל נבין על מה אנחנו מדברים.

עיסאווי פריג': אבל מה עמדתך לגבי הסעיף?

איתן כבל: עזוב את עמדתי.

איתן כבל: תן לי לעבור פרה-פרה.

איתן כבל: אי אפשר לנהל כך.

עיסאווי פריג': צריך לקשור זה עם זה.

איתן כבל: אין לי בעיה, תבוא לנהל במקומי אם זה יעשה את זה יותר מהר.

איתן כבל: תן לי סעיף-סעיף.

איתן כבל: חברים, קודם כל זה 450 ושאף אחד פה לא יטעה.

איתן כבל: אי אפשר שיצאנו לדרך עם 450 ופתאום התאדו לנו 50.

<אלדד קובלנץ: לא, לא.

<אלדד קובלנץ: זה על-פי החקיקה.

איתן כבל: בגלל זה אנחנו פה.

עיסאווי פריג': איתן, יש אי הבנה.

עיסאווי פריג': הוא מדבר על 400 עובדים באופן כללי.

<משה שגב: אבל יש הבדל.

<משה שגב: הוא מדבר על 450 ביום התחילה וזה בסדר.

<משה שגב: אין בעיה עם זה.

<משה שגב: הבעיה היא שברגע שיש לו ביום התחילה 450 עובדים ואין לו בדיוק לספק להם עבודה, תתחיל אבטלה סמויה והמקום הזה יתמוטט.

איתן כבל: חברים, מרגע זה, מי שיפריע לי יוצא החוצה.

איתן כבל: כולם עצות נותנים ואף אחד לא מבין על מה מדובר.

איתן כבל: אז בואו נעשה קודם כל סדר.

איתן כבל: אתה רוצה לומר משהו?

איתן כבל: בבקשה.

<אבי ניסנקורן: כן.

<אבי ניסנקורן: יש משהו שאני לא מבין.

<אבי ניסנקורן: למה אמרנו שלתקופת ביניים של שנתיים לרכוש אקטואליה לא באמצעות עובדי התאגיד?

<אבי ניסנקורן: בשביל לאפשר יישום מלא ביום התחילה.

<אבי ניסנקורן: הרעיון היה ש-450 איש יעשו חלק מהעבודה וחלק מהעבודה תירכש על-ידי אלדד לתקופת ביניים.

<אבי ניסנקורן: במשך שנתיים הוא ימלא את המכסה ויגיע ל-850.

<אבי ניסנקורן: ברגע שהוא קיבל את האפשרות לעשות רכישה, הוא אמור לעשות הפעלה מלאה.

<אבי ניסנקורן: הוא עושה פה משהו שהוא לא הגיוני – אם אתה אומר: אני בא ועושה באופן הדרגתי כי אין לי בינתיים 850 איש ואני לא ערוך, למה אתה צריך רכישות?

<אבי ניסנקורן: אל תעשה רכישות ותרד מהרכישות.

<אבי ניסנקורן: הרי כל הרעיון של הרכישות, וזה גם מה שהסבירו לנו במשא ומתן, היה בגלל שלא ערוכים ב-1 באוקטובר להפעלה מלאה מבפנים וצריכים לעשות הפעלה מלאה גם על-ידי רכישות.

<אבי ניסנקורן: נוצר מצב שבו הוא גם יכול לעשות רכישות, גם הדרגתי, אין לוח זמנים.

<אבי ניסנקורן: אמרנו שמחלקת החדשות לא תהיה במיקור חוץ.

<אתי בנדלר: ועדיין אנחנו לא יודעים מה זה חדשות לעומת ענייני היום.

<אבי ניסנקורן: נניח שאנחנו יודעים.

<אבי ניסנקורן: הוא יכול להחליט שאין חדשות כי זה הדרגתי.

<אבי ניסנקורן: יש פה שעטנז שהוא לא הגיוני הרי כל הרעיון של הרכישות, מומו, היה בגלל שאמרתם שאתם לא ערוכים ל-1 באוקטובר ב-in house.

<אבי ניסנקורן: אתם גם עושים רכישות וגם עושים - - -

איתן כבל: אלדד, בבקשה.

<אלדד קובלנץ: תמקדו אותי בשאלה ספציפית.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: ברשותך, אני רוצה לומר את הדבר הבא.

איתן כבל: אני אומר מה אני הבנתי.

איתן כבל: 450 נקלטים עד ה-1 באוקטובר.

<אלדד קובלנץ: עד יום התחילה ייקלטו גם עובדי רשות השידור וגם עובדים מחוץ לרשות השידור.

איתן כבל: נכון, נכון, ברור.

איתן כבל: מה אנחנו אומרים?

איתן כבל: אומר את זה משה ואומר יושב-ראש ההסתדרות, אנחנו לא רוצים לייצר מצב שבו אנחנו קולטים אנשים.

איתן כבל: אתה מתחיל בחטא.

איתן כבל: אתה גורם לאנשים שכבר נקלטו אל תוך המערכת להתחיל להסתובב בתוך הבניין.

איתן כבל: עוד לא התחלנו את העבודה ואנחנו כבר רוצים לפרק את מה שיש כי כבר יש אבטלה סמויה, יש זה ויש פה.

איתן כבל: מה שאנחנו מנסים לבוא ולומר גם לאדוני, ואנחנו הרי רוצים שאדוני יצליח.

איתן כבל: אין לנו עניין שאדוני לא יצליח.

איתן כבל: נקודת המוצא שלנו, לפחות שלי – על זה צריך ללכת – ש-450 נקלטים ומתחילה הפעלה של התאגיד החדש.

איתן כבל: כשאני מדבר על הדרגתיות זה שהחדשות עוד לא ייראו בצורה החלומית שאנחנו חולמים עליה, שתכניות האקטואליה לא תהיינה בצורה מושלמת, הסרטים שנקנה עדיין לא יהיו מתוך סדרה מסודרת של פעולות, שכל אחד מאתנו יידע איך לוח הזמנים השבועי נראה.

איתן כבל: זה ברור ואני חושב שגם הציבור יבין את זה, שאתה מייצר פה משהו תוך כדי תנועה.

איתן כבל: אבל מה?

איתן כבל: כולם שותפים לו.

עיסאווי פריג': אתה מתכוון ל-450 עובדי רשות קיימים?

איתן כבל: כן.

עיסאווי פריג': אלדד לא התכוון לזה.

עיסאווי פריג': הוא התכוון ל-400 בכללי.

איתן כבל: לא, לא.

<אלדד קובלנץ: נעשה סדר.

<אלדד קובלנץ: יש פה שני מספרים שחייבים להבדיל ביניהם.

<אלדד קובלנץ: כרגע החקיקה מאפשרת לתאגיד לקלוט עד 400 עובדים עד יום התחילה.

<אלדד קובלנץ: נקודה.

<אלדד קובלנץ: היא לא עושה הפרדה בין עובדי רשות השידור לעובדים שאינם עובדי רשות השידור.

<אלדד קובלנץ: מעבר לזה, יש הסכמה ודיונים עם ההסתדרות לגבי 450 עובדים שנקלטים בתאגיד ואלה שני ספרים נפרדים.

<אלדד קובלנץ: אפשר גם לייצר חוזים לאנשים שייקלטו ביום התחילה.

<אלדד קובלנץ: לדעתי, ברגע שהמועצה תקום אפשר יהיה להסדיר ולהעלות מעבר ל-400.

<אלדד קובלנץ: דנה, נכון?

<משה שגב: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש, על אחת כמה וכמה מהדברים שאלדד אומר חייבים לעשות תיקון כך שהנקלטים יהיו רק מעובדי רשות השידור בשלב ראשון.

<משה שגב: אם הוא יקלוט 200 ויהיו לו עוד 450 מעובדי רשות השידור - - -

איתן כבל: משה, אתה לא עושה לנו את זה יותר ברור.

<משה שגב: למה?

<משה שגב: אני עושה את זה מאד פשוט.

עיסאווי פריג': זה לא כתוב בחוק.

עיסאווי פריג': תבהיר את הנקודה הזאת.

איתן כבל: אלדד, חברים, סליחה.

<אתי בנדלר: אגב, בהסכם לא כתוב ש-450 ייקלטו ביום התחילה.

איתן כבל: חברים, ברשותכם אני רוצה להתחיל את הדיון מחדש.

איתן כבל: אני מתנצל שאלה היו עשר דקות ארוכות מאד, אבל רציתי לחזור לכאן כשאני יודע שאנחנו יושבים או עומדים על אדני ברזל.

איתן כבל: זו נקודה אחת.

איתן כבל: נקודה שנייה, אנחנו לא נסיים את הדיון היום – אנחנו נעשה כל מאמץ – אלא שיש כמה עניינים ניסוחיים שעלו בין דנה לבין אתי.

<רותם אברוצקי: וביום שלישי זה יהיה?

איתן כבל: כן, כן.

איתן כבל: שלא נוציא מתחת ידינו משהו שהוא לא שלם, אם אנחנו כבר מנסים באמת להוציא מתחת ידינו דברים טובים ושלמים.

איתן כבל: שלא נידרש לכך פעם נוספת.

איתן כבל: ברשותך, דנה, אנחנו נחזור למקום בו הפסקנו.

איתן כבל: הבהרנו בפגישה בינינו את העניינים האלה.

<דנה נויפלד: בעקבות הדיון אנחנו נוריד מהנוסח את המילים "והוא רשאי לעשות כן באופן הדרגתי".

<דנה נויפלד: אלה המילים שיורדות.

<דנה נויפלד: אנחנו נבדוק אם צריך את ההגדרה ל"שידורים", אתי.

<דנה נויפלד: אני לא יודעת אם צריך אותה.

<דנה נויפלד: צריך לראות איך זה יוצא עכשיו.

עיסאווי פריג': אם יש בעיה, באוקטובר נחזור לכאן.

עיסאווי פריג': נקווה שלא תהיה בעיה.

איתן כבל: כולם הלכו לאכול ואני טוחן פה.

<אתי בנדלר: מורידים גם את הסיפה לעניין זה "שידורים"?

<דנה נויפלד: כן.

<דנה נויפלד: המחיקה נשארת.

<דנה נויפלד: זו הכוונה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: יש הערה?

איתן כבל: אני יכול להצביע על זה, גברתי?

<אתי בנדלר: כן, אדוני.

<אתי בנדלר: אני רוצה לקרוא בדיוק מה כתוב.

<אתי בנדלר: בסעיף 92 לחוק העיקרי, בסעיף קטן (א), אחרי "למעט" יבוא "הסעיפים המנויים בסעיף קטן (א1) ולמעט".

<אתי בנדלר: במקום "כ"א באדר ב' התשע"ו (31 במרס 2016)" יבוא "ביום כ"ז באלול התשע"ו (30 בספטמבר 2016".

<אתי בנדלר: והסיפה החל במילים "לעניין זה" – תימחק".

<אתי בנדלר: נכון?

איתן כבל: כן, כן.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: בעד סעיף 4 – פה אחד

איתן כבל: סעיף 4 נתקבל.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: הסעיף אושר עם התוספות והתיקונים, כמובן.

איתן כבל: נא להמשיך.

קטן יבוא: (א1) תחילתם של הסעיפים המנויים להלן ביום המעבר כמשמעותו בסעיף 120: סעיף 63(ב)(2); סעיף 66; סעיף 72(ב); סעיף 131(2) ו-(3); סעיף 132(2); סעיף 135(7)(א)(2) ו-(ב)(1) ו-(3); סעיף 135(8)(ב); סעיף 143(1)

קטן יבוא: (ב) ו-(2)(ב); סעיף 145(1)(א)(2) ו-(3) ו-(ד)(2); סעיף 147(2)(א)(2) ו-(ב)(2); סעיף 147(4)(ב) ו-(5); סעיף 4 לתוספת;

איתן כבל: תסבירי, בבקשה.

<דנה נויפלד: אלה הסעיפים שיש להם תחילה אחרת בגלל יום המעבר שבו היום שטח"י מפסיקה להיות - - -

<קריאה: אין סעיף 132(2).

<חגית ברוק: אנחנו מוסיפים את זה.

<חגית ברוק: בגלל שלכתחילה, המחיקה של רשות השידור והטלוויזיה החינוכית נעשתה ביחד, כדי שנוכל להפריד ולקבוע תחילה מאוחרת למחיקות של הטלוויזיה החינוכית ביום המעבר, פיצלנו את כל הסעיפים.

<חגית ברוק: לכן, היום 132 – את תראי את זה בסעיף 9 – פיצלנו אותו.

<חגית ברוק: המילים "הטלוויזיה הלימודית" יימחקו רק ביום המעבר.

עיסאווי פריג': איתן, אין בעיה עם הסעיפים?

איתן כבל: לא, אלה סעיפי התאמות.

איתן כבל: אני כבר אומר לך שעם אלה הבעיה תהיה כשנגיע שוב לעניין של המיקור.

עיסאווי פריג': אני מעלה סוגיה אחרת.

עיסאווי פריג': יום המעבר, שזה ה-1 בינואר 2018, שנה ועוד שלושה חודשים, מה יהיה הלאה עם הטלוויזיה החינוכית כסוגיה שעלתה כאן, אני מעוניין לשמוע.

עיסאווי פריג': אחרי התאריך הזה מה הולך לקרות עם הטלוויזיה החינוכית?

עיסאווי פריג': לפרוטוקול, שיהיה לנו.

איתן כבל: האמת, אני לא יודע לענות לך על זה בצורה מטבית.

<אבי ניסנקורן: כרגע אין הסכמה עם ההסתדרות בנוגע לטלוויזיה החינוכית.

<אסף וסרצוג: הנושא היחיד שאין עליו - - -

עיסאווי פריג': יש 190 עובדים.

<לילך גבאי שזר: נכון לעכשיו עובדי החינוכית נמצאים בהפליה קשה לעומת עובדי רשות השידור.

עיסאווי פריג': נכון לעכשיו אתם במצב יותר טוב מאחרים.

<לילך גבאי שזר: סליחה, רגע.

<לילך גבאי שזר: אין לנו הסכמים.

איתן כבל: לא, לא, אני לא פותח.

<לילך גבאי שזר: אבל חשוב שתדעו את הדברים.

איתן כבל: אנחנו יודעים.

איתן כבל: גברתי, תאמיני לי שכל הזמן השאלות שנוגעות - - -

<לילך גבאי שזר: כעובדת מדינה המדינה צריך לדאוג לנו.

<לילך גבאי שזר: זה לא קורה כרגע.

<לילך גבאי שזר: כרגע יש הפליה קשה כלפי עובדי הטלוויזיה החינוכית.

<לילך גבאי שזר: קחו את זה בחשבון.

<לילך גבאי שזר: אתם מעבירים חוק ומזניחים 180 עובדים, כולל ההשתלבות בתאגיד, כי כרגע הערוץ הזה סגור בפנינו.

איתן כבל: עיסאווי, אין לי תשובה טובה להגיד לך כמו שאני לא יודע, ואני לא רוצה לפתוח את זה, מה יקרה ב-1 באוקטובר אם לא.

איתן כבל: תמיד אפשר למתוח את זה לנקודת הקצה.

איתן כבל: נכון לרגע זה יש משא ומתן בין ההסתדרות לבין המדינה בעניינים הנוגעים לחינוכית.

איתן כבל: אני מקווה ומתפלל שהדברים יסתיימו בכי טוב.

עיסאווי פריג': יש לנו שר חינוך, בנט, שיש לו תפיסה חינוכית.

עיסאווי פריג': אני לא בטוח שייתן בקלות שזה יישאר תחת התאגיד הציבורי.

עיסאווי פריג': הרי יש לו תפיסה חינוכית והוא רוצה לשלוט בזה.

עיסאווי פריג': האם זה יבוא לידי ביטוי ב-1.1.2018 או לא?

עיסאווי פריג': זאת הדאגה שלי.

איתן כבל: תקשיב, אנחנו רוצים לקוות, עיסאווי, שנעשה מהפך עד אז.

איתן כבל: מותר לקוות?

איתן כבל: כמו שאתה דואג, אני רוצה לקוות.

איתן כבל: למה לך לחשוב רק רע?

איתן כבל: אי אפשר כל הזמן לבוא רק מהזווית של – חושבים רע.

איתן כבל: כן, גברתי.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, כבר דנתם בעניין של החדשות?

עיסאווי פריג': עוד לא הגענו לזה.

איתן כבל: זה הסעיף האחרון.

איתן כבל: מי בעד פסקה 2, ירים את ידו.

איתן כבל: בעד פסקה 2– פה אחד

איתן כבל: פסקה 2 נתקבלה.

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: 5.

<חגית ברוק: 5.

<חגית ברוק: "בסעיף 95(ד) לחוק העיקרי, במקום "שנה" יבוא "שנתיים"".

<דנה נויפלד: זה הסעיף שמדבר על כהונת המנכ"ל הזמני.

<דנה נויפלד: עד היום, לפי החוק, היא עד שנה מיום התחילה ועכשיו אנחנו מאריכים את זה לשנתיים בגלל שיש פה התמשכות של הליכי ההקמה, בשביל לאפשר את הרציפות הניהולית.

עיסאווי פריג': ואם תוקם מועצה בחצי שנה או בשנה הקרובה?

<דנה נויפלד: זה לא קשור לזה.

<דנה נויפלד: הוודאות הניהולית כדי שתהיה רציפות ניהולית ויהיה מי שיוכל לקחת את ההליכים האלה מההתחלה ועד הסוף.

קארין אלהרר: אפרופו מועצה, מה קרה אתה ולמה היא עוד לא הוקמה?

איתן כבל: גברתי, אנחנו דנו בעניין הזה.

איתן כבל: אני תכף אתייחס לזה ויש לנו גם תוספת לעניין הזה.

איתן כבל: כשנגיע לסעיף המסוים הזה נדון בו.

עיסאווי פריג': הזמני הופך להיות קבוע.

איתן כבל: אין לי בעיה עם זה.

איתן כבל: אם הוא יהיה טוב, הוא יהיה גם קבוע.

איתן כבל: מי בעד הסעיף?

איתן כבל: בעד סעיף 5 – פה אחד

איתן כבל: סעיף 5 נתקבל.

איתן כבל: תודה, אושר.

עיסאווי פריג': למה שאלתי על המועצה?

עיסאווי פריג': כי על-פי החוק המועצה בוחרת את המנכ"ל הקבוע.

<שלמה פילבר: ויכולה לפטר אותו בכל רגע נתון לפי החוק הזה.

איתן כבל: חברים יקרים, באמת, אני מתנצל ואני אומר את זה גם לחברי.

איתן כבל: לא כל אחד לוחש את מה שנוח לו בנקודת זמן מסוימת ואז זה מייצר – אדוני, סליחה.

איתן כבל: אפשר גם לסמוך.

איתן כבל: יש פה אנשים שלפעמים מנסים לעשות את העבודה שלהם.

איתן כבל: אוקיי?

איתן כבל: אני מתנצל.

איתן כבל: אפשר גם ללחוש לי באוזן.

איתן כבל: אני במקרה מבין את הדברים קצת יותר טוב מאחרים.

איתן כבל: למה אני אומר את זה?

איתן כבל: כי נושא המועצה זה דבר שתכף נגיע אליו.

איתן כבל: גם אמרתי בפתיח של הדברים שאני מתכוון לתת לו מענה.

קארין אלהרר: אדוני, אני רק רוצה להזכיר שבדיון הקודם שהתקיים בוועדה המיוחדת, בראשות חבר הכנסת צחי הנגבי, ניתנה הבטחה מפורשת שברגע שיאושר התיקון שביקשו משרד התקשורת - - -

<שלמה פילבר: ההבטחה הזאת מולאה במאה אחוזים.

איתן כבל: מומו, מומו, סליחה.

איתן כבל: שנייה, מומו.

איתן כבל: אתה מפריע לי, אדוני המנכ"ל.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אני רוצה להגיד את הדבר הבא: הבעיה היא כבר לא הם.

איתן כבל: שנית, אני רוצה להזכיר לך שזה לא הובא לוועדת הכלכלה בגלל הקרב שניהלתי סביב המועצה.

איתן כבל: מאז קרו הרבה מאד דברים ואני אתייחס אליהם כשנגיע לזה.

איתן כבל: חברים, בבקשה.

איתן כבל: סעיף 5, מי בעד ירים את ידו.

איתן כבל: הצבעתי?

איתן כבל: לא הצבעתי.

איתן כבל: מי בעד, ירים את ידו.

איתן כבל: בעד סעיף 5 – פה אחד

איתן כבל: סעיף 5 נתקבל.

איתן כבל: תודה, אושר.

איתן כבל: סעיף 6 – מינוי המועצה.

איתן כבל: את רוצה לדבר על זה עכשיו?

איתן כבל: אני אבהיר במה דברים אמורים אם היועצת המשפטית מציעה שאני אוסיף את התיקון הזה כאן.

איתן כבל: עסקנו בשאלת המועצה והמועצה הייתה אמורה להיות מוקמת, על-פי כל דין.

איתן כבל: בשלב מסוים הרי באנו בטענות כלפי משרד התקשורת, שהוא אולי מעכב, אולי לא מקדם.

איתן כבל: מאז קרו כמה וכמה דברים.

איתן כבל: אני לא רוצה להיכנס לזה, אני לא רוצה לפתוח את זה.

איתן כבל: עזבי.

איתן כבל: כל העניין הוא שמאז זה כבר לא נמצא במשרד התקשורת.

איתן כבל: זה כבר עבר את ועדת – איך קוראים לה?

<דנה נויפלד: גילאור.

<דנה נויפלד: ועדה לבדיקת מינויים לפי חוק החברות.

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: זה הסתיים.

איתן כבל: יש שניים שעדיין לא אושרו, אוקיי?

איתן כבל: היה דיון ואני לא פותח את זה עכשיו.

איתן כבל: כיוון שזה מתעכב ואומרים לי שזה כבר אוטוטו בקצה ובגלל האוטוטו שאת אמרת והאוטוטו שעיסאווי אמר והאוטוטו שאני אומר, ומכיוון שיש החלטה של היועץ המשפטי בשעתו, מזוז, שאי אפשר יהיה לכנס דירקטוריון בדיון הראשון שלו, אלא בהרכב המלא, אני מציע, כדי לא לעכב את כל התהליכים האלה, שאנחנו נקבע פה מועד שבו, אם עד אז השניים האלה לא יצורפו, תוכל במקרה הזה המועצה להתכנס.

<אתי בנדלר: לא, לא להתכנס.

<אתי בנדלר: השר ימנה את המועצה לא יאוחר מה-15 באפריל 2016, אף אם במועד המינוי לא הושלמה בחירתם של כל חבריה.

איתן כבל: בדיוק, זה הכול.

עיסאווי פריג': יהיה סעיף נוסף.

איתן כבל: כן, כן.

איתן כבל: ואז אנחנו בעצם נותנים את המענה.

קארין אלהרר: מה התאריך שנקבתם?

<אתי בנדלר: 15 באפריל, אדוני, הצעת?

איתן כבל: כן, כן, גברתי.

איתן כבל: לפני פסח.

<דנה נויפלד: סעיף כזה הוא סעיף מאד יוצא דופן.

<דנה נויפלד: אני לא מכירה סעיפים כאלה בחקיקה.

<קריאה: גם אני לא.

<דנה נויפלד: במצב שבו יש נסיבות שהן בלתי תלויות, שאי אפשר לצפות אותן מראש ואז יש פה חובה והשר ייצא מפר חוק.

<דנה נויפלד: יש פה קושי, לדעתי, מאד גדול להורות באופן הזה בלי להוכיח את שיקול הדעת של אלה שיכולים - - -

איתן כבל: דנה, דנה, סליחה.

איתן כבל: דנה, אני מבין את המקום שלך.

איתן כבל: אני אומר לך באופן הבא: אי אפשר יותר.

איתן כבל: גם לשיטתך זה כבר ביזוי של כל המערכת.

איתן כבל: באמת, זה מעמיד אותנו כחברי כנסת במקום איום ונורא.

איתן כבל: אני כבר לא יודע לעבוד כך.

<דנה נויפלד: אדוני היושב-ראש, אני בכל זאת מבקשת לנסות לשכנע - - -

איתן כבל: לא, גברתי.

<דנה נויפלד: מה יקרה אם כולם יתפטרו מחר?

איתן כבל: סליחה, סליחה, שנייה.

איתן כבל: אני סיימתי.

איתן כבל: אני אומר את הדבר הבא, דנה.

איתן כבל: גם מחר חזון העצמות היבשות יקרה.

איתן כבל: אם זה יקרה, נתכנס ונראה מה עושים.

<דנה נויפלד: יכולים לקרות עוד דברים.

<דנה נויפלד: סליחה, עם כל הכבוד.

<דנה נויפלד: מעבר לזה, זה סעיף שהחוק קובע חובה באופן הזה למנות בלי להותיר שיקול דעת.

איתן כבל: לא נכון.

איתן כבל: סליחה, דנה.

עיסאווי פריג': מתי המועצה תתכנס?

עיסאווי פריג': מתי?

עיסאווי פריג': זאת השאלה.

איתן כבל: עיסאווי, אני לא עושה את זה טוב?

עיסאווי פריג': מצוין.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: כן, גברתי.

<אלידור בליטנר: אני מציעה אולי לקבוע סעיף כזה קודם כל בסעיף 18, סעיף תוקף פעולות המועצה, שמדבר על כך שקיום המועצה, סמכויותיה ותוקף פעולותיה לא ייקבעו מחמת שהתפנה מקומו של חבר בה או מחמת ליקוי במינויו או בהמשך כהונתו, ובלבד שרוב חבריה מכהנים כדין, כאשר מובהר שכך גם בשעת לידתה של המועצה ולא רק כאשר היא פועלת.

<אלידור בליטנר: אני מסכימה עם דנה לעניין הגבלת שיקול הדעת של השר הממנה.

איתן כבל: סליחה, באמת.

איתן כבל: אנחנו לא משפטנים אבל מבינים איזה דבר וחצי דבר.

איתן כבל: אני הייתי צריך להגיד לכם?

איתן כבל: איפה הייתן אתן עד עכשיו?

איתן כבל: אי אפשר לבוא ולהעמיד אותנו במקום הזה.

איתן כבל: משפטיזציה היא לשני צדדים.

איתן כבל: היא לא רק צד אחד.

איתן כבל: אז אני לא בא ותובע מכן את הדבר הזה ולא אומר.

איתן כבל: כי אני לא מצפה.

איתן כבל: אנחנו מבינים איפה אנחנו עומדים, אבל אי אפשר להמשיך כך, למען השם.

איתן כבל: אני לא כופה עליו וגם אם השר הממונה חשב לנכון, עד היום הזה, לגבי כל השאר – אני רוצה להזכיר לכם שהמועצה היא כלי מרכזי.

איתן כבל: את יודעת מה?

איתן כבל: אין לי אפילו מושג עד לרגע זה מי הם חבריה אפילו.

איתן כבל: אין לי מושג.

איתן כבל: זה בכלל לא משנה לי.

איתן כבל: לא יודע מי הם וזה ממש לא משנה.

איתן כבל: גברתי, אני רוצה להעלות את זה להצבעה למרות הכול.

איתן כבל: אני לא מוכן לוותר בעניין הזה.

<דנה נויפלד: אני רוצה גם להזכיר שיש בג"ץ תלוי ועומד ואנחנו מעדכנים את בית המשפט ויש פה מעקב.

<דנה נויפלד: זה לא מצב שבו אפשר להגיד שאנחנו פועלים בתוך חלל.

קארין אלהרר: הבג"ץ הוא לא על העניין הזה.

איתן כבל: גברתי, אני הגשתי בג"ץ נגד המדינה על חוק שאני הנחתי.

איתן כבל: חמש שנים לקח לי עד שהוא הסתיים.

איתן כבל: גברתי מוכנה לקרוא כדי שאנחנו נצביע על זה?

<אתי בנדלר: השר ימנה את המועצה לא יאוחר מיום – התאריך העברי ובסוגריים: 15 אפריל 2016, אף אם במועד המינוי לא הושלמה בחירתם של שניים מחבריה.

<דנה נויפלד: ואם יש סיבה לא למנות?

<דנה נויפלד: ואם יש סיבה?

<דנה נויפלד: אני לא יודעת מה הסיבה, אני לא חוזה.

<אלידור בליטנר: מאחר שמדובר בפחות מחודש, אני חושבת שככל שאנחנו - - -

איתן כבל: סליחה, גברתי.

איתן כבל: אתי, סליחה.

איתן כבל: אני לא מקבל את עמדתכם, בכל הכבוד.

איתן כבל: אני אומר לך את זה, דנה, שזה לא הוגן אפילו שאת מעלה.

איתן כבל: הטיעונים שאת מעלה הם ברורים לנו ולמרות שהם ברורים וברורים וברורים.

<דנה נויפלד: אפשר להעיר לנוסח?

איתן כבל: בבקשה.

<דנה נויפלד: החברים כבר נבחרו ולכן לומר "מיום בחירתם" זה לא - - - כולם נבחרו כבר.

<אתי בנדלר: אז מה את מציעה?

קארין אלהרר: מיום אישורם.

עיסאווי פריג': נדחה את האישור בשנתיים, אז מה עשינו?

<אלידור בליטנר: למה לא סעיף 18, תוקף פעולות?

<אתי בנדלר: תוקף פעולות מחייב תיקון כך וכך.

<אתי בנדלר: אני צריכה לומר שבמועד תחילת פעולתם המועצה היא לא בהרכב מלא.

<אתי בנדלר: אנחנו מדברים קודם על עצם מינוי המועצה, שהמועצה לא קיימת במצב הנוכחי לפני שיש לך 12 חברים.

<אתי בנדלר: הוועדה לא מוכנה להמשיך להמתין.

<דנה נויפלד: אולי צריך לכתוב "מיום אישור הוועדה לבדיקת מינויים"?

<אתי בנדלר: בסדר.

<אתי בנדלר: "אף אם לא הושלם - - -

<דנה נויפלד: יכולים לקרות כל מיני מצבים.

<דנה נויפלד: את יודעת לצפות את העתיד?

<דנה נויפלד: בבקשה.

<דנה נויפלד: אני לא יודעת לצפות אותו.

קארין אלהרר: בתהליך, יכול להיות שהוא אושרו בוועדה ציבורית אבל השר לא מאשר אותם?

<שלמה פילבר: כדי שלא תהיה אי-הבנה.

<שלמה פילבר: מבחינתי, מה שתחליטו מקובל עלינו ואנחנו נכבד את זה.

<שלמה פילבר: אבל אני רוצה להגן על דנה ואני אדבר שלושים שניות כמשפטן, בסדר?

<שלמה פילבר: ועדות ציבוריות הוקמו בחוק בצורה מאד ברורה כדי לתת איזשהו סוג של שיקול דעת רחב.

<שלמה פילבר: וגם השרים.

<שלמה פילבר: כל המבנה הזה הוא מבנה מאד מאד מאוזן.

<שלמה פילבר: מה שעושים עכשיו זה ניסיון לכופף גם הנחיות של היועץ המשפטי לממשלה וגם את רוח החוק באופן רוחבי בכול הנושא של ועדות ציבוריות.

<שלמה פילבר: לקחת את שיקול הדעת מהשרים?

<שלמה פילבר: זה יכול לחזור לוועדה ולכנסת כבומרנג בהרבה מאד דברים אחרים.

<שלמה פילבר: תזכרו.

איתן כבל: יש לי אליך שאלה.

<שלמה פילבר: וכדי שלא יהיה ספק - - -

איתן כבל: אני יודע.

איתן כבל: אמרת לי.

<שלמה פילבר: אמרתי לך את זה ואני אומר את זה פה לפרוטוקול, ברגע שיוחלט, השר - - -

איתן כבל: סליחה, אבל אני אומר לכם את הדבר הבא, בצורה הכי כנה.

איתן כבל: הרי אנחנו לא עושים את זה כדי לכופף אותך עכשיו, או את דנה.

איתן כבל: ממש לא.

איתן כבל: העניין הוא כזה – אני מצפה לאותה הגנה על זה שעד עכשיו המועצה לא הוקמה.

איתן כבל: ואנחנו כל פעם באנו וידענו שנתבזה.

איתן כבל: ואמרו לנו: הנה, אוטוטו ואוטוטו וזה לא קרה.

<שלמה פילבר: בחברת חשמל, שאחראית על מיליארדים, לא ממונים דירקטורים שנה וחצי שנה לאותה ועדה בדיוק.

<דנה נויפלד: הבעיה שבאתם לפתור היא בעיה אחרת.

איתן כבל: דנה, אני אגיד לך מה ההבדל – ההבדל הוא אחד, שגם בחברת חשמל יש דירקטוריון.

איתן כבל: לא מלא, בחסר.

איתן כבל: אתם עושים ממני איזה אידיוט?

איתן כבל: אני עומד פה פעם אחר פעם ומתחנן.

איתן כבל: באמת.

איתן כבל: את - - - אותי כאילו אני פועל פה באיזו צורה שהיא אנטי המערכת.

איתן כבל: אבל יש רגע, שמישהו צריך לדפוק על השולחן ולהגיד: די, למען השם.

איתן כבל: אני מנהל את הדיונים פה לא משיקולים פוליטיים.

איתן כבל: הכול ענייני.

איתן כבל: שנייה, דנה.

איתן כבל: אל תטיפו לי.

איתן כבל: אני מבין בדיוק את העניין בצורה הברורה ביותר.

איתן כבל: מבין את המשמעויות.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לכם הוא שאי אפשר להמשיך כך.

עיסאווי פריג': תן להם עוד חודש, איתן.

<שלמה פילבר: מה שדנה עושה עכשיו, זה שהיא מנסה להגיד לך רק שההחלטה הזאת של הוועדה בעצם סותרת – מה "סותרת"?

<שלמה פילבר: זכותכם, כמובן, לחוקק חוק – אבל בניגוד לעמדה של היועץ המשפטי לממשלה.

<שלמה פילבר: לא בגללנו.

<שלמה פילבר: לנו אין שיקול דעת בעניין.

<אבי ניסנקורן: היועץ המשפטי לממשלה צריך להיות מוטרד מכך שעד עכשיו לא קמה המועצה.

איתן כבל: איפה היה היועץ המשפטי לממשלה עד עכשיו?

איתן כבל: סליחה, סליחה.

איתן כבל: למה אני זה שצריך לחטוף את הנזיפות?

איתן כבל: אני לא הדרג המבצע.

איתן כבל: איפה הייתם כולכם?

איתן כבל: איפה?

איתן כבל: למה לא צעקתם?

איתן כבל: למה לא אמרתם שתתפטרו אם לא תקום מועצה עד עכשיו?

איתן כבל: כולנו נראים כך.

<דנה נויפלד: אפשר, היושב-ראש?

<דנה נויפלד: יש פה שתי סוגיות שהתערבבו להן יחד.

<דנה נויפלד: יש את השאלה איך מתגברים על הקוורום הראשוני ויש מתן הוראה בחוק בציווי למנות עד יום זה וזה.

<דנה נויפלד: פתרון הבעיה שהצבת הוא בזה שהשר יהיה רשאי למנות גם מועצה בת 10 חברים ולא בת 12 חברים.

<דנה נויפלד: זה נותן את הפתרון למה שביקשת, מבלי לבוא ולומר באופן ציווי בתוך החוק, שהחוק אומר שעד יום זה וזה ימנה השר.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': למה זה מפריע לך?

איתן כבל: זה בסדר, זה בסדר.

<דנה נויפלד: זה הפתרון.

<דנה נויפלד: הבעיה שרציתם להתגבר עליה, אתי, היא לא הייתה לתת פתרון - - -

<אלידור בליטנר: - - מדברים על ועדה מקוטעת בשעת לידתה.

<אלידור בליטנר: וזו בעיה שונה ממה שעכשיו מוצע כאן, שלמנות את חברי המועצה ביום מסוים.

איתן כבל: דנה, עכשיו עוד פעם נחפור את זה?

איתן כבל: קיבלתי את עמדתך לגבי ההצעה שלך, שיתאפשר לו למנות - - -

עיסאווי פריג': אנחנו מדברים על שר התקשורת שעד עכשיו לא מינה שר כלכלה ולא שר חוץ ולא שר אחר.

עיסאווי פריג': איך תוודא שימנה?

איתן כבל: מה אני אעשה?

איתן כבל: מה זה משנה עכשיו?

<אתי בנדלר: אני רק רוצה לשאול את מנכ"ל משרד התקשורת, שהצהיר גם בעבר יותר מאשר פעם אחת בפני הוועדה, שעניין מינוי המועצה הוא אוטוטו, האם כשנכתוב עכשיו בחוק שעל אף האמור בסעיף כך וכך, השר ימנה מועצה של 10 חברים?

<שלמה פילבר: אנחנו נכבד את זה.

<שלמה פילבר: רק כדי שתביני עד כמה זה היה מסוכן, מה שהלכתם לעשות עכשיו.

<שלמה פילבר: אנחנו הרי דנים בכובע אחר בעוד שבוע על "ברית המועצות".

<שלמה פילבר: לפי מה שרציתם עכשיו לחוקק, יכולנו מתוך 11 חברי הוועדה למנות 5 שנוחים לנו, להתחיל לרוץ.

<שלמה פילבר: זאת הסכנה שבעניין.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל, תסתכל לי שנייה בעיניים.

איתן כבל: אתה ואני הולכים יד ביד.

איתן כבל: אנחנו לא מרמים אחד את השני.

איתן כבל: הדוגמה הזאת היא כאילו אנחנו מרמים.

איתן כבל: אנחנו באים למקום הזה לא מתוך תוכן של רמאות אלא מתוך רצון שהמערכות, למען השם - - - אז קיבלתי את ההצעה של דנה שעושה שכל בעניין הזה.

איתן כבל: אני מודה, יותר מההצעה שלנו.

איתן כבל: אני מקבל את זה.

איתן כבל: אין כאן רצון לשכב על הגדר אלא באמת לקדם את התהליך.

איתן כבל: בבקשה, גברתי, נמשיך ונצביע על זה.

<שלמה פילבר: המילה "בשקידה" לא רלוונטית לשר.

<אתי בנדלר: על מנת שיפעל להשלים את הרכב המועצה ל-12 חברים.

קארין אלהרר: אם אני מבינה נכון, 10 כבר עברו את ועדת גילאור.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: עברו הכול, הכול.

קארין אלהרר: זאת אומרת שמחר בבוקר אפשר להקים את המועצה.

איתן כבל: נכון.

קארין אלהרר: אם ככה, אדוני, אני שואלת מדוע צריך את סעיף 5 לתיקון המוצע.

קארין אלהרר: בתיקון של סעיף 95, במקום "שנה" יבוא "שנתיים".

<דנה נויפלד: זה לא בגלל המועצה.

<דנה נויפלד: הסיבה שסעיף 5 הוכנס – את הפסדת את תחילת הדיון – הם מכיוון שהליכי ההקמה הם הליכים שייקחו זמן בגלל שלא ייקלטו כל העובדים מיד, בגלל שמקצרים את לוחות הזמנים וההקמה תיקח זמן.

קארין אלהרר: דנה, אם את זוכרת, כל המטרה הייתה לתת למנכ"ל החדש לבנות את התאגיד על-פי שיקול דעתו, נכון?

<דנה נויפלד: חברת הכנסת, התהליך של הקמת התאגיד כבר החל ויש תהליכים שכבר החלו, כולל דיונים שהחלו מול כלל הגופים, כולל ההסתדרות.

<דנה נויפלד: ולכן, הכוונה הייתה לתת לו להשלים - - -

עיסאווי פריג': אבל המנכ"ל אמר שהמועצה רשאית לפטר את המנכ"ל הזמני בכל עת.

איתן כבל: חברים, זה חלק שכבר התקדמנו בו, כבר סיכמנו אותו.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, לא הבנתי את הטיעון לשאלה למה צריך להאריך את זה לשנתיים, אם ככה.

איתן כבל: כי הוא אמר שתהליכי ההקמה הנדרשים מבחינתו הם שנתיים.

איתן כבל: חברים, זאת לא הבעיה שלנו.

איתן כבל: כבר סיימנו את זה.

קארין אלהרר: אני חושבת שאלדד עושה עבודה מצוינת, אבל אני לא מצליחה להבין - - -

<יאיר טרצ'יצקי: לא דובר במקור על זה ש - - -

איתן כבל: חברים, חברים, אני כבר התקדמתי, בכל הכבוד.

איתן כבל: אמר היושב-ראש שהמועצה תבוא, תחליט שהוא לא עושה את עבודתו כמו שצריך, או תחליט שהיא רוצה למנות מנכ"ל?

איתן כבל: היא הסוברנית.

איתן כבל: חברים, אני לא נכנס לזה.

<קריאה: זה גם מה שיקרה.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: אין בעיה.

איתן כבל: מצוין.

<אתי בנדלר: לסעיף הזה אני רוצה לומר "ובלבד שיפעל להשלים בהקדם האפשרי את הרכב המועצה ל-12 חברים".

<אתי בנדלר: אני חושבת שזה בסדר.

<אתי בנדלר: במקביל אנחנו נתקן גם את סעיף 18 כדי שהם ייחשבו למינוי חסר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מי בעד התוספת שהועלתה על-ידי היועצת המשפטית והוקראה על-ידה?

איתן כבל: בעד התוספת – פה אחד

איתן כבל: התוספת נתקבלה.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: לפרוטוקול, חברת הכנסת קארין אלהרר מצביעה במקום חבר הכנסת יעקב פרי.

איתן כבל: הלאה.

<חנה שניצר: יש כאן תיקון לסעיף 96(א) ו-(ב) וגם בהמשך של כל סעיף 96, שישקף את ההסכמות של 450 ו-51%.

<חנה שניצר: אני אקרא את זה.

<דנה נויפלד: אנחנו חושבים שנכון קודם לסיים הכול.

איתן כבל: חברים יקרים, תנו לי לסיים את העניין.

איתן כבל: תקראי, בבקשה.

<חנה שניצר: סעיף 96(א) "עד ליום התחילה יציע המנהל הכללי הזמני לעובדים של רשות השידור משרות בתאגיד בהיקף השווה או ל-450 משרות מלאות או ל-51% משיא כוח האדם של התאגיד, לפי הגבוה ביניהם".

<חנה שניצר: בהמשך כתוב "בהתאם לאישור הראשון של המועצה לפי סעיף 11(5) להתקבל כעובדים בתאגיד השידור הישראלי ולא תחול על קבלת עובדים של רשות השידור לפי סעיף קטן זה חובת מכרז".

<דנה נויפלד: אנחנו לא מכירים את הנוסח הזה.

<דנה נויפלד: לא ראינו את הנוסח.

<אבי ניסנקורן: דרך אגב, אתם התחייבתם להביא נוסח.

<אבי ניסנקורן: זה הנוסח, מה ההבדל?

<דנה נויפלד: אני לא מכירה את הנוסח הזה.

<דנה נויפלד: אני לא אומרת שהוא לא טוב.

<דנה נויפלד: יכול להיות שהוא מעולה.

עיסאווי פריג': מה מוגדר כשיא כוח אדם?

<חנה שניצר: הוא מפנה למה שהמועצה קבעה.

איתן כבל: חברים, קודם כל בואו נרגיע.

איתן כבל: אני אומר את זה לך, אסף, ולכולנו.

איתן כבל: אבי יושב פה, יושב-ראש ההסתדרות, יושב פה מהבוקר כדי להגיע לסעיף הזה, אוקיי?

איתן כבל: אני כבר אמרתי שאנחנו לא נסיים את הדיון היום ונשאיר אותו ליום שלישי, להשלמה.

איתן כבל: אני לא מתכוון להביא לפה גם ביום שלישי הקרוב את יושב-ראש ההסתדרות שביקש לבוא.

איתן כבל: אני לא מתכוון לגנוב את החוק ואם לא תהיה הסכמה בסוף, אני לא אתקדם אם אין הסכמות.

איתן כבל: לכן אני אומר את זה גם לך, אסף.

איתן כבל: אני לא מכופף פה ידיים.

איתן כבל: אני מביא את החוק הזה ב-ה-ס-כ-מ-ה, אדוני המנכ"ל.

איתן כבל: כבר סיכמנו בתוך החדר את כל הדברים.

איתן כבל: כל רגע אתם באים ומעמידים אותי במצב של – אולי תודיעו לי את הכול בדקה וזהו?

איתן כבל: לכן אני אומר שאני לא מתכוון להתקדם.

איתן כבל: אני רוצה את הדברים פה.

איתן כבל: במקרה הגרוע, נצביע על העיקרון והניסוח, כמו שעושים תמיד – לא תמיד צריך לדעת את הרזולוציה.

איתן כבל: יש הסכמה על העקרונות.

איתן כבל: אני מבין את מה שאתם אומרים.

איתן כבל: אני לא אחראי על כולם, להעביר, לא להעביר, כן להעביר.

<אבי ניסנקורן: אני רוצה להסביר משהו.

<אבי ניסנקורן: עשינו פה משהו מאד מאד פשוט.

<אבי ניסנקורן: הנוסח שסגרנו עם משרד האוצר בסוף השבוע שעבר, עם הממונה על השכר, זה הנוסח שחנה קראה.

<אבי ניסנקורן: הוא לא שונה.

<דנה נויפלד: אני לא אומרת שלא.

איתן כבל: היא לא אומרת שלא.

<אבי ניסנקורן: זה הנוסח שסגרנו עם משרד האוצר.

<אבי ניסנקורן: זה הנוסח שמופיע בהסכם.

איתן כבל: אני מציע את הדבר הבא – אנחנו נצביע על הנוסח.

איתן כבל: אני מתחייב שאם תהיה איזושהי בעיה, אני אגיש את הבקשה לדיון חוזר.

<אורי אפלבוים: אפשר לומר משהו?

<אורי אפלבוים: אני מהלשכה המשפטית של הממונה על השכר.

<אורי אפלבוים: כמי שמלווה את התהליך הזה כבר כמה שנים, גם בכל הפעמים שחתמנו מסמכי עקרונות וגם כשעשינו תיקוני חקיקה – אדוני מכיר את זה מלפני שנתיים – הראינו אחד לשני גם את הנוסחים והיינו סגורים ביחד על הנוסחים של החוק.

<אבי ניסנקורן: אבל זה הנוסח שמופיע בהסכם.

<אורי אפלבוים: מסמך העקרונות שהוא עוד לא חתום, יש בו איזשהו נוסח שהוא יותר כללי ומשקף את ההבנות, אבל זה עדיין לא מותאם לנוסח המדויק שצריך להופיע בחקיקה.

<אבי ניסנקורן: למה?

<אבי ניסנקורן: למה?

<אורי אפלבוים: אני רק רוצה לסיים במשפט.

<אורי אפלבוים: הדבר היחיד שאני מבקש הוא שכמו שעשינו עד עכשיו בהכול, שישבנו על הנוסחים גם של מסמכי העקרונות וגם של החוק, שגם עכשיו נשב ונראה שאנחנו מתואמים מבחינת נוסח.

<אבי ניסנקורן: מה הפער?

<אבי ניסנקורן: אני לא מבין את הפער.

<אורי אפלבוים: היועצת המשפטית של משרד התקשורת אפילו לא מכירה את הנוסח.

איתן כבל: סליחה, יכולתי להגיד לך שהיה תפקידכם להפיץ את זה בין כולם.

איתן כבל: אני לא עובד אצל אף אחד.

איתן כבל: סליחה, אני רוצה להגיד פה את הדבר הבא והתחייבתי לפרוטוקול.

איתן כבל: בשביל זה באנו לדיון הזה.

איתן כבל: אי-החתימה לא נבע מהסעיף הזה אלא מסעיף מיקור חוץ ובגלל זה חיקה לא חתם עליו.

איתן כבל: אני חוזר ואומר שאני מעלה להצבעה כי אני רוצה שתנוח דעתנו פה כולנו.

איתן כבל: כל אחד קיבל את ליטרת הבשר שלו.

איתן כבל: אם נגיע לאי-הבנה, אני אגיש בקשה לדיון חוזר, לרביזיה.

איתן כבל: אני לא גונב.

<אורי אפלבוים: אנחנו נקרא את מה שעשינו בהתאם להסכמות.

איתן כבל: בבקשה, בסדר.

איתן כבל: בואו נשמע את הנוסח שלו.

<דנה נויפלד: זה נוסח שהוא משולב.

<אורי אפלבוים: 96(א) "עד ליום התחילה יציע המנהל הכללי הזמני לעובדים של רשות השידור משרות בתאגיד בהיקף של 450 משרות מלאות או למספר עובדים השווה ל-51% משיא כוח האדם בתאגיד השידור הישראלי, בהתאם לאישור הראשון של המועצה לפי סעיף 11(5), לפי הגבוה מביניהם, להתקבל כעובדים בתאגיד השידור הישראלי ולא תחול על קבלת עובדים לפי סעיף קטן זה חובת המכרז.

<אבי ניסנקורן: מסכים.

<קריאה: זה אותו דבר.

<לילך גבאי שזר: מה עם הטלוויזיה החינוכית?

<לילך גבאי שזר: לא, זה לא פייר.

<דנה נויפלד: אולי נקרא את הכול כדי שתהיה תמונה מלאה?

<אבי ניסנקורן: תקראו את הכול.

<אבי ניסנקורן: כן.

<אורי אפלבוים: אני אקרא את (ב) "מיום שישה חודשים מיום התחילה תשוב המועצה ותאשר את שיא כוח האדם לפי סעיף 11(5).

<אורי אפלבוים: עלה שיא כוח האדם ביחס לשיא כוח האדם הקודם שנקבע לפי סעיף קטן (א) והציע המנהל הכללי הזמני של התאגיד היקף של 450 משרות בדיוק לעובדי רשות השידור לפי סעיף קטן (א), יציע המנהל הכללי הזמני בתוך שלושים ימים מיום האישור החדש כאמור למספר עובדים נוספים של רשות השידור, כך שיוצע בסך הכול למספר השווה ל-51% משיא כוח האדם החדש שנקבע להתקבל כעובדים בתאגיד השידור הישראלי ולא תחול על קבלת עובדים לפי סעיף קטן זה חובת המכרז".

<אתי בנדלר: אני מבקשת שתעבירו לי בכתב את הנוסח עוד היום.

<אבי ניסנקורן: לעניין פטור ממכרז צריך להשאיר גם את האפשרות לפטור בעתיד לעובדי הטלוויזיה החינוכית.

<אבי ניסנקורן: החוק המקורי נתן פטור גורף לכולם אז צריך להוסיף את זה.

איתן כבל: דנה, אין בעיה, לדעתי.

<אתי בנדלר: זה בסעיף קטן (ג).

איתן כבל: אסף, לא צריכה להיות בעיה.

איתן כבל: אין בעיה.

איתן כבל: אוקיי, אוקיי.

איתן כבל: אני מעלה להצבעה את הנוסח כפי שקרא אותו אורי אפלבוים.

איתן כבל: אורי, באחריותך להעביר את הנוסח.

<דנה נויפלד: רגע, אני רוצה להגיד משהו.

<דנה נויפלד: בגלל שאנחנו לא עובדים ככה בדרך כלל – בדרך כלל אנחנו מעבירים לראות מראש - - -

איתן כבל: מקובל, ברור, אוקיי.

איתן כבל: דנה, אמרתי יותר מזה שאם ואם, אני אגיש רביזיה.

<אורי אפלבוים: שלא יעברו מעבר לסעיף 96 כי יש תיקונים גם בהמשך.

איתן כבל: אבל אלה תיקונים של התאמה.

איתן כבל: אז תקרא את הכול.

איתן כבל: אני מניח שאלה התאמות.

<דנה נויפלד: אנחנו נבדוק אם צריך לעשות התאמה גם לסעיף קטן (ה).

איתן כבל: בסדר.

<אתי בנדלר: מה שברור הוא שב-(ד) צריך למחוק את הטלוויזיה החינוכית.

<אורי אפלבוים: נעביר את כל סעיף 96 מעודכן כך שהטלוויזיה הלימודית תישאר עם פטור ממכרז, אבל לא להצעה הראשונה.

עיסאווי פריג': אתי, לפי מטב זכרוני, בחוק יש מגבלה של 400 עובדים.

איתן כבל: עזוב, אל תפתח את זה.

איתן כבל: לא נוגע.

איתן כבל: לא נוגע.

איתן כבל: עיסאווי, כבר ישבנו את כל הזמן הזה וזה לא נעלם מעינינו.

איתן כבל: גם זה היה חלק מהזמן.

איתן כבל: לא, לא, תאמין לי, אנחנו כבר אחרי.

איתן כבל: ברשותכם, סעיף 96 על כל התוספות שלו, (א), (ב), (ג), (ד) ו-(ה), אני מעלה אותו להצבעה עם התיקונים, עם התוספות ועם שינויי הנוסח הנדרשים בהתאם לשינויים הנובעים מהסעיף הזה.

איתן כבל: בי בעד, ירים את ידו.

איתן כבל: בעד סעיף 96 עם השינויים והתוספות – פה אחד

איתן כבל: סעיף 96 עם השינויים והתוספות נתקבל.

איתן כבל: אושר, יפה מאד.

איתן כבל: תודה.

<לילך גבאי שזר: אני בעד לשריין גם לעובדי הטלוויזיה החינוכית מקום.

<לילך גבאי שזר: אני לא חושבת מדוע לא.

<לילך גבאי שזר: מדוע אי אפשר לשריין מקום.

איתן כבל: נגיע גם לזה.

איתן כבל: תמשיכי.

<חגית ברוק: 6.

<חגית ברוק: "בסעיף 120 לחוק העיקרי, במקום "ביום התחילה" יבוא "שנה ושלושה חודשים לאחר יום התחילה (בסימן זה – יום המעבר), והחל ביום המעבר יקיים תאגיד השידור הישראלי שידורים בערוץ לילדים ולנוער כאמור בסעיף 63(ב)(2)".

<אתי בנדלר: האם במקום "שנה ושלושה חודשים" אפשר לנקוב תאריך?

<אתי בנדלר: למה לא?

<שלמה פילבר: זאת הייתה התעקשות של שר החינוך ואנשיו, שזה יהיה שנה ושלושה חודשים מיום התחילה.

<קריאה: במקרה שיום התחילה יתאחר.

<אתי בנדלר: זה בדיוק העניין.

<אתי בנדלר: אדוני, תשומת לבך.

<אתי בנדלר: אני חשדתי משום מה.

<אתי בנדלר: מוצע כאן שתאריך המעבר של הטלוויזיה החינוכית יהיה שנה ושלושה חודשים מיום התחילה, כשיום התחילה, אנחנו יודעים, מדובר על 30 בספטמבר.

<אתי בנדלר: דהיינו, זה יוצא 1 בינואר 2018.

<אתי בנדלר: שאלתי האם אפשר לנקוב בתאריך המעבר של הטלוויזיה החינוכית, כך שהיא תיכלל בשידורי התאגיד הציבורי ב-1 בינואר 2018.

<אתי בנדלר: התשובה שניתנה היא: לא.

<אתי בנדלר: מדוע?

<אתי בנדלר: שר החינוך התעקש לכתוב את זה ככה.

<אתי בנדלר: וכל-כך למה?

<אתי בנדלר: מחשש שמא ישונה תאריך התחילה, וזה אחרי שהיו כאן אין סוף הצהרות, לפחות היום, שלא יהיה שינוי נוסף בתאריך התחילה.

<שלמה פילבר: זה בסדר גמור.

<שלמה פילבר: הוא מצטרף לקבוצה שמנסה שלו זה לא יקרה.

<שלמה פילבר: לא קרה כלום.

עיסאווי פריג': אם כך אני מבין שבנט רוצה להשתלט על החינוכית והעובדים אמורים לשלם את המחיר.

עיסאווי פריג': להעביר את זה אליו.

עיסאווי פריג': זה לחנך את הציבור.

עיסאווי פריג': אני מבין אותו.

עיסאווי פריג': אם זה ככה, זאת המסקנה שאני מבין וזה צריך להיות מונח לפנינו.

איתן כבל: חברים, ייאמר לזכותו של בנט שהוא לא הכחיש.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': לאור העובדה הזו אנחנו צריכים להחליט.

איתן כבל: ברור.

עיסאווי פריג': אבל עכשיו העובדים ישלמו את המחיר.

איתן כבל: ההפך, לא נכון.

איתן כבל: זה נדחה, עיסאווי.

<אתי בנדלר: מה הרעיון?

<אתי בנדלר: אולי מישהו יכול להסביר את הרעיון?

<אתי בנדלר: מדוע בדיוק שנה ושלושה חודשים אחרי תאריך התחילה?

<שלמה פילבר: היו דיונים ארוכים עם שר החינוך בניסיון למנוע את מהלך הדחייה הזאת ולא הצלחנו.

<שלמה פילבר: חלק מהדיונים היו בסוף על זה שזה כן יהיה לתקופה קצובה.

<שלמה פילבר: התקופה הקצובה נקבעה לשנה ושלושה חודשים.

<שלמה פילבר: הם רוצים לשמור לעצמם את האופציה שבמידה ובאמת נגיש הארכה, גם זה יוארך.

<אתי בנדלר: הרי אם תגישו הארכה אפשר לשנות גם את התאריך הזה.

<שלמה פילבר: נכון, נכון.

איתן כבל: חברים יקרים, אני רוצה להגיד לעובדי החינוכית.

איתן כבל: אני לא רוצה לפתוח את זה, אבל הרי ברור שתהליך ההוצאה שלכם גם נותן לכם סיכוי.

איתן כבל: צריך גם להגיד את זה.

איתן כבל: אני לא יכול לקבוע סיכוי על-פי זהות השר הממונה.

איתן כבל: היום זה שר כזה ומחר זה יכול להיות שר אחר.

עיסאווי פריג': אתה מהמר על עתידם?

איתן כבל: נהפוך הוא.

איתן כבל: אם הייתי אומר להם שזה יהיה המצב והם לא יהיו חלק - - -

<שלמה פילבר: זה מה שהם רצו.

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: עיסאווי, אני רוצה להזכיר לך את כל השיחות שהתנהלו פה לצאת מתוך רשות השידור.

איתן כבל: אני אומר שיש פה יותר סיכוי מסיכון עבורכם.

איתן כבל: אז אני לא מציע לכולנו, וזה לא קשור עכשיו לשאלות הפוליטיות.

איתן כבל: אני מדבר בשאלות המקצועיות.

איתן כבל: היום זה בנט ומישהו זה לא מוצא חן בעיניו.

איתן כבל: אחרים, הוא מוצא חן בעיניהם.

איתן כבל: יכול להיות שמחר זה הפוך.

איתן כבל: למה להיכנס לפינה הזו?

<שלמה פילבר: זה היה הפוך.

<שלמה פילבר: השר פירון ויתר על החינוכית ועשה דיל ועכשיו בנט מחזיר אותו.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: אני חושב שבעניין הזה נפתח להם סיכוי יותר מאשר סיכון.

<לילך גבאי שזר: בואו נשנה את ה-2018 ל-2020.

איתן כבל: אני לא רוצה להיכנס לזה.

איתן כבל: הרי מה העניין?

איתן כבל: יביאו את זה.

איתן כבל: הם במשא ומתן ואני לא רוצה להיכנס לתוך התהליך הזה.

איתן כבל: גברתי, אני רוצה להעלות את זה להצבעה כמו שזה.

עיסאווי פריג': לפני כן, לגבי מה ששאלה אתי שלא רצו לציין תאריך לועזי.

עיסאווי פריג': לא הבנתי.

<אתי בנדלר: גם לא עברי.

<אתי בנדלר: הם לא רוצים לכתוב תאריך.

<אתי בנדלר: הם רוצים לכתוב שתאריך המעבר של הטלוויזיה החינוכית יהיה שנה ושלושה חודשים לאחר תחילת שידורי התאגיד הציבורי החדש.

איתן כבל: הם יביאו את זה, יסיימו את המשא ומתן ביניהם ואולי בנט בכלל יעזוב את הממשלה.

איתן כבל: אני לא יודע.

איתן כבל: אולי אתם תצטרפו.

איתן כבל: תודה, מי בעד הסעיף ירים את ידו.

איתן כבל: בעד סעיף 6 – פה אחד

איתן כבל: סעיף 6 נתקבל.

איתן כבל: הסעיף אושר.

<אלדד קובלנץ: חבר הכנסת כבל, עלינו על משהו שאנחנו ממש חייבים להגיד אותו בקשר לסעיף הראשון של הקיצוץ בתקציב.

<אלדד קובלנץ: סמנכ"ל הכספים שלי, בבקשה.

עיסאווי פריג': ה-40 מיליון של החינוכית.

<רן היילפרן: זה על הדרך.

<רן היילפרן: לתאגיד אושרו 665 מיליון שקל לשנתיים ומהשנה השלישית 650.

<רן היילפרן: על הדרך בתיקונים זה הפך להיות מצב שהתאגיד מפסיד כסף, סדר גודל של 11 מיליון שקל בגלל ששנה ושלושה חודשים יש ירידה.

<רן היילפרן: אני אנסה להסביר את זה לא במספרים.

איתן כבל: יש לי הצעה.

איתן כבל: אני מבין את מה שאתה אומר ואני לא יודע להגיד לך את זה עכשיו.

איתן כבל: אסף גם לא יודע, אלא אם כן אתה מביא את זה כבר אחרי ששוחחתם.

<רן היילפרן: שוחחנו כבר.

איתן כבל: חברים יקרים, מכיוון שאני לא מסכם היום את כל הדיון, תינתן לכם האפשרות להתכנס ביניכם, לדבר ביניכם.

איתן כבל: אני מעדיף שתבואו אלינו בהסכמה.

איתן כבל: זה נשמע לי כאילו להכריע בין פלוס ומינוס.

איתן כבל: זה לא לעניין.

איתן כבל: אני מציע שתשבו ביניכם, תגיעו ביניכם להבנות ואם לא תותירו בפנינו את הבררה, נכריע.

איתן כבל: אל תשאירו את זה בפנינו.

עיסאווי פריג': אני מבקש דיון חוזר לסעיף 3 בהמשך למה שנאמר.

עיסאווי פריג': הוא צודק.

איתן כבל: לא אמרתי שלא.

איתן כבל: אני לא מתווכח.

איתן כבל: אמרתי שאני לא מצביע על זה עכשיו.

עיסאווי פריג': כבר הצבענו על הסעיף ואישרנו אותו.

איתן כבל: אני חוזר ואומר לך שיביאו ביניהם את הדברים בהסכמה.

איתן כבל: אם לא, נכריע.

איתן כבל: נפתח את זה בכל מקרה.

<אתי בנדלר: אדוני, אני מציעה בכל זאת שתהיה כבר בקשה לדיון מחדש כדי שלא יהיה צורך מחר לבקש.

<אתי בנדלר: הוא יכול תמיד לחזור בו.

איתן כבל: היא צודקת.

איתן כבל: זה טכני כדי שנוכל לטפל בעניין.

איתן כבל: דנה, מה עוד נשאר לנו?

איתן כבל: אני רוצה להגיע למיקור חוץ.

<חגית ברוק: עכשיו יש סעיפים טכניים שדוחים את מועד סיום - - -

<דנה נויפלד: אתה רוצה לקפוץ למיקור חוץ?

<דנה נויפלד: אם זה טכני, אפשר לרוץ עם הסעיפים ברצף.

איתן כבל: תרוצו עם הסעיפים.

איתן כבל: בסדר.

<חגית ברוק: 7.

<חגית ברוק: בסעיף 121 לחוק העיקרי – בסעיף קטן (א), במקום "ביום התחילה" יבוא "ביום המעבר"; בסעיף קטן (ב), במקום "יום התחילה, יבוא "יום המעבר" ובמקום "ליום התחילה" יבוא "ליום המעבר".

<חגית ברוק: 8.

<חגית ברוק: בסעיף 122 לחוק העיקרי, במקום "ביום התחילה" יבוא "ביום המעבר".

עיסאווי פריג': זה הארכיון של הלימודית, נכון?

עיסאווי פריג': יש לי שאלה על הארכיון.

עיסאווי פריג': אתה זוכר שלפני חודש-חודש וחצי קיימנו דיון בוועדת הכלכלה על הארכיון וסיכמנו דברים עם האוצר?

עיסאווי פריג': רציתי להבין מהאוצר איפה זה עומד.

עיסאווי פריג': בדקתי – גורנישט.

איתן כבל: סליחה, זה לא נכון.

איתן כבל: קיימנו דיון, יש תהליך שעובדים עליו.

<אתי בנדלר: המכרז כבר היה אמור להסתיים, לדעתי.

איתן כבל: כן, כן.

<אלדד קובלנץ: דחינו אותו לבקשת השוק של חברות ישראליות שביקשו להתמודד.

איתן כבל: אני יכול לומר לכם שאני מלווה את זה באופן אישי.

איתן כבל: יש חובת דיווח ואני ממש ממש על העניין הזה.

איתן כבל: דרך אגב, זה כבר היה אמור להסתיים.

איתן כבל: פנו אליי ואני הפניתי את זה אפילו לתאגיד.

איתן כבל: הייתה פנייה של חברות ישראליות שטענו שלא מתאפשר להן והן רוצות להיות חלק מזה.

איתן כבל: כפי שנאמר כאן, הן הודיעו לי שמאפשרים להן להיכנס לתוך המכרז, אבל הלוואי וכל הדברים האחרים כבר היו בתהליך כמו העניין הזה.

<קריאה: הסעיף הזה מדבר על ארכיון הטלוויזיה החינוכית ולא על ארכיון רשות השידור.

איתן כבל: בוודאי, דיברתי על העניין הכללי.

איתן כבל: פה זאת רק התאמה.

איתן כבל: בבקשה, מי בעד סעיפים 7 ו-8?

איתן כבל: בעד סעיפים 8-7 – פה אחד

איתן כבל: סעיפים 8-7 נתקבלו.

איתן כבל: הסעיפים אושרו.

איתן כבל: סעיף 9, בבקשה.

העיקרי יבוא: "תיקון חוק זכויות מבצעים ומשדרים" 132.

העיקרי יבוא: בחוק זכויות מבצעים ומשדרים, התשמ"ד-1984, בסעיף 2(3)(א) – במקום "רשות השידור" יבוא "תאגיד השידור הישראלי" המילים "הטלוויזיה הלימודית" – יימחקו.

העיקרי יבוא: "

עיסאווי פריג': זה תיקון אקוניס.

<חגית ברוק: זה תיקון שנועד לאפשר את הכניסה המאוחרת של מחיקת הטלוויזיה הלימודית לתוקף.

<חגית ברוק: בתיקון העקיף הזה אנחנו מחליפים את שני המינוחים "רשות השידור" ו"הטלוויזיה החינוכית" במינוח "תאגיד השידור הישראלי".

<חגית ברוק: יום התחילה של התאגיד מוקדם ליום הפסקת שידורי החינוכית, ולכן אנחנו מפצלים את זה כדי שנוכל לקבוע ש-132 פסקה (2) נכנס לתוקף רק ביום המעבר, כלומר ב-1 בינואר 2018.

<חגית ברוק: זאת טכניקה חקיקתית להכנסה לתוקף של התיקון העקיף במועד המעבר.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: נצביע על סעיף 9.

איתן כבל: בעד סעיף 9 – פה אחד

איתן כבל: סעיף 9 נתקבל.

איתן כבל: סעיף 9 אושר.

איתן כבל: סעיף 10, בבקשה.

<חגית ברוק: 10.

<חגית ברוק: "תיקון 135.

<חגית ברוק: בסעיף 135 לחוק העיקרי – פסקאות (2) עד (4) – יימחקו;

משנה יבוא: בסעיף קטן (א) – במקום "פעילותן" יבוא "פעילותם" ובמקום "רשות השידור" יבוא "תאגיד השידור הישראלי"; המילים "הטלוויזיה הלימודית" – יימחקו.

משנה יבוא: "

במקום פסקה  יבוא: "(8) בסעיף 112(2) – במקום "רשות השידור" יבוא "תאגיד השידור הישראלי"; המילים "הטלוויזיה הלימודית" – יימחקו.

במקום פסקה  יבוא: "

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: בעד סעיף 10 – פה אחד

איתן כבל: סעיף 10 נתקבל.

איתן כבל: תודה, אושר.

<אתי בנדלר: אתם בטוחים שלא צריכים את הטלוויזיה החינוכית בוועדת התיאום?

<חגית ברוק: היא בפנים.

<חגית ברוק: זה רק מכניס את זה לתוקף ביום המעבר.

<חגית ברוק: זה הפיצול שיש בסעיף 8.

איתן כבל: דנה, איזה סעיפים אמרתם שאתם רוצים להשאיר אותם פתוחים?

איתן כבל: כבר הגעתם להבנות?

איתן כבל: אוקיי, בסדר.

איתן כבל: ממשיכים.

<דנה נויפלד: זה 96.

איתן כבל: זה בסדר, הצבענו.

איתן כבל: זה התאמות.

איתן כבל: זה משהו אחר.

איתן כבל: נעבור לסעיף הבא.

פרק י"ח: הוראת שעה לעניין המשך שידורי הטלוויזיה הלימודית עד יום המעבר.

פרק י"ח: 148.

פרק י"ח: בתקופה שמיום התחילה עד יום המעבר, כמשמעותו בסעיף 120, יחולו הוראות אלה: (1) הטלוויזיה הלימודית תשדר תכניות לימודיות, חינוכיות ובתחומי התרבות, ההעשרה והחברה ולא תשדר שידורי חדשות ותכניות בענייני היום; (2) סעיף 6(א)(4) לחוק הפצת שידורים באמצעות תחנות שידור ספרתיות, התשע"ב-2012, ייקרא כאילו במקום "שלושה ערוצי טלוויזיה" נאמר "שני ערוצי טלוויזיה".

<דנה נויפלד: אני רוצה להתחיל דווקא מהתיקון השני, שהוא יותר פשוט והוא התיקון הטכני.

<דנה נויפלד: התיקון הטכני הוא עיגון סוג השידורים שהטלוויזיה החינוכית יכולה לשדר.

<דנה נויפלד: היא תשדר תכניות לימודיות, חינוכיות בתחומי התרבות וההעשרה שבחברה, ולא תשדר שידורי חדשות ותכניות בענייני היום.

<דנה נויפלד: וזה הכול החל מיום התחילה.

עיסאווי פריג': לפי סעיף זה ובהמשך למה שדיברנו, אני מבין שהתכנית "ערב חדש" שמשודרת בחינוכית, הלכה הביתה, נכון?

עיסאווי פריג': ככה אני מבין.

עיסאווי פריג': יש לי בעיה עם זה.

עיסאווי פריג': אני רוצה אותה במסגרת החדשות שהתאגיד ימשיך לשדר.

איתן כבל: או שהיא תהיה או שהיא לא תהיה.

איתן כבל: או שיקימו משהו חדש.

איתן כבל: אתה לא יכול עכשיו מקצועית לכן ולהגיד להם איך יהיה הליין-אפ שלהם.

איתן כבל: אני עכשיו אקבע להם ליין-אפ?

עיסאווי פריג': ברגע שאנחנו מוותרים על התכניות האלה, זמן המסך לחדשות, אנחנו מחלישים את כל צפיית החדשות.

קארין אלהרר: מה זה נחשב?

קארין אלהרר: זה נחשב חדשות?

<שלמה פילבר: זה ענייני היום.

איתן כבל: זה לא חדשות.

איתן כבל: חדשות זה בשמונה או בשמונה וחצי או אם יש תכנית בבוקר, אז החדשות שם.

קארין אלהרר: אבל בתוך "ערב חדש" או "מבט שני" יש כתבות עיתונאיות שהן בגדר חדשות.

איתן כבל: בואי נחשוב על זה במושגים כאלה וגם היום, דרך אגב.

איתן כבל: ב"מבט שני" הם קונים תכניות גם מבחוץ, נכון?

<רותם אברוצקי: לא קונים תכניות.

<רותם אברוצקי: אפשר בפנים לשים כתבה מבחוץ, אבל התכנית - - -

איתן כבל: רותם, בחייך, אני גם קצת יודע.

איתן כבל: אני לא נגד.

איתן כבל: כבר תקופה ארוכה יש מי ששואל האם זאת הייתה האכסניה הנכונה ל"ערב חדש".

איתן כבל: היה ויכוח מאד גדול בעניין הזה כבר תקופה ארוכה מהמקום הכי מקצועי.

איתן כבל: יושבים כאן אנשים שמכירים את העניין הזה.

איתן כבל: אני אומר שהסעיף הזה מבחינתי הוא לא בעייתי.

עיסאווי פריג': אבל תדע שמוותרים על חדשות.

איתן כבל: זה לא חדשות.

עיסאווי פריג': זה כן חדשות.

איתן כבל: זה לא חדשות.

איתן כבל: ערוץ 2, יש לו תכנית בוקר?

איתן כבל: כל רבע שעה יש לו חדשות.

עיסאווי פריג': גבולי, גבולי.

<יאיר טרצ'יצקי: תכנית תחקירים.

איתן כבל: חברים יקרים, כבר הגעתם לתכנית תחקירים.

איתן כבל: עוד לא סיימנו את "ערב חדש" וכבר עברתם לתחקירים.

איתן כבל: יאיר, אני מנסה ללכת פרה-פרה.

<שלמה פילבר: רק לעדכן את הוועדה, אדוני היושב-ראש, בדיוק כמו שישב פה קודם יושב-ראש ההסתדרות ואתם הצגתם בתחילת הדיון, בבוקר, את הסיכומים וההבנות.

<שלמה פילבר: אני אשלים.

<שלמה פילבר: הסעיף הזה הוא חלק מהסיכומים וההבנות של כל התיקון שיש פה בנושא הטלוויזיה החינוכית, יחד עם תקציב ביניים, יחד עם מעבר עובדים ועם כל הדברים האחרים.

<שלמה פילבר: זה חלק מהסיכום.

<שלמה פילבר: זאת אומרת שאם הסעיף הזה יורד, גם ה-13%.

איתן כבל: נכון, הכול מתואם עם ההסתדרות ולא שאני פותח פה את הדברים.

איתן כבל: חברים יקרים, אני מעלה להצבעה את סעיף 148 על שני חלקיו.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: בעד סעיף 148 – פה אחד

איתן כבל: סעיף 148 נתקבל.

איתן כבל: תודה.

עיסאווי פריג': על סעיף 149 נטען אותה טענה.

איתן כבל: לא, לא, לא.

איתן כבל: עיסאווי, זה לא דומה בכלל.

איתן כבל: סעיף 148 אושר.

איתן כבל: סעיף 149.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל, אני רוצה לסיים כבר.

איתן כבל: בבקשה.

<שלמה פילבר: גם אנחנו.

<חגית ברוק: 149.

<חגית ברוק: הוראת שעה לעניין רכישת שידורי חדשות ותכניות בענייני היום.

<חגית ברוק: על אף האמור בסעיף 3 לתוספת, בתקופה שמיום התחילה עד תום שנתיים מהיום האמור רשאית חטיבת החדשות להקצות סכומים לרכישה של תכניות בענייני היום" – יש לנו כאן תיקון ואנחנו מורידים את המילים "שידורי חדשות", "באופן ובתנאים שעליהם יחליט מנהל חטיבת החדשות" וכאן יש לי תוספת: "למעט עבור מהדורת החדשות המרכזית וכל מהדורת חדשות אחרת ברדיו, בטלוויזיה או באינטרנט, ובלבד שלא יוקצו סכומים לרכישת שידורים כאמור מאת מורשה לשידורים כהגדרתו בסעיף 1 לחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, התש"ן-1990, או מאת בעל רישיון לשידורים או מפיק חדשות עצמאי כהגדרתם בסעיפים 1 ו-6כ2 לחוק התקשורת (בזק ושידורים), התשמ"ב-1982; על שידורים" – תיקון: זה לא שידורי חדשות "שרכשה חטיבת החדשות בהתאם לסעיף קטן זה יחול האמור בסעיף 47(ג).

<חגית ברוק: " מנהל חטיבת החדשות הוא העורך הראשי של השידורים האלה.

<אתי בנדלר: ושהוא יפעל באופן עצמאי.

<חגית ברוק: על אף הוראות סעיף קטן (א) רשאית המועצה להורות למנהל חטיבת החדשות לקיים שידורי" – אני מורידה את המילה "חדשות" "תכניות בענייני היום באופן עצמאי, לפני תום התקופה האמורה באותו סעיף קטן, אם נוכחה שחטיבת החדשות ערוכה לכך".

<שלמה פילבר: לפני שאתם מגיעים ללב הדיון ובשביל לשמור על כבודי וכבוד שר התקשורת, וכבוד דנה, שכתבה את העניין, אחרי שטינפו אותנו – סליחה על הביטוי – כבר שבוע ימים בכל מיני האשמות שווא, והרי זה הנוסח שהגשנו והוא לא שונה, רק להגדיר – אני רוצה את זה לפרוטוקול ולא לטוויטרים – שבעל רישיון לשידורים זה בעל רישיון לשידורי כבלים או בעל רישיון לשידורי לוויין לפי פרק ב(2) לחוק התקשורת.

<שלמה פילבר: זה אומר שכל מי שדיבר פה כל הזמן ובכל מיני מקומות ושלח כל מיני מכתבים לכל מיני חברי כנסת, אחרי שהוא עשה ייעוץ משפטי מאד מתוחכם, לא יודע לקרוא את החוק.

<שלמה פילבר: הוא הוכנס, אגב, לפי בקשתי, לדיון - - -

איתן כבל: ברשות

איתן כבל: כם, אני רוצה להבהיר כמה דברים.

איתן כבל: קודם כל, הסעיף הזה הוא לבקשתו של מנכ"ל התאגיד.

איתן כבל: הוא לא לבקשת אף גורם אחר.

איתן כבל: כן, זאת הבקשה של אלדד.

איתן כבל: הייתה בקשה של אלדד שסבר שכך ראוי לעבוד, מבחינתו, בתקופה הזאת.

איתן כבל: אני אומר לזכותו של מנכ"ל משרד התקשורת שאין לכל התהליך הזה שום קשר בשום פנים ואופן לכל מה שנאמר או נעשה.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה ברורה וכשצריך שהדברים ייאמרו, צריך לומר אותם.

<רותם אברוצקי: אז אולי אפשר לשמוע מה בדיוק - - -

איתן כבל: רותם, אל תנהל פה את הדיון.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר עוד נקודה.

איתן כבל: לא יהיה מיקור חוץ בשום פנים ואופן בכל מה שאנחנו מכנים בשם ח-ד-ש-ו-ת.

איתן כבל: חדשות ברדיו, חדשות בטלוויזיה.

קארין אלהרר: וכתבות תחקיר?

איתן כבל: עוד לא סיימתי.

איתן כבל: עוד לא סיימתי.

איתן כבל: סליחה, עוד לא סיימתי.

איתן כבל: את לא רצית שאני אפריע לך כשאת ניהלת את הדיונים שם.

קארין אלהרר: אוהו כמה הפרעתם.

איתן כבל: אז זה היה עקרוני.

קארין אלהרר: גם עכשיו, איתן.

איתן כבל: אני צוחק.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר הוא שכל מה שקשור לחדשות, כולל תחקירים במסגרת החדשות, כל פעולה שהיא חלק ממערכת החדשות, לא תהיה במיקור חוץ.

איתן כבל: את זה אנחנו אומרים בצורה ברורה.

איתן כבל: טלוויזיה, רדיו, אינטרנט.

עיסאווי פריג': אבל זה לא כתוב בחוק.

איתן כבל: אנחנו מוסיפים את זה עכשיו.

איתן כבל: מתקנים.

קארין אלהרר: רגע, אני רוצה שאלת חידוד.

קארין אלהרר: הבהרה.

קארין אלהרר: "מבט שני".

איתן כבל: תנו לי להתקדם, אלוהים.

איתן כבל: כל אחד כבר נשאל, כל אחד כבר קיבל את הלחישה לשאול.

קארין אלהרר: איזו לחישה?

איתן כבל: תנו לי לסיים.

קארין אלהרר: אף אחד לא לוחש לי.

איתן כבל: אני לא אמנע ממך מלהגיד.

איתן כבל: תני לי לסיים.

איתן כבל: בבקשה, קארין.

איתן כבל: אני שותק.

איתן כבל: תשאלי.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, בסוף, מבחינתי, חדשות זה לא הכותרת של התכנית.

קארין אלהרר: בעיני רוחנו, כשראינו את התאגיד הציבורי רצינו שיהיו גם כתבות תחקיר משמעותיות, מעמיקות.

קארין אלהרר: ולכן רצינו לתת עצמאות ועמדנו על זה.

קארין אלהרר: היה דיון נפרד על כך שלא יהיה מיקור חוץ לעיתונאים.

קארין אלהרר: לכן אני רוצה לקבל הבהרה האם כשאנחנו מדברים על חדשות אנחנו מדברים גם על כתבות תחקיר משמעותיות, שלא נכללות בתוך 50-40 דקות של חדשות כהגדרתן.

איתן כבל: אלדד, אתה מוכן לענות?

<אלדד קובלנץ: כן.

<אלדד קובלנץ: אני רק רוצה לציין שהבקשה הזאת נבעה, באמת, מסד הזמנים.

<אלדד קובלנץ: בעולם אוטופי הייתי שמח לקבל את השנתיים ולהקים את זה לפי הספר, אבל נוכח העובדה שהתקבל פה הפתרון הלא אידיאלי, אבל האופטימלי, בהינתן התקציב והרצון גם לסיים את הסאגה מול עובדי רשות השידור, שכבר יידעו מה עולה בגורלם, הוחלט על המתווה הזה.

<קריאה: תכנית כמו "מוסף" נכללת בזה?

<אלדד קובלנץ: לדעתי כן.

<אלדד קובלנץ: זאת תכנית בענייני היום.

<אלדד קובלנץ: כן, בהחלט.

<אלדד קובלנץ: אני מזכיר לכולכם שההסתדרות הסכימה לזה ואם רוצים לפתוח, אפשר לפתוח הכול עכשיו.

עיסאווי פריג': השיטה לא טובה.

עיסאווי פריג': פלבר התחיל לפניך ואתה חוזר.

עיסאווי פריג': זה חלק ואם אתם פותחים, נפתח את הכול.

איתן כבל: עיסאווי, חברים יקרים, הוא לא אמר את זה אפילו.

<שלמה פילבר: אני לא פתחתי.

<שלמה פילבר: רק עניתי לתחילת היום לאילן גילאון, שנתן פה כל מיני פרשנויות.

<שלמה פילבר: אמרתי לו שיקרא את החוק שוב.

קארין אלהרר: לא קיבלתי תשובה.

איתן כבל: הוא מנסה לתת לך.

איתן כבל: בבקשה.

<קריאה: גם "מבט שני" לא.

<אלדד קובלנץ: גם "מבט שני" שידרה לפני כמה שבועות לא במיקור חוץ אלא תוצרת חוץ.

<אלדד קובלנץ: זה בסדר גמור והשוק הפרטי יודע לעשות דוקומנטרים מעולים ואפילו יותר עצמאיים ממגזר ציבורי.

<אלדד קובלנץ: זה עניין של בלמים ואיזונים, כאשר הכוונה היא בהחלט שהתחקירים שלהם פילל המחוקק במקור ייעשו על-ידי חטיבת החדשות הפנימית.

איתן כבל: אני רוצה להדגיש שהעורך הראשי של כל התכניות האלה הוא העורך הראשי של החדשות על כל המשתמע מזה.

<יאיר טרצ'יצקי: עדיין לא מונה בכלל.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: ידוע לך על תכנית תחקירים שאושרה?

איתן כבל: אני לא יודע.

איתן כבל: אני בסך הכול מנסה להגיד את הדבר הבא: בעוד זה לא אמור לבוא גם במקום.

איתן כבל: יש כוח פנימי וזה לא שאנחנו באים ואומרים שמרגע זה כל דבר מוציאים החוצה.

איתן כבל: אנחנו מנסים לייצר פה סוג של איזונים.

<אתי בנדלר: ברשותך, כיוון שלא מצאנו דרך להגדיר חדשות לעומת תכניות בענייני היום, מה שמוצע כאן בסופו של דבר הוא שמהדורת החדשות המרכזית וכל מהדורות החדשות האחרות ברדיו, בטלוויזיה ובאינטרנט, הן אלו שיופקו בפנים.

<אתי בנדלר: אנחנו אומרים רק מה כן ולכאורה כל השאר לא.

<אתי בנדלר: אין כאן קו גבול ברור ואני רוצה שזה יהיה ברור.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: בבקשה, יוסי.

יוסי יונה: אני מבין את העניין של לדבר על ענייני היום, אבל ברור שזה לא יהיה בלתי סביר שענייני היום, באופן מלאכותי, יכללו חדשות.

יוסי יונה: ענייני היום זה החדשות בהגדרה.

יוסי יונה: אם כך, קיימת פה בעיה מאד מאד מהותית.

יוסי יונה: ענייני היום כוללים חדשות בהגדרה ולכן, אם אנחנו רוצים לומר משהו שלא יהיה חדשות, צריך להגדיר בחוק ולכתוב: למעט.

יוסי יונה: להגיד אפילו על דרך השלילה - - -

איתן כבל: יוסי, זה לא שלא ניסינו.

איתן כבל: ניסינו לטייב את העניין הזה ולעשות באמת הבחנה חדה עד כמה שניתן בין חדשות, מה שנקרא news לבין תכניות אקטואליה, שנושקות לחדשות או נובעות מתוך החדשות.

איתן כבל: קודם כל, יש קושי גדול מאד.

איתן כבל: אין הגדרה חדה וברורה.

יוסי יונה: גם לא תהיה הגדרה.

איתן כבל: נכון, אני מקבל.

איתן כבל: זה מה שטענתי.

יוסי יונה: יש הרי מהדורות שנקראות מהדורות חדשות.

<יאיר טרצ'יצקי: יש בעיה עם המושגים.

<יאיר טרצ'יצקי: כשישבנו בוועדה של חברת הכנסת קארין אלהרר, הדיבור היה על תכנים עיתונאיים בלי קשר לז'אנר, האם זה חדשותי, מגזיני או ראיונות.

<יאיר טרצ'יצקי: אחרי לא מעט דיונים ולא מעט ויכוחים דובר שם על כך שכל מה שקשור לעיתונות, ייעשה בתוך תאגיד השידור הציבורי ולא יהיה מיקור חוץ.

<יאיר טרצ'יצקי: בגלל זה אני לא מבין את ההבחנה בין הז'אנרים העיתונאיים – תחקירים, חדשות, מגזין.

<יאיר טרצ'יצקי: בסופו של דבר יש לא מעט תכניות שמערבבות הכול ביחד.

<יאיר טרצ'יצקי: בחדשות 10, כל הרצועה היומית החדשותית, חוץ מ"רפי רשף" שזה כאילו מיקור חוץ, הכול מייצרים העיתונאים של חברת החדשות.

<יאיר טרצ'יצקי: אם החלטנו החלטה עקרונית – אתם החלטתם – שלא נותנים נגיעה לתכנים מסחריים בתוך השידור הציבורי, תכנים שמופקים בחוץ, צריך לעמוד בזה.

<יאיר טרצ'יצקי: אני אגיד משפט שלא נוח לי לומר לגבי הסיכומים מול ההסתדרות.

<יאיר טרצ'יצקי: אני גם חלק מזה.

איתן כבל: יאיר, יאיר, עזוב את זה עכשיו.

איתן כבל: אל תפתח את זה.

איתן כבל: סליחה, לא ביקשתי שתעשה את ההבחנה הזו.

איתן כבל: אני רוצה לומר מה הבעיה.

איתן כבל: ברמת העיקרון, ברגע שיצא התאגיד לדרך – אם היו לו עכשיו שנתיים לצאת לדרך – אין ויכוח.

איתן כבל: זאת לא השאלה.

איתן כבל: אנחנו לא במקום הזה בכלל.

איתן כבל: אנחנו לא מתווכחים על זה.

איתן כבל: כל העניין שביקש המנכ"ל, כשהוא דיבר על מיקור חוץ, לאפשר לו את אותו חופש פעולה לפרק זמן שהוא פרק זמן מוגבל.

איתן כבל: לא מעבר לזה.

איתן כבל: הוא העורך הראשי והמערכות העוטפות כל תכנית ותכנית מגובות על-ידי כל המערכת הקיימת שיש ברשות.

איתן כבל: זה לא שמעכשיו כל תכנית תצא החוצה אלא אם כן יש מישהו – יאיר, סליחה.

<יאיר טרצ'יצקי: לא הספקתי להגיד כלום.

איתן כבל: אבל אתה יודע, הפרצוף שלך נמתח ויורד.

איתן כבל: מה אתה רוצה שאני אגיד לך?

<יאיר טרצ'יצקי: זאת העייפות.

איתן כבל: אתה מגיב לי אז אני לא יכול שלא להגיב.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לך בעניין הזה הוא שאין לי פה איזה קו אחד וברור.

איתן כבל: תזכור עוד דבר, תראו מה אנחנו עושים – מצד אחד אנחנו באים ואומרים לו: אדוני, צא לדרך.

איתן כבל: אנחנו רוצים שהכול יהיה בסדר גמור וכו'.

איתן כבל: אבל מה?

איתן כבל: בעוד כמה זמן נגיד לו: זאת הטלוויזיה שהקמנו?

איתן כבל: בשביל זה עשינו את כל הדרך הזו?

איתן כבל: בסוף בסוף אנחנו גם רוצים לייצר משהו.

איתן כבל: כל המערכת נעשית במכרז בצורה מסודרת, היא מאושרת על-ידי הגורמים.

איתן כבל: הרי רק לפני רגע דיברתם בשבחו של עמית וחבריו.

איתן כבל: פתאום כבר אי אפשר לסמוך עליהם?

<יאיר טרצ'יצקי: הוא עושה דרמה.

איתן כבל: הם של כולם.

איתן כבל: אי אפשר להביא את כל הפורומים.

איתן כבל: אני אומר שצריך גם קצת יושרה כלפי עצמנו בעניין הזה.

איתן כבל: אם הייתי אומר שבמערכת של אקטואליה רכה אנחנו לא סומכים על אף אחד - - -

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, יש טיעון, ואני שואלת, אני לא יודעת, שכרגע אין מספיק עיתונאים שיעשו את הדבר הזה פנימה?

<אלדד קובלנץ: לא.

<אלדד קובלנץ: פשוט הליך הגיוס יכול להיות מאד מאד ארוך.

<זיקי יעקבי: אני עובד בחדשות ועכשיו יש מספיק אנשים לעשות תכנית אולפן, כמו שהוא אמר.

איתן כבל: זיקי, יקירי, אני חוזר ואומר שאין המשמעות היא שעכשיו, כל מה שהוא לא חדשות - - -

<זיקי יעקבי: אלדד דיבר, למשל, על תכנית כמו "המוסף".

איתן כבל: הוא נתן דוגמה.

איתן כבל: זה לא אומר.

איתן כבל: סליחה.

<זיקי יעקבי: אני שאלתי בפירוש.

איתן כבל: שמעתי מה שאדוני שאל.

איתן כבל: שמעתי גם מה שהוא השיב לך.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, אני מבינה את זה שאם יש מחסור משמעותי מאד ואי אפשר לקיים איזשהו שידור, אני אומרת שניתן לו את שיקול הדעת.

קארין אלהרר: זה לא שאנחנו לא סומכים עליו.

קארין אלהרר: מצד שני, אם אין מחסור, למה לא לתת - - -

איתן כבל: הוא אשר אני רוצה לענות.

יוסי יונה: ואם תוסיף על כך, אם אנחנו אומרים ש-450 נכנסים במועד מסוים, משעה שיש לך 450 - - -

איתן כבל: חברים, שנייה.

איתן כבל: חברים יקרים, אפשר שנייה אחת?

איתן כבל: אני מנסה להבין ואני מדבר בקול.

איתן כבל: ה-450 הם לא עובדי חדשות בלבד.

איתן כבל: הם גם עובדי חדשות.

איתן כבל: והם לא רק טלוויזיה.

איתן כבל: הם גם רדיו.

קארין אלהרר: אבל בינתיים מגייסים עוד?

איתן כבל: יהיה תהליך של גיוס.

איתן כבל: גם כשאומר פה המנכ"ל, אין המשמעות שמרגע זה ואילך, כל תכנית שאיננה חדשות, יוצאת החוצה.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, הבנתי את מה שאדוני אומר.

קארין אלהרר: אני פשוט עושה חיבור מתמטי פשוט ואני לא טובה יותר מדי בחשבון.

קארין אלהרר: אבל אם בינתיים יש עובדים והם מסוגלים לייצר תכניות חדשות ותכניות שהן מעבר, עם תכנים חדשותיים, ובינתיים מתחיל הליך של גיוס עובדים, נכון?

קארין אלהרר: אני אומרת נכון שמתחיל הליך של גיוס עובדים?

<אתי בנדלר: ברור.

<אתי בנדלר: למטב הבנתי, ותקנו אותי אם אני טועה, לא אמור להיות חסר.

<אתי בנדלר: אי לכך ובהתאם לזאת לא אמור להיות מיקור חוץ של תכנים חדשותיים בתוך תכניות אחרות.

<אלדד קובלנץ: קארין, את מניחה שמאה אחוזים מעובדי מערכת החדשות יגויסו מרשות השידור.

קארין אלהרר: להפך, אני לא מניחה כך.

קארין אלהרר: היום יש לך מספיק, אלדד?

<אלדד קובלנץ: מספיק מה?

קארין אלהרר: מספיק עיתונאים.

<אלדד קובלנץ: כרגע בתאגיד יש 46 עובדים.

איתן כבל: קארין, תני לי לעזור.

איתן כבל: אלדד, אולי אדוני ייתן את משנתו בצורה בהירה?

איתן כבל: אנחנו הרי לא נגד.

איתן כבל: אנחנו רוצים לשמוע מה אדוני חושב בצורה הכי כנה, הכי ישירה שאתה יכול לגייס.

איתן כבל: אנחנו לא רוצים להיות לעומתיים לך ושנית, אנחנו גם מבינים שאדוני לא רוצה לפרק את מה שיש.

איתן כבל: עובדה שגם אדוני הסכים ל-450, שהם 51%.

איתן כבל: כל מה שאנחנו מבקשים הוא לדעת האם מבחינתך, ברגע שסימנו וי על-יד החדשות, המשמעות היא עכשיו לייבש או לנסות לעשות מעקף בדרכים אחרות?

איתן כבל: אמור את משנתך ותשתדל להיות הכי כן שאתה יכול.

<אתי בנדלר: במחילה, אם אתה יכול גם להתייחס לשאלה מתי בכוונתך לגייס את 450 העובדים.

יוסי יונה: אולי גם לשאול את השאלה בהיבט אחר.

יוסי יונה: באוקטובר, מה תהיה מצבת כוח האדם עם תחילת כינונו של התאגיד?

איתן כבל: יוסי, אני חושב ששאלתי את השאלה האולטימטיבית.

איתן כבל: בבקשה.

<אלדד קובלנץ: דבר ראשון, לא בחרתי את זה, אוקיי?

<אלדד קובלנץ: בואו נייצר את ה-base line של הדיון הזה.

<אלדד קובלנץ: אבל החוק אומר כרגע שמותר לגייס עד יום התחילה אך ורק 400 עובדים.

<אלדד קובלנץ: 400 העובדים האלה, חלקם הגדול צריך להיות עובדים שקשורים לעולמות הכספים, תשתיות וטכנולוגיה כדי לייצר את התשתית לתאגיד הזה.

עיסאווי פריג': חשוב מה שהוא אומר, בניגוד למה שניסנקורן אמר.

איתן כבל: עיסאווי, שנייה, שאלנו אותו.

איתן כבל: עזוב אותי עכשיו מניסנקורן.

איתן כבל: את סעיף 96 כבר אישרנו.

איתן כבל: אני רוצה להבין את עניין המיקור חוץ.

איתן כבל: אפשר לתת לדיון להתנהל פה כמו שצריך פעם אחת?

<אלדד קובלנץ: מיקור החוץ הוא בסך הכול מנגנון ואמרנו את זה כבר כמה פעמים.

<אלדד קובלנץ: ב-1 באוקטובר יש חשש – זה לא חשש, זו אמת צרופה – המסך לא יהיה מלא בתכנים חדשים.

<אלדד קובלנץ: הוא לא יהיה מלא בדרמות ולא יהיה מלא בדוקומנטרי כי זה הליך שלוקח הרבה זמן לייצר.

<אלדד קובלנץ: לכן, הדרישות מהגוף הזה למלא מסך יהיו עוד יותר גבוהות מהדרישות שיש כרגע מרשות השידור, כי יהיו הרבה יותר שעות ריקות.

<אלדד קובלנץ: גם חטיבת החדשות לא תיבנה ביום אחד כי החוק מגדיר שעד יום התחילה מותר לגייס אך ורק 400 עובדים.

<אלדד קובלנץ: למחרת כבר אפשר לגייס את ה-450.

<רותם אברוצקי: אפשר לתקן את זה.

עיסאווי פריג': זה בניגוד למה שאמר - - -

איתן כבל: עיסאווי, אתה לא חייב להסכים אתו.

עיסאווי פריג': אני רוצה להבין.

עיסאווי פריג': אני לא רוצה להסכים, אני רוצה להבין.

איתן כבל: גם אני מנסה להבין.

עיסאווי פריג': נאמרו כאן דברים של ניסנקורן על-פי החוק – 450 עובדים של רשות השידור ייקלטו ב-1 באוקטובר.

עיסאווי פריג': עכשיו אלדד אומר 400 בכולל.

עיסאווי פריג': מה נכון?

<אלדד קובלנץ: צריך להפריד, 400 הם לא - - -

איתן כבל: אתה היחיד שרוצה להבין פה?

איתן כבל: גם אנחנו מנסים להבין, אבל אם הוא לא יאמר את כל הדברים שלו פעם אחת ברצף, אף אחד מאתנו לא יבין.

איתן כבל: אי אפשר כל רגע להתפרץ.

איתן כבל: תאמין לי, אני הייתי שם, אני כבר העליתי את העניין של ה-400 ושזה לא במקום ה-450.

איתן כבל: אני שאלתי.

איתן כבל: אני רק מנסה שאתם תבינו את המשנה שלו.

איתן כבל: לא חייבים להסכים אתו.

איתן כבל: אמרתי שאני מסכים?

איתן כבל: אני קודם כל רוצה לראות את הדברים כמו שהם, אבל כל רגע אנחנו מפריעים לו ואי אפשר.

<אלדד קובלנץ: בואו ננסה לעשות סדר בין משנתי לבין החוק הקר.

<אלדד קובלנץ: החוק הקר אומר שעד יום התחילה לגייס אך ורק 400 עובדים.

<אלדד קובלנץ: זה לא קשור ל-450 עובדי רשות השידור, שייקלטו בתאגיד החדש.

<אלדד קובלנץ: אלה שני דברים נפרדים.

<אלדד קובלנץ: 400 העובדים הראשונים שייקלטו יהיו עובדי רשות השידור ועובדים שאינם עובדי רשות השידור.

<אלדד קובלנץ: אלה יהיו 400 העובדים ההכרחיים ביותר להקמת התשתית לתאגיד, ולאו דווקא לתכניות שישודרו בשנה-שנתיים הראשונות שלו.

<אלדד קובלנץ: ביום התחילה וברגע שהמועצה תקום יהיה אפשר לגייס את שאר שיא כוח האדם, שיכיל בתוכו את כל זרועות התאגיד, כולל את חברת החדשות.

<אלדד קובלנץ: ייקח זמן עד שנצליח לגייס את כל המערך הזה.

<אלדד קובלנץ: על מנת שבמהלך הזמן הזה המסך לא יהיה מלא אך ורק בשידורים חוזרים של תכנים עתיקי יומין אלא גם בתכנים שקשורים לכאן ולעכשיו – חשוב מאד לשם רלוונטיות של ערוץ שנתח משמעותי משידוריו יכיל תוכן שכזה – לאפשר לתאגיד להסתמך גם על חברת החדשות הפנימית שלו, שתיבנה לאט לאט.

<אלדד קובלנץ: דרך אגב, מדובר אך ורק בטלוויזיה.

<אלדד קובלנץ: ברדיו הכול יהיה in house מההתחלה.

<אלדד קובלנץ: במהלך התהליך של הבנייה תהיה אפשרות בשנתיים הראשונות למלא את המסך בתכנים שהתאגיד לא יעמוד במילוי שלהם בגלל שהוא עדיין לא ערוך לכך.

איתן כבל: אלדד, ברשותך, אני מבין את מה שאתה אומר, אני לא אוהב איך שאתה מציג את זה.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה הכי כנה.

איתן כבל: אני רוצה להגדיר את הדברים.

איתן כבל: אסף, אני לא אצביע על זה.

איתן כבל: אני רוצה שנשב אחר-כך בינינו ונדבר, ואני אסביר גם למה.

קארין אלהרר: אתה לא מצביע על זה?

עיסאווי פריג': את יכולה ללכת.

קארין אלהרר: איפה שמעת לא באל"ף רבתי?

איתן כבל: כל העניין הוא שאני רוצה שתבוא ותגיד שזה לא אמור להחליף אתכם.

איתן כבל: זה אמור להיות בסך הכול כתוספת בתכנית אחת-שתיים, שנרצה לראות כדי להשלים את הזה.

איתן כבל: יש הבדל גדול אם אתה מרגיע או אם אתה מייצר תחושה של עמימות כזו.

איתן כבל: כל אחד ייצא מכאן ויכול להגיד: בסדר, חדשות יש.

איתן כבל: יבוא מישהו, יקרא את החדשות מהפרומפטר.

איתן כבל: סיים לקרוא מהפרומפטר את כל מה שהוא רוצה, הלך ואחרי זה עוברים – ועתה נעבור לתכנית זו וזו.

איתן כבל: בעצם נעשה איזו שאיבה של כל התכנים לתכניות שנגדיר אותן כתכניות לייט.

איתן כבל: אני לא מוכן להיות שותף למצב שבו אני עושה את זה לאנשים שכבר החלטתם ובחרתם אותם ועשיתם להם את הבחירה מתוך הקבוצה הזו.

איתן כבל: כשאני באתי וביקשתי את המשנה שלך, זה מה שרציתי לשמוע.

איתן כבל: עזוב אותי עכשיו מהעובדים, במירכאות, תרגיע אותי כי אני כבר נמצא אתך בדין ודברים שאני לא רגוע.

איתן כבל: אני רוצה לדעת שאנחנו לא קולט 450 עובדים רק בשביל לעשות את ההסכם עם אבי ניסנקורן.

<אלדד קובלנץ: ממש לא.

<אלדד קובלנץ: אני לא מבין איך - - -

איתן כבל: אני יודע שלא.

איתן כבל: לכן, כשביקשתי את משנתך, ביקשתי שתבוא ותביא את העננה הקיימת.

עיסאווי פריג': אני רוצה לשאול רק שאלה.

עיסאווי פריג': הראש שלי כואב, בקושי יושב.

עיסאווי פריג': רק שאלה פשוטה: מתי 450 העובדים של רשות השידור ייקלטו?

עיסאווי פריג': כמה זמן הם יהיו מובטלים?

<משה שגב: אבל זה בסעיף 96 שהם קראו.

עיסאווי פריג': שנייה, אני יודע מה שאני שואל.

עיסאווי פריג': הוא ענה אחרת.

איתן כבל: דנה, בבקשה.

איתן כבל: אני יודע ש-450 עובדים אמורים להיקלט עד ל-1 באוקטובר.

איתן כבל: עד יום זה.

<רותם אברוצקי: לא ברור כמה מתוכם עיתונאים ולא ברור אם בכלל מסוגלת לקום אפילו חטיבת חדשות.

איתן כבל: אבל בגלל זה דיברנו.

<רותם אברוצקי: הוא תיאר לקונה גדולה בחוק.

<רותם אברוצקי: זה מה שהוא תיאר.

<רותם אברוצקי: אפשר לפתור אותה בחדר הזה.

איתן כבל: דנה, את יכולה, בבקשה?

<דנה נויפלד: לא כתוב מה המועד שעד אליו - - -

איתן כבל: אני יודע מה אנחנו שוחחנו בתוך החדר.

<דנה נויפלד: הרי יש פה שני סעיפים שלא קשורים.

איתן כבל: נכון, ה-400 וה-450.

עיסאווי פריג': מתי ה-450 ייקלטו?

איתן כבל: היא עונה לך.

<דנה נויפלד: יש סעיף אחד שבו אלדד יכול להציע ל-400 עובדים להתחיל עבודה וזה עוד לפני יום התחילה.

<דנה נויפלד: חוץ מזה, יש 450 שקובע את הרף של כמה מתוך עובדי התאגיד החדש יהיו עובדי רשות השידור לשעבר.

יוסי יונה: דנה מציינת את זה היטב ולכן המתח, סליחה דנה, מתחייב.

יוסי יונה: זאת אומרת שיכול להיות מצב שב-1 באוקטובר יהיו 400 עובדים, שמתוכם 50 מרשות השידור הוותיקה ו-350 חדשים.

<אתי בנדלר: נכון.

<דנה נויפלד: עד ליום התחילה צריך להגיע ל-450.

יוסי יונה: 450 מרשות השידור הוותיקה?

<רותם אברוצקי: ורובם לא יהיו עיתונאים בכלל.

<דנה נויפלד: עד ליום התחילה יציע המנהל הכללי ל-450 משרות מלאות.

<דנה נויפלד: זאת אומרת שהוא צריך להציע את זה עד יום התחילה.

יוסי יונה: אם זה ככה, זה סותר.

איתן כבל: אני חושב שכולנו טועים.

יוסי יונה: יש כאן סתירה מאד חזקה בתוך הסיפור הזה.

איתן כבל: סליחה, אני לא מקבל את זה.

איתן כבל: דנה, אסף, תקשיבו טוב טוב מה שאני אומר לכם.

איתן כבל: יש לי תחושה שאנחנו כאילו מפחדים להגיד את כל האמת.

<דנה נויפלד: למה?

איתן כבל: זאת התחושה.

<קריאה: נכון.

איתן כבל: תודה רבה, לא ביקשתי רוח גבית.

איתן כבל: אני אסביר למה אני מתכוון.

איתן כבל: דנה, אני רוצה שתהיי קשובה אליי.

איתן כבל: מייצרים ניסוחים מעורפלים למה שכתוב.

איתן כבל: אסף, אני רוצה שתקשיב כי דיברנו על זה בתוך החדר.

איתן כבל: הסיכום עם יושב-ראש ההסתדרות הוא ש-450 מעובדי הרשות צריכים להיות ב-1 באוקטובר.

<אסף וסרצוג: ל-450 עובדים אלדד מחויב להציע.

<אסף וסרצוג: בוא ניקח מצב תיאורטי שבו אף אחד לא רוצה לעבור.

<אסף וסרצוג: מה קורה אם אף אחד מהם לא רוצה לעבור?

<אסף וסרצוג: אלדד לא עומד בחוק?

<אסף וסרצוג: לא.

<אסף וסרצוג: הוא מחויב להציע לעובדים וההנחה, מן הסתם, היא שאלה יהיו העובדים הראשונים שייקלטו.

<אסף וסרצוג: זאת גם המסה המשמעותית שתיקלט.

<אסף וסרצוג: אין פה שום ערפול.

איתן כבל: אסף, למה להיות מתוחכם, למען השם?

<אסף וסרצוג: איפה הבעיה?

איתן כבל: מה הבעיה שלך עם הניסוח שלי?

<דנה נויפלד: מה הניסוח?

איתן כבל: אתם מוכנים?

איתן כבל: אני עובד מולם או אתם?

איתן כבל: אני מנסה להבין את הדבר הבא.

איתן כבל: אל תפרש אותי.

איתן כבל: מבחינה זאת, אם יהיו 450 ב-1 באוקטובר וכל ה-450 יגידו: אנחנו לא רוצים לעבוד, אז אין.

איתן כבל: הכוונה בסעיף 96 היא ש-450 עובדים מהרשות הקיימת, שהם או 450 משרות או 51% מהתאגיד החדש, ייקלטו עד ה-1 באוקטובר.

איתן כבל: אם כל ה-450 או 300 מתוכם יגידו שהם לא רוצים להיות חלק מהתאגיד, זה דיון אחר.

<יאיר טרצ'יצקי: יציעו למישהו אחר?

איתן כבל: אני לא יודע.

איתן כבל: יאיר, גם אתה עכשיו בא להפריע לי?

איתן כבל: יציעו ל-2,000 ובסוף ייקלטו 450 עובדים.

איתן כבל: זו הכוונה.

איתן כבל: ייקלטו.

איתן כבל: אני לא מנהל עכשיו את המשא ומתן אם יהיו יותר טכנאים או חדשות.

איתן כבל: זה לא פה.

<רותם אברוצקי: לא, אני בכלל לא בסרט הזה, אבל אני רק מבין שלא תהיה חטיבת חדשות.

<רותם אברוצקי: תבין, זה מה שאני אומר.

<רותם אברוצקי: אם 450 העובדים כוללים את סך כל העובדים, לא תהיה לו חטיבת חדשות.

<רותם אברוצקי: זה הכול.

<רותם אברוצקי: אנחנו מבינים את המספרים.

איתן כבל: אני יודע בדיוק מה שאני רוצה.

איתן כבל: לכן, אדוני המנכ"ל, אסף, לדעתי היה הרבה יותר טוב אם הייתם עושים את זה לפני שבאנו לדיון הזה.

איתן כבל: בבקשה, תן לי לסיים את הדיון כי אני רוצה לסכם אותו.

איתן כבל: אני מסכם – קודם כל, הצבענו כבר על רוב החוק ויישאר לנו רק סעיף 149 כולו.

<דנה נויפלד: ויש עוד רביזיה על התקציב.

איתן כבל: הרביזיה שביקשנו אותה, הכנו אותה כדי שתתבצענה התאמות.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לבקש שעניין החדשות, כולל מבזקים – אין ויכוח על זה והוצאנו את זה החוצה.

איתן כבל: אנחנו מנסים להבין ולכן אני אומר שזה נתון לפתחך.

איתן כבל: אני לא נכנס עכשיו למספרים, 450.

איתן כבל: אני הבנתי בדיוק את הדברים כמו שהם.

איתן כבל: זה הניסוח, זה הסיכום.

איתן כבל: אמרנו ש-400 זה סעיף אחד, 450 זה סעיף שני.

איתן כבל: אני לא רוצה לערבב את הדברים.

איתן כבל: זאת גם לא בעיה עכשיו.

איתן כבל: אנחנו פה סביב עניין אחד: איך לנסות ולהגדיר פעם אחת מהי אקטואליה.

איתן כבל: אני רוצה לומר מבלי להתווכח, ואני אומר את זה לך, שכל הדיון הזה יכול היה להיחסך מאתנו.

איתן כבל: אני לא מאלה שמפחד לקנות אקטואליה גם מעמית ומחבריו.

איתן כבל: כל הפער הוא האם המשמעות היא שעלול, חס וחלילה, להיווצר מצב שבו מחלקת החדשות תהיה, לא תהיה, כן תהיה.

איתן כבל: אני לא מאלה שרוצים כל הזמן להיות פסימיים.

איתן כבל: אם הייתי פסימי, כבר מזמן הכול היה נגמר פה.

<רותם אברוצקי: אני לא פסימי, אני רק מסתכל על המספרים.

איתן כבל: לא משנה.

איתן כבל: דרך אגב, עם המספרים הוא צודק, אם ככה.

איתן כבל: אני רוצה שאדוני יישב אתי וגם עם אסף ומנכ"ל משרד התקשורת.

איתן כבל: נבהיר לעצמנו כי אולי לא ישבנו מספיק.

איתן כבל: ננסה לראות מה זה אומר כי אני, עדיין לא נחה דעתי גם אחרי השיחה בינינו.

איתן כבל: אני לא מציע לאף אחד מאתנו להביא את זה בכיפוף ידיים.

איתן כבל: אנחנו יכולים להגיע פה לנוסח הנכון, המוסכם.

איתן כבל: זה לא בשמיים.

איתן כבל: ביום שלישי ניפגש כדי לסכם את הסעיף הזה באופן סופי.

איתן כבל: ממילא התכוונו להיפגש ואני מקווה שנבוא עד אז עם נוסח מוסכם שיניח את דעת כולנו.

איתן כבל: יישאר לנו רק העניין של האקטואליה ואני חושב שעשינו בסך הכול עבודה לא רעה היום.

איתן כבל: כן, עיסאווי.

עיסאווי פריג': ברשותך, איתן, אני מבקש שליום שלישי יהיה מונח בפנינו נוסח מתוקן של הצעת החוק.

<אתי בנדלר: אני לא אספיק להכין ליום שלישי נוסח.

איתן כבל: מה אתה רוצה?

עיסאווי פריג': נוסח לכל התיקונים.

<אתי בנדלר: אין מצב.

<אתי בנדלר: אני כבר מודיעה שלא יהיה.

עיסאווי פריג': מה שאמרנו בעל-פה, כל התיקונים.

<אתי בנדלר: הנוסח מוכן לשבוע האחרון של המושב.

<אתי בנדלר: אין מצב כזה.

עיסאווי פריג': מה שהצבענו.

איתן כבל: כבר הצבענו על זה.

איתן כבל: אתה תראה את זה לא ביום שלישי.

עיסאווי פריג': אתי, תרשמי בינתיים הסתייגויות דיבור לכל חברי מרצ.

<אתי בנדלר: רשות דיבור.

<אתי בנדלר: אני מבקשת להעביר לי בכתב את החתימות המקוריות.

איתן כבל: יאיר, בבקשה.

<יאיר טרצ'יצקי: יש לי הערה לגבי עניין מיקור החוץ, ואני חושב שהיא הערה חשובה.

<יאיר טרצ'יצקי: מדברים על זה פה בטרמינולוגיה של עובדי רשות השידור, ייקלטו או לא ייקלטו.

<יאיר טרצ'יצקי: עם כל האמפתיה גם לעובדים של רשות השידור וגם לאיגודים שמייצגים אותם, יש פה אינטרס של הרבה מאד עיתונאים אחרים שייקלטו לתוך התאגיד החדש.

<יאיר טרצ'יצקי: אנחנו כארגון החדש לא רוצים שהם יועסקו כעובדי קבלן.

<יאיר טרצ'יצקי: אני רואה מה קורה היום בשוק ההפקות החיצוניות תחת ערוץ 10, תחת ערוץ 2 – פרילנסרים פיקטיביים, תוכן שיווקי.

<יאיר טרצ'יצקי: אלה תופעות שאין מקומן בשידור הציבורי החדש, גם לא ברמת תנאי ההעסקה וגם לא ברמה העיתונאית.

איתן כבל: על זה אני לא מתווכח אתך.

<יאיר טרצ'יצקי: העניין השני הוא שיש פה אינטרס ציבורי רחב.

<יאיר טרצ'יצקי: אני אמנם צעיר, אבל אני מוכן לעשות פשרות ואני חושב שההפרטה של שידורים עיתונאיים – אני שוב אומר:

<יאיר טרצ'יצקי: עיתונאיים – לא עושה את ההפרדה בין חדשות לאקטואליה אלא מדבר על עיתונות, זה לב לבו של השידור הציבורי החדש.

<יאיר טרצ'יצקי: זה להפריט את המהות.

<יאיר טרצ'יצקי: זאת כבר לא פשרה שהיא נסבלת.

<יאיר טרצ'יצקי: זה בלתי נסבל.

איתן כבל: תודה, יאיר.

קארין אלהרר: אדוני, אני אבקש הסתייגות דיבור.

איתן כבל: בבקשה.

<עמית ליאור: בסופו של דבר אנחנו לא חלק מהחוק ואנחנו שוב נתונים לחסדיו של אלדד, במידה והם יצליחו לחסוך כסף מההקמה.

<עמית ליאור: אנחנו עדיין נתונים לחסדיו של האוצר אם כן יעביר את הכסף או לא.

<עמית ליאור: לא קיבלנו שום תשובה לגבי מה הולך לקרות עם ההפקה המקורית.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אסף, בבקשה.

<אסף וסרצוג: עניתי על זה קודם.

<אסף וסרצוג: אנחנו נפעל כמה שיותר יחד עם אלדד כדי שנצליח לאפשר לו להתחייב על חשבון התאגיד.

<עמית ליאור: אתה יודע איך זה נשמע.

איתן כבל: עמית, אני אמשיך ואלווה אתכם מקרוב.

איתן כבל: זיקי, בבקשה.

<זיקי יעקבי: כעובד רשות השידור, מה שחשוב עכשיו, אפרופו מה שאמר יאיר, זה משא ומתן על ההסכם הקיבוצי.

<זיקי יעקבי: אלה שיעברו, שלא יעברו בתנאים מחפירים וכעובדי קבלן עם רישיון.

איתן כבל: זיקי, אני מקבל.

איתן כבל: בשביל זה ההסתדרות נמצאת פה בכל התהליך.

<רותם אברוצקי: איתן, אני רוצה לומר בצורה מאד פשוטה.

<רותם אברוצקי: אם רוצים, אפשר לתקן את החוק בכל מה שקשור לכל ההגבלות על כוח אדם.

<רותם אברוצקי: אפשר להקים שלוש פעמים את חטיבת החדשות עד אוקטובר.

<רותם אברוצקי: זאת אומרת שאפשר לעשות את זה כמו שצריך, יש את האפשרות.

<רותם אברוצקי: מה שמפריע לאלדד, אם הבנתי טוב, זה ההגבלות שיש עליך בעניין כוח האדם.

<רותם אברוצקי: האם זה נכון?

<אלדד קובלנץ: גם, ואני גם פחות אופטימי ממך מבחינת המהירות שבה ניתן לגייס עובדים.

<רותם אברוצקי: אני יכול להביא את שלום קיטל שיעזור לך שזה יקרה.

<רותם אברוצקי: זה יקרה.

איתן כבל: רותם, רותם, סליחה.

<רותם אברוצקי: אפשר לעשות את זה.

<רותם אברוצקי: חטיבת חדשות, על זה אני מדבר.

איתן כבל: רותם, כשאתה לא צריך לעשות את זה, זה נראה תמיד לאחרים קל.

איתן כבל: אני לא מציע לנו, כשאנחנו כבר רוצים להקים משהו חדש בצורה רצינית ומכובדת – אני לא רוצה לפתוח פה את הדיון על השידור המסחרי.

איתן כבל: יש עכשיו את הוועדה של מנכ"ל משרד התקשורת ויש פה דיונים.

איתן כבל: זה לא משהו שאתה אומר: אני חייב להיות כמוהם.

איתן כבל: זה לא בדיוק המצב.

איתן כבל: המנכ"ל רוצה גם להביא עולמות תוכן משלו.

איתן כבל: הוא לא בא להיות כמו ערוץ 2 או ערוץ 10.

איתן כבל: אני מקווה שהוא מביא אתו עולם תכנים אחר.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר שכולנו מכווננים למה שאנחנו מכירים ורואים מול עינינו.

איתן כבל: אני מקווה, אדוני, שזה לא מה שיהיה.

איתן כבל: אני מאד מקווה שאדוני הולך לאתגר אותנו בטלוויזיה טובה.

איתן כבל: אחרת.

<אלדד קובלנץ: גם ברדיו.

איתן כבל: נכון, אין לי שום ספק.

איתן כבל: אנחנו ניפגש ביום שלישי.

איתן כבל: תודה, הישיבה נעולה.