ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 208, 2016-03-16 09:06

אלי אלאלוף: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: היום ה-16 במרץ 2016, ו' באדר ב' התשע"ו, השעה 09:06 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אלי אלאלוף: אנחנו ממשיכים לדון בנושא פקודת הרוקחים.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין שיש לנו שתי רביזיות.

אלי אלאלוף: האחת היא רביזיה שלי על כל החוק על מנת שנוכל לתקן כמה דברים, והרביזיה השנייה נדרשה על ידי חברת הכנסת נורית קורן, שאני מתנגד לתוכן, אבל נצביע עליה עת היא תגיע.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אתם שמים לב שיש לנו יועצת משפטית שהחליפה את יעל שהלכה לעשות מעשים טובים ותחזור בשלום בקרוב מאוד.

<ענת מימון: אדוני, למעשה הדבר הראשון שאנחנו צריכים לעשות זה להצביע על הרביזיה שלך ואז אני אציג את התיקונים אותם מבקשים לעשות.

<ענת מימון: אנחנו מצביעים לפי סעיף 115 לתקנון על הרביזיה של חבר הכנסת אלאלוף.

אלי אלאלוף: מי בעד הרביזיה?

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: בעד הרביזיה – פה אחד

אלי אלאלוף: הרביזיה התקבלה פה אחד.

<ענת מימון: במסגרת הדיון מחדש, יש כמה סעיפים שאני מבקשת להסב את תשומת לבכם.

<ענת מימון: הנוסח הועבר אליכם.

<ענת מימון: הדבר הראשון הוא סעיף 1, הגדרה של מוסד רפואי שהייתה במסגרת הצעת החוק.

<ענת מימון: את ההגדרה הזאת אנחנו מבקשים כרגע למחוק.

<ענת מימון: למעשה מה שיישאר זאת הגדרה שקיימת היום בפקודה ואומרת: "מוסד רפואי ציבורי הפועל שלא לשם הפקת רווחים ושהמנהל הכיר בו לעניין פקודה זו".

<ענת מימון: מלכתחילה הייתה כוונה להגביל את זה למוסד רפואי שרשום כבית חולים או כקופת חולים, אבל לאחר מחשבה שנייה משרד הבריאות הגיע למסקנה שהוא לא רוצה להגביל כי ייתכנו סוגים נוספים של מוסד רפואי.

<ענת מימון: זה רלוונטי בעיקר לנושא של חדרי התרופות ולכן זה התיקון הראשון שאנחנו מבקשים להציע.

<ענת מימון: תיקון נוסף.

<ענת מימון: אני מפנה אתכם לעמוד 5 בנוסח שלכם, פסקה (6).

אלי אלאלוף: בוקר טוב חברת הכנסת נורית קורן.

<ענת מימון: זה שינוי שהוא על גבול הנוסח אבל אנחנו רק רוצים להבהיר כאן שמדובר על הסעיף שעוסק בחובות של בעל בית המרקחת כאשר אחד הסעיפים מדבר על נוכחות בבית המרקחת בעת ביצוע פיקוח על ידי המפקח.

<ענת מימון: אנחנו מבהירים שהמפקח, הכוונה למפקח שמוסמך על ידי שר הבריאות בפרק הפיקוח.

<ענת מימון: התיקון הבא הוא בעמוד 7, ניפוק במצב דחוף אבל לזה אני מבקשת, אדוני, שנתייחס בסוף.

<ענת מימון: התיקון הבא הוא בעמוד 30.

<ענת מימון: אנחנו מדברים על הפרק המשמעתי כאשר לעניין ועדת המשמעת יש שני עניינים.

<ענת מימון: יש את ההחלטות הסופיות של ועדת המשמעת שזה סעיף 56כ מסדיר ואומר שההחלטות האלה יפורסמו.

<ענת מימון: אבל בהמשך סעיף 56כא מדבר על הסמכות של הוועדה להתלות רישיון עד לסיום ההליכים.

<ענת מימון: לגבי הסעיף הזה לא נקבעה הוראת פרסום וזאת איזושהי שאלה שהתעוררה, האם גם במקרה הזה לוועדת המשמעת צריך לתת את הסמכות לפרסם כיוון שייתכנו מצבים שכן יהיה חשוב להביא לידיעת הציבור גם את ההתליה הזמנית הזאת ככל שבאמת מתעורר חשד לביצוע עבירת משמעת ובצד החשד הזה יש איזושהי סכנה לבריאות הציבור אותה צריך למנוע.

<ענת מימון: לכן ביקשנו להוסיף סעיף קטן (ג1) ואני מקריאה אותו: "החליטה ועדת המשמעת על התליה עד לסיום ההליכים לפי הוראות סעיף זה, רשאית היא לפרסם את דבר ההתליה".

<ענת מימון: זה ללא הסיפא האומרת בציון שמו של הנתבע.

<ענת מימון: זה כבר יהיה לשיקול דעתה של הוועדה.

<ענת מימון: זה עניין לשיקול דעת.

<ענת מימון: כלומר, בניגוד למה שנאמר בסעיף 56כ, שם כתוב שהיא תפרסם את שמו של הנקבל באופן מפורש, כאן זה לשיקול דעתה של הוועדה במצבים בהם היא רואה צורך.

<ענת מימון: הסעיף הבא הוא בעמוד 51.

<ענת מימון: אנחנו נמצאים כאן בפרק של האכיפה המינהלית.

<ענת מימון: במסגרת האכיפה המינהלית יש סמכות למנהל להטיל מספר סנקציות כאשר אחת מהן היא העיצום הכספי.

<ענת מימון: בנוסף יש התראה ויש כמובן את הנושא של התחייבות וערבון.

<ענת מימון: אנחנו מבקשים לגבי סעיף קטן (ה).

<ענת מימון: כל החלטות המנהל מפורסמות אבל רק לעניין העיצום הכספי נאמר שזה יהיה לארבע שנים.

<ענת מימון: אנחנו חושבים שנכון להגביל את הפרסום כולו לגבי כל ההחלטות ולא רק לעניין העיצום הכספי.

<ענת מימון: לכן אנחנו מבקשים למחוק את המלים "בעניין עיצום כספי" כך שהפרסום לפי סעיף זה יכלול את כלל הפרסומים, כולל לגבי ההתחייבות, העירבון וההתראה המינהלית.

<ענת מימון: הדבר האחרון, לפני שאנחנו עוברים לסעיפים המהותיים שאנחנו מוסיפים וטרם הוצבעו, זה הנושא של התחילה.

<ענת מימון: הנושא הזה עלה בסוף הישיבה הקודמת בה נערכו ההצבעות.

<ענת מימון: בהתחלה דובר על תחילה, אם אני לא טועה, של שישים ימים או שלושים ימים ועלתה בקשה להאריך את זמן התחילה של הצעת החוק.

<ענת מימון: נקבעה תחילה של 180 ימים.

<ענת מימון: בנוסף הוספנו את הנושא – זה סעיף שטרם הוצבע – של תקנות ההפחתה.

<ענת מימון: עד שלא יותקנו תקנות ההפחתה, כל סימן א' שעוסק באכיפה המינהלית, לא ייכנס לתוקף.

<ענת מימון: זאת עוד הוראת תחילה.

<ענת מימון: הערה אחרונה שאני רוצה להעיר לעניין הזה.

<ענת מימון: סעיף 47 – זאת הערה טכנית שאני מסבירה – למעשה מבטל סעיף שנעשה בחוק המזון, בתכנית הכלכלית, כי בתיקון שלנו יש כבר סעיף שעושה בדיוק את אותו הדבר, מוחק את הגדרות תכשיר מזון רפואי ותכשיר מזון.

<ענת מימון: לקראת הנחת הצעת החוק אנחנו נחשב איזו הצעה הולכת לעבור קודם וככל שהצעת חוק המזון תעבור קודם, למעשה זה מתייתר ואנחנו נמחק את הסעיף הזה וגם את ההגדרה של תכשיר מזון רפואי ותכשיר מזון שאנחנו מוחקים בפסקה (11) אבל ככל שהחוק שלנו יעבור קודם, אנחנו משאירים את זה.

<ענת מימון: אלה הענייניים הניסוחיים טכניים.

<ענת מימון: יש לנו כמה סעיפים בהם לא דנו ולא הצבענו עליהם אותם אני רוצה להעלות עכשיו.

<ענת מימון: הנושא הראשון הוא ניפוק דחוף.

<ענת מימון: זה הופץ לכם בנוסח נפרד.

<אייל פלום: שאלה.

<אייל פלום: לעניין הפרסום.

<אייל פלום: אני חושב שהרעיון של התראה מינהלית הוא שרוצים לתת איזושהי אפשרות שנייה.

<אייל פלום: הוא עוד לא הגיע לרמה כזאת שמענישים אותו.

<אייל פלום: אם אני מפרסם את זה שהוא קיבל התראה, אני קצת פוגע בקונספט.

<ענת מימון: זה כבר היה קיים.

<ענת מימון: אני הערתי עכשיו שהפרסום על התראה מינהלית, תחול עליו ההוראה לגבי כמה זמן הפרסום הזה יעמוד בתוקפו, שזה סעיף קטן (ה).

<ענת מימון: ההוראה שההתראה תהיה, היא ממילא הייתה קיימת בנוסח וזה הוצבע.

<ענת מימון: זה לא משהו שאנחנו משנים.

אלי אלאלוף: יש עוד הערות?

אלי אלאלוף: אין.

<ענת מימון: ניפוק על ידי רוקח ללא מרשם וללא הרשאה אישית.

<ענת מימון: הנושא הזה עלה, נדון, הועלו הערות ונעשה איזשהו ניסיון לגבש נוסח שמנסה להכניס איזונים נוספים לתוך הסמכות הזאת שאנחנו נותנים לרוקחים.

<ענת מימון: אני אקריא את הנוסח.

<ענת מימון: 26א.

<ענת מימון: ניפוק על ידי רוקח במצב דחוף על אף האמור בסעיף 26, רשאי רוקח שהוא בעל ותק של שנתיים לפחות לנפק תכשיר מרשם ללא מרשם חתום בידי בעל מקצוע הרשאי לתתו לפי סעיף 26 (להלן – גורם מטפל) למטופל הזקוק לתכשיר בדחיפות וללא דיחוי ובלבד שטובת המטופל היא כי יינתן לו תכשיר לפי סעיף זה ואין בכך סיכון לבריאותו (להלן – "ניפוק במצב דחוף"), ואם התקיימו התנאים הבאים: ניפוק התכשיר למטופל ללא מרשם התבקש על ידי הגורם המטפל.

<ענת מימון: הגורם המטפל השתכנע כי ישנו צורך מידי ודחוף לניפוק התכשיר ללא דיחוי, וכי בשל מצב חירום ודחיפות אין למטופל כל יכולת להגיע לגורם המטפל וכי טובת המטופל ומצבו הבריאותי מחייבים שיינתן לו התכשיר בדרך זו.

<ענת מימון: הרוקח ערך עם המטופל בירור לגבי מצבו הרפואי ולגבי תכשירים שהוא נוטל, וכן לגבי הדחיפות לטיפול בתכשיר והסיבה להיעדר המרשם.

<ענת מימון: בירור כאמור ייערך בצורה הולמת ונאותה ובאופן השומר על פרטיות המטופל.

<ענת מימון: הרוקח קיבל בקשה ישירה מאת הגורם המטפל אשר התחייב להעביר את המרשם חתום, כאמור בסעיף 26, בתוך 72 שעות ממועד הניפוק של התכשיר.

<ענת מימון: הרוקח בדק והשתכנע כי הגורם המטפל רשאי לתת את המרשם.

<ענת מימון: התכשיר ינופק בהתאם להנחיות הגורם המטפל מבקש המרשם.

<ענת מימון: ניפוק התכשיר למטופל ללא מרשם חתום התבקש על ידי המטופל: הרוקח ערך עם המטופל בירור לגבי מצבו הרפואי ולגבי תכשירים שהוא נוטל ומינונם, וכן לגבי הדחיפות לטיפול בתכשיר והסיבה להיעדר המרשם.

<ענת מימון: בירור כאמור ייערך בצורה הולמת ונאותה ובאופן השומר על פרטיות המטופל.

<ענת מימון: הרוקח השתכנע כי המטופל נוטל על התכשיר המבוקש, שנופק לו במרשם רופא, בסמוך לפני המועד שבו הוא מבקש ניפוק ללא מרשם וכי המינון המבוקש לתכשיר הוא המינון שניתן לו במסגרת אותו טיפול בעבר.

<ענת מימון: הרוקח השתכנע כי ישנו צורך מידי ודחוף לניפוק התכשיר ללא דיחוי, וכי בשל מצב חירום ודחיפות אין למטופל כל אפשרות להגיע לגורם המטפל וכי טובת המטופל ומצבו הבריאותי מחייבים שיינתן לו התכשיר בדרך זו.

<ענת מימון: הרוקח נקט בכל האמצעים שעומדים לרשותו על מנת ליצור קשר עם הגורם המטפל, לרבות התקשרות לגורם המטפל או לבית המרקחת שניפק את התכשיר למטופל בעבר.

<ענת מימון: הרוקח יתעד את האמצעים בהם נקט כאמור.

<ענת מימון: (ב) הרוקח רשאי לסרב לנפק תכשיר בהתאם להוראות סעיף זה אם סבר כי ניפוק התכשיר ללא מרשם חתום אינו עומד בתנאים המפורטים בסעיף זה או אם סבר כי ניפוק התכשיר כאמור עלול לפגוע בטובת המטופל או בבריאותו או מכל סיבה אחרת, לפי שיקול דעתו המקצועי.

<ענת מימון: סרב רוקח לנפק תכשיר לפי סעיף זה, יפנה את המטופל לקבלת טיפול רפואי הזמין באותה עת.

<ענת מימון: (ג) על ניפוק כאמור בסעיף זה יחולו הוראות הסימון והתיווי לפי פקודה זו.

<ענת מימון: הרוקח יסמן על גבי האריזה גם את המילים "ניפוק במצב דחוף".

<ענת מימון: (ד) המטופל יישא במלוא עלות התכשיר שנופק לפי סעיף זה ושאלת הזכאות להשתתפות במימון התכשיר על ידי הקופה תקבע לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ"ד-1994.

<ענת מימון: הרוקח יבהיר למטופל את האמור לעיל בעת ניפוק התכשיר.

<ענת מימון: רוקח שניפק תכשיר לפי סעיף זה יתעד את פניית המטופל מבקש הניפוק, את תוצאות הבירור שערך עמו ואת דבר הניפוק ברשומה ייעודית שיקצה לכך.

<ענת מימון: הרשומה תהיה זמינה לביקורת המנהל בכל עת ותישמר למשך שלוש שנים.

<ענת מימון: ניפוק התכשיר לפי סעיף זה יירשם בפנקס המרשמים המתנהל לפי סעיף 29 והרישום יעודכן עם קבלת המרשם החתום כאמור בסעיף קטן (א)(12)(ד) – ההפניה כאן היא לא נכונה והכוונה היא לסעיף שאמורים להמציא את המרשם בתוך 72 שעות - הניפוק יסומן בפנקס כאמור כ"ניפוק במצב דחוף", והרוקח יוסיף בסמוך לשם מבקש הניפוק גם את פרטי ההתקשרות עמו.

<ענת מימון: רוקח אחראי יעביר אחת לשנה למנהל דיווח שנתי על ניפוק תכשיר ללא מרשם חתום לפי סעיף זה בבית המרקחת שבאחריותו.

<ענת מימון: ניפוק תכשיר לפי הוראות סעיף זה ייעשה לתקופות הבאות:

<ענת מימון: באריזת תכשיר הניתנת לפתיחה – ינופק התכשיר לשימוש המטופל לתקופה שלא תעלה על עשרה ימים.

<ענת מימון: באריזת תכשיר שלא ניתנת לפתיחה – ינופק התכשיר באיזה הקטנה ביותר הקיימת בבית המרקחת באותה עת.

<ענת מימון: לא ינפק רוקח תכשיר לפי סעיף זה אם התכשיר הוא סם מסוכן כהגדרתו בפקודת הסמים המסוכנים (נוסח חדש), התשל"ג-1973 או אם מדובר בתכשיר שהחומר הפעיל שלו מנוי בפרט 346 לתוספת הראשונה "רשימת החומרים הפסיכוטרפיים) ובה תוספת מספר 4 של אמנת האו"ם בדבר חומרים פסיכוטרפיים, 1971.

<ענת מימון: המנהל יקבע הוראות לעניין סעיפים קטנים (ה) עד (ו) לרבות לעניין דרך התיעוד, ואופן הדיווח ופרטיו ויפרסם אותם באתר האינטרנט.

<ענת מימון: אדוני, זה הנוסח המוצע.

אלי אלאלוף: יש הערות?

<אליעזר רחמילביץ: יש הערות.

<אליעזר רחמילביץ: קודם כל, ההסתדרות הרפואית מודה על כל המאמץ שנעשה כאן.

<אליעזר רחמילביץ: אני רוצה להגיד לרוקחים שההסתדרות הרפואית לא נגד הרוקחים, שיהיה לכם ברור.

<אליעזר רחמילביץ: כל מה שאנחנו רוצים זה שהדברים ייעשו בצורה נכונה וחס וחלילה למנוע טעויות.

<אליעזר רחמילביץ: אני אומר את זה מכל הלב וזה לא רק על דעתי.

<אליעזר רחמילביץ: זה גוף מאוד חשוב, מאוד מכובד שעושה עבודה נהדרת.

<אליעזר רחמילביץ: שלוש הערות קצרות.

<אליעזר רחמילביץ: מה זה מצב דחוף?

<אליעזר רחמילביץ: אנחנו היינו מציעים לשקול שאולי במינהל רפואה ינסו להגדיר מה זה מצב דחוף.

<אליעזר רחמילביץ: לקבל אקמול לכאב ראש?

<אליעזר רחמילביץ: מישהו בא ואומר שיש לו כאבי בטן נוראיים?

<אליעזר רחמילביץ: או שבאמת מישהו שצריך לקבל כדור נגד קרישה כי נגמרו לו הכדורים, כמו שאמר חבר הכנסת אייכלר אמר בפעם הקודמת.

<אליעזר רחמילביץ: אולי כדאי כאן לנסות להגדיר מה זה נקרא דבר דחוף.

<אליעזר רחמילביץ: הערה שנייה.

<אליעזר רחמילביץ: 72 שעות.

<אליעזר רחמילביץ: למה עשרה ימים?

<אליעזר רחמילביץ: למה כאשר הרוקח כבר הגיע למצב שצריך לתת מרשם, למה לעשרה ימים?

<אליעזר רחמילביץ: שלושה ימים מספיקים.

<אליעזר רחמילביץ: במשך שלושת הימים האלה, אפשר למצוא את הרופא.

<אליעזר רחמילביץ: זאת ההצעה השנייה שלנו, תיקון מספר 2, לא לעשרה ימים.

<אליעזר רחמילביץ: ההערה השלישית, דיברנו עליה גם בישיבה הקודמת.

<אליעזר רחמילביץ: אני מביא את הדוגמה שנתנה שולי מועלם שיש נניח מקום בודד בו יש בית מרקחת קטן וצריך תרופה.

<אליעזר רחמילביץ: מגיע הבן אדם ולא מוצאים את הרופא.

<אליעזר רחמילביץ: צריך להיות איזשהו מקום מרכזי של אותה קופה שם נמצא רוקח והרוקח צריך להיות בקשר עם רופא כדי לקבל את אישורו.

<אליעזר רחמילביץ: רוצים ממני עכשיו לתת קומדין למישהו.

<אליעזר רחמילביץ: זה הסיפור שלו.

<אליעזר רחמילביץ: מבקשים שתהיה איזושהי דרך של תקשורת לקבל אישור במקרים חריגים מרופא אחראי מטעם הקופה שיהיה זמין למטרה הזאת.

<אליעזר רחמילביץ: אלה ההמלצות שלנו לתיקונים.

<אליעזר רחמילביץ: אני רוצה להגיד לך כבוד היושב ראש שאנחנו מבינים שיש מצבים בלתי נמנעים שאין מה לעשות וצריך לעשות את הדברים האלה, אבל שלפחות זה ייעשה בצורה הנכונה ביותר שחלילה תמנע נזק או תגרום לנזק מינימלי.

<אליעזר רחמילביץ: תודה.

<רון תומר: מנהל הוועדה המקצועית של ארגון הרוקחות.

<רון תומר: פרופסור רחמי

<רון תומר: לביץ איש יקר אבל דבריו הם לא דברי ההסתדרות הרפואית.

<רון תומר: ראינו את ניירות העמדה שלהם שלא נותנות לרוקח ולא מבינות.

אלי אלאלוף: אל תתייחס להערות.

<רון תומר: בסדר.

<רון תומר: לגופו של עניין.

<רון תומר: התקנות האלה מקובלות עלינו.

<רון תומר: הן כתובות והן פרקטיות.

<רון תומר: כל ניסיון אחר למשל לתפוס מרכז חירום של קופת חולים בטלפון, הדברים האלה לא ריאליים.

<רון תומר: יותר מזה, מה היית מעדיף, שבעל מקצוע כמו רוקח יעמוד פנים מול פנים של חולה, יראיין אותו, ידבר אתו או שנעשה כאן איזו התקשרות לאיזה מרכז חירום ושם נקבל הנחיה מרופא שבחיים לא ראה את החולה.

<רון תומר: הרוקח לפעמים מכיר אותו, הרוקח יכול לתשאל אותו ולכן אני אומר שכל הדברים האלה, אלה התנגדויות סרק.

<רון תומר: הנוסח שכתוב כאן הוא טוב והוא מאוזן.

<רון תומר: גם אנחנו בארגון הרוקחות רצינו יותר אבל ויתרנו על חלק מהדברים כי אגף הרוקחות פנה ואמר שזה נראה לו פתרון ביניים טוב.

<רון תומר: אנחנו סומכים ידינו עליו ואנחנו נשמח להתקדם.

אלי אלאלוף: לגבי השלושה או עשרה ימים.

אלי אלאלוף: החגים בישראל לשמחתנו לפעמים הם ארוכים ובאמצע יש גם את ראש השנה וגם שבת, לפעמים מדובר בחמישה-שישה ימים.

<אליעזר רחמילביץ: אלה לא עשרה ימים.

אלי אלאלוף: אני ממליץ להקטין את מספר הימים.

<איל שורצברג: אני אסביר את ההיגיון בעשרת הימים.

אלי אלאלוף: אני הבאתי לבית מרקחת מרשם אבל הוא צריך להיות מופעל מה-23 לחודש ואז אמרו לי שהם לא יכולים לתת לי אותו.

אלי אלאלוף: זאת רק החלטה מינהלית של הקופה.

אלי אלאלוף: זה נראה לי בלתי סביר.

<איל שורצברג: אני אתייחס קודם כל לנושא של מצב דחוף.

<איל שורצברג: מצב דחוף הוא מצב שהמטופל חושב שהוא נמצא במצב דחוף.

<איל שורצברג: אנחנו חיים בעולם שהוא דינאמי וזה יכול להיות מחסור בתרופה, זה יכול להיות שנשפכה התרופה.

<איל שורצברג: מטבע הדברים אי אפשר לבוא ולהגדיר כל דבר.

<איל שורצברג: יתרה מזאת, היה לנו דיון מול מינהל הרפואה בנושא הזה ולמינהל הרפואה היה חשוב לוודא שככל שסעיף כזה ייכנס לפקודה, תהיה שם התייחסות בעיקר לנושא שהמטופל מקבל עכשיו את התרופה ולא משהו שקרה בעבר, כשמישהו חושב שהוא צריך לקבל טיפול.

<איל שורצברג: לכן אני חושב שיהיה קושי מאוד מאוד גדול, אם בכלל אפשרי, להגדיר משהו בסגנון הזה.

<איל שורצברג: באשר לנושא עשרת הימים.

<איל שורצברג: עשרת הימים נולדו אחרי שהיו שלושים ימים בפעם הקודמת.

<איל שורצברג: ישבנו גם עם הייעוץ המשפטי של הוועדה וישבנו גם עם חוק בריטי.

<איל שורצברג: באנגליה לצורך העניין, הם נותנים שלושים ימים לכל מי שרוצה ואין עם זה שום בעיה.

<איל שורצברג: מערכת הבריאות באנגליה היא לא כל כך מערכת רעה.

<איל שורצברג: הדבר הזה מתקיים שם.

<איל שורצברג: כאן שמענו גם אתכם, שמענו גם את הייעוץ המשפטי והחלטנו שנצמצם קצת כדי להחיל את עשרת הימים האלה.

<איל שורצברג: מטבע הדברים חפיסות שאי אפשר לפתוח אותן כמו משאפים, סירופים וכדומה, לא ייפתחו.

<איל שורצברג: אני חושב שהדבר הזה הוא מאוד מאוד מאוזן.

<איל שורצברג: הוא מאפשר פתרון שעד היום לא היה קיים וכל מי שעשה אותו עד עכשיו, עבר על החוק.

<איל שורצברג: אני מציע לאמץ את זה כפי שזה כי זה לטובת המטופלים ולא לטובת אף אחד אחר.

<מידד גיסין: צב"י, צרכני בריאות ישראל.

<מידד גיסין: קודם כל, אני מצטער שאני לא יכולתי להשתתף בכל הדיונים אבל הדיון הזה הוא חשוב במיוחד בנושא של החירום.

<מידד גיסין: אני חושב שהגיע הזמן שניתן קרדיט לרוקחים.

<מידד גיסין: מצד אחד, כאשר הוציאו את החוק של מרשם פוקע, נתנו לרוקחים את הקרדיט.

<מידד גיסין: היום מחפשים, ואני לא יודע למה, אני ביחסים מצוינים עם ההסתדרות הרפואית - - -

אלי אלאלוף: כולנו.

אלי אלאלוף: אל תיקח בלעדיות.

<מידד גיסין: אני לא לוקח בלעדיות על שום דבר.

<מידד גיסין: אני רוצה להתייחס לנושא של תשלום מחיר מלא.

<מידד גיסין: ברגע שאין לחולה מרשם, הוא משלם מחיר מלא.

<מידד גיסין: צריך להכניס כאן גם את האפשרות שאם הוא מביא מרשם תוך 72 שעות, הוא יקבל את החזר התשלום או את חלקו.

<ענת מימון: יש את הסעיף שהקראתי שלמעשה אומר שברגע שהוא מקבל את התכשיר, הוא משלם.

<ענת מימון: לאחר מכן, לפי הכללים של חוק ביטוח בריאות ממלכתי, ככל שהוא היה זכאי לקבל את ההחזר ויוצא לו מרשם על ידי הרופא, הוא אמור יהיה לקבל את ההחזר, אבל אנחנו לא מתערבים בעניין של ההתחשבנות בנוסח הזה.

<מידד גיסין: ברור.

<מידד גיסין: יש עוד נקודה.

<מידד גיסין: האפשרות להתקשר עם רופא.

<מידד גיסין: גם בנושא של מרשם רוקח ההוא דובר – וגם אנחנו דרשנו וגם הרוקחים לפי דעתי – על כך שיהיה על המרשם מספר טלפון שהרוקח יוכל להתקשר לרופא עצמו או לרופא אחר או לקופת חולים כדי לברר.

<מידד גיסין: הבעיה היא שהמספר הזה לא קיים וגם אם הרוקח רוצה להתקשר, הוא לא יכול להתקשר.

<מידד גיסין: אם מדברים כאן על כך שיהיה מרכז בכל קופת חולים, אפשר שהטלפון של הרופא לא יהיה על המרשם אבל שלרוקח, בכל בתי המרקחת, תהיה רשימה של רופאים תורנים אחראיים אליהם הם יוכלו להתקשר.

אלי אלאלוף: נמצאים כאן נציגי הקופות.

<קריאה: אבל אין כאן מרשם.

<ענת מימון: במצב שהוא כן מטופל.

<מידד גיסין: הרוקח ידע איפה הוא קיבל קודם, מה הוא קיבל קודם ומי הרופא שלו.

<מידד גיסין: צריך לתת לרוקח אפשרות להשיג את הרופא בטלפון.

<מידד גיסין: כותבים שיהיה רישום של הפעולות בהן נקט הרוקח ולכן צריך לתת לו אפשרות להשיג את הרופא בטלפון.

<איל שורצברג: אנחנו סבורים שכאשר הרוקח צריך לוודא, הוא צריך להתקשר לקופת החולים - המטופל יודע באיזה סניף הוא מטופל – ולנסות ליצור קשר או ליצור קשר לצורך העניין עם בית המרקחת שבדרך כלל המטופל לוקח משם את התרופות ככל שהוא יכול ומשם לקבל את המידע.

<איל שורצברג: להגיד לקופות החולים שעכשיו ישחררו את המידע הזה דרך קו טלפון, זה יכול לפי דעתי לפגוע.

אלי אלאלוף: כבוד הרב ליצמן, ברוך הבא.

נורית קורן: אם זה לא בשעות הלילה, כאשר בתי המרקחת סגורים, מה עושים?

<איל שורצברג: הוא נוקט במה שהוא יכול.

<איל שורצברג: זאת המטרה.

<איל שורצברג: המטרה היא לתת מענה בחירום.

<איל שורצברג: אני חושב שהדבר הזה יסרבל.

<איל שורצברג: משאירים את זה לשיקול דעת.

אלי אלאלוף: לא נתקן?

<איל שורצברג: לא.

אלי אלאלוף: ברשותך, את הסעיף הזה לא נתקן.

אלי אלאלוף: פרופסור רחמילביץ, השתכנעת לגבי הימים?

אלי אלאלוף: עד חמישה ימים.

אלי אלאלוף: אם הקופסה לא יכולה להיפתח או הבקבוק, אנחנו יודעים שזה יותר זמן.

<אייל פלום: מה זה סחר הסוסים הזה?

<אייל פלום: בושה וחרפה.

אלי אלאלוף: אנחנו נלך על חמישה ימים.

<רון תומר: לעניין החמישה ימים, אני מבקש להתייחס.

<רון תומר: רוב התרופות מגיעות במגשיות.

אלי אלאלוף: לא אמרנו לפתוח.

<רון תומר: זה לא לפתוח.

<רון תומר: המטרה היא גם לא לבוא ולגזור כדורים בודדים.

אלי אלאלוף: אמרתי לך לא.

אלי אלאלוף: אל תפתח.

<רון תומר: לא פותחים קופסה ואת זה צריך להסביר בדברי ההסבר כדי שיהיה ברור.

אלי אלאלוף: שבעה ימים.

<אייל פלום: למה סחר הסוסים הזה?

<אייל פלום: למה?

<אייל פלום: אין כאן שום דבר מקצועי או רציני.

אלי אלאלוף: שבעה ימים.

אלי אלאלוף: אל תתייחסו לנושא הזה, למספר הימים.

אלי אלאלוף: קבענו.

<קריאה: שבעה ימי עבודה.

יעקב ליצמן: אם תתחייבו לשמור שבת, אני אתן לכם.

אלי אלאלוף: יש מישהו שלא מעז לשמור שבת?

יעקב ליצמן: הוא אמר שבעה ימי עבודה וזאת הייתה תשובתי.

אלי אלאלוף: נעבור לרביזיה.

אלי אלאלוף: יש בקשה של חברת הכנסת נורית קורן לעשות רביזיה על סעיף 60.

אלי אלאלוף: בעיקרון הצבענו עליו.

אלי אלאלוף: למרות שאני חש שיש רוב נגד הרביזיה, אני דווקא רוצה לאפשר לך את הדיון אבל שיהיה ברור שגם אם נסכים שתהיה רביזיה, זה לא אומר שאנחנו נתמוך בה.

נורית קורן: אין בעיה.

אלי אלאלוף: מי בעד קבלת הרביזיה של חברת הכנסת נורית קורן?

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: בעד הרביזיה – פה אחד

אלי אלאלוף: אין מתנגדים.

אלי אלאלוף: הרביזיה התקבלה.

<ענת מימון: הסעיף עליו הוגשה הרביזיה הוא סעיף 60א שמדבר על אחריות נושא משרה בתאגיד.

<ענת מימון: הסעיף הזה למעשה קובע שנושא משרה, יש לו גם אחריות כלפי מה שקורה בתאגיד ומוטלת עליו החובה לפקח ולעשות כל שניתן למניעת ביצוע העבירה תחת תחום אחריותו.

<ענת מימון: במהלך הדיונים שהתנהלו בוועדה, הסעיף הזה עלה לא פעם ולא פעמיים לדיון ובאמת הועלה החשש מצד הגורמים המקצועיים, מצד נושאי המשרה והארגונים, שהמונח "כל שניתן" חושף אותם לאחריות כבדה מדי ויהיה להם קושי לעמוד בחובה שמוטלת עליהם.

<ענת מימון: חשוב לציין שכמו שהוצג במהלך הדיונים, מדובר בסעיף שחוצה חקיקה.

<ענת מימון: כלומר, בחקיקה בה יש אחריות נושא משרה בתאגיד, זה הנוסח והנוסח הזה למעשה, "כל שניתן", אומר שלמעשה הוא צריך לנקוט בכל האמצעים שיש לרשותו ושהוא יכול היה לנקוט בהם ולעשות את המקסימום מבחינתו כדי למנוע את העבירה כאשר בצד זה הוסבר שמבחינת האחריות הפלילית שלו, כמובן שהכול כפוף לכללים הרגילים ולמחשבה הפלילית שנדרשת ממנו ולמודעות ליסודות העבירה, כך שאנחנו לא משנים כאן כמובן את האחריות הפלילית.

<ענת מימון: בעקבות הבקשות כן הסכימו, גם מצד משרד המשפטים וגם מצד משרד הבריאות, להחריג מספר סעיפים מהנושא הזה של אחריות נושא משרה כאשר הרציונל היה להחריג מצבים שהם באמת מקצועיים, משהו שהוא העיסוק הרוקחי ממש בדלפק ובאמת לנושא משרה קשה לדעת מה קורה שם.

<ענת מימון: לכן החרגנו, כמו שאתם רואים בסעיף, סעיפים עליהם אין אחריות נושא משרה.

<ענת מימון: לדוגמה, ניפוק תכשיר שלא בהתאם למרשם, ניפוק לפי מרשם אף שהתעורר חשש שבמרשם יש טעות והוא לא בדק את זה, גילוי מידע בדבר מחלה מסכנת, ניפוק שלא לפי מרשם חתום של מי שרשאי לתתו וכולי.

<ענת מימון: כלומר, אמרנו שבסדר, במצבים האלה באמת יש קושי לנושא המשרה לדעת מה קרה שם בדלפק.

מאיר כהן: הסעיף הזה הוא סעיף מצוין.

<ענת מימון: כרגע יש רביזיה של חברת הכנסת נורית קורן.

נורית קורן: אני לא כל כך מרגישה טוב ולכן אהיה קצרה.

<קריאה: יש כאן גם רופאים וגם רוקחים.

מאיר כהן: יש כאן גם נושאי משרה בתאגיד.

נורית קורן: אני אבקש מהרוקחים להסביר את הרביזיה שלי ומה התכוונו.

נורית קורן: אני מקווה שההצעה שלנו מונחת בפני כולם.

<קריאה: עמוד 37.

נורית קורן: לא.

נורית קורן: אני מדברת על ההצעה.

<קריאה: אנחנו לא מפרסמים את הרביזיה אלא רק את הסעיף.

נורית קורן: יש כאן כמה סעיפים שאנחנו רוצים לנסות קצת יותר להגדיר את האחריות של נושא משרה וגם מי שיכול להיות מואשם באחריות נושא משרה, הוא צריך לעשות כמה דברים.

נורית קורן: לכן זה מאוד חשוב הפירוט הזה של הסעיף הזה.

נורית קורן: אני מצטערת, אני ממש לא יכולה לדבר.

אלי אלאלוף: מישהו מהרוקחים רוצה לעזור?

<עמוס בנצור: אני לא מטעם הרוקחים אלא מטעם הכללית אבל בעניין הזה אנחנו מתואמים.

<עמוס בנצור: אנחנו הצענו רשימה רחבה שמשקפת לדעתנו בצורה מאוזנת ומדויקת את גדר אחריותו של נושא משרה כדי שהתוצאה תהיה תוצאה שבסופו של דבר תועיל לתהליך אותו כולנו רוצים שיקרה, היינו, שתהיה מערכת בה יהיו רוקחים שיהיו אחראיים על תפקידם ויהיו נושאי משרה שראשית, יוודאו שהרוקחים יכולים לבצע את תפקידם, היינו, ייתנו להם את כל האמצעים המתאימים, ושנית, יעשו בקרות נכונות כדי לוודא שהדבר הזה קורה אבל בצורה מושכלת ולא בצורה פרטנית כי נושא משרה לא יכול לבדוק את מה שעושה הרוקח בקצה של הדלפק.

<עמוס בנצור: לכן הצענו לחברי הכנסת בפניהם יש את הנוסח אותו ניסחנו אחרי שיחות עם משרד הבריאות.

<עמוס בנצור: ניסינו להגיע לניסוח שמבטיח את כל האינטרסים המאוזנים בצורה נכונה.

<עמוס בנצור: אם אתם רוצים, אני אעבור על זה.

מאיר כהן: לא צריך.

<עמוס בנצור: נושא משרה בתאגיד, לא התערבנו.

מאיר כהן: אדוני היושב ראש, אם מותר לי להפריע לך.

מאיר כהן: היו כאן דיונים על פני עשרות ימים.

מאיר כהן: אני ישבתי כאן וכולם ישבו כאן.

מאיר כהן: משרד הבריאות נהג באמת בחכמה והקשיב ברוב קשב ושינה.

מאיר כהן: דנו בזה.

אלי אלאלוף: גם משרד המשפטים.

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: גם משרד המשפטים.

מאיר כהן: מה אתם עושים?

מאיר כהן: אתם עושים הבה נתחכמה לו.

מאיר כהן: אתם תופסים חבר כנסת ואומרים לו, בוא, אנחנו נגיש נגדך רביזיה.

מאיר כהן: זה לא מכבד את הוועדה.

<עמוס בנצור: אני לא מבין למה אמרת את זה.

מאיר כהן: זה לא מכבד את הוועדה.

נורית קורן: חבר הכנסת כהן, לא צריך להגיד את זה.

מאיר כהן: נדון ברביזיה כי כך אומר החוק אבל אני חושב שהיות והייתי כאן, מותר לי להעיד על זה שבאמת משרד הבריאות היה לעילא ולעילא.

מאיר כהן: חבל שבדקה התשעים אתם באים עם זה.

מאיר כהן: בסדר, אמרתם את דבריכם.

מאיר כהן: אנחנו לא נצביע על הרביזיה הזאת.

<עמוס בנצור: אני רוצה לענות לדברים.

יעקב ליצמן: אני רוצה להעיר עוד משהו.

יעקב ליצמן: הטיעונים שלכם היו גם בדיונים.

<עמוס בנצור: נכון.

יעקב ליצמן: מה קרה עכשיו?

טלי פלוסקוב: הגמשנו עמדות.

יעקב ליצמן: בבג"ץ בדרך כלל אומרים נושא חדש ואז דנים, אבל אין כאן איזה נושא חדש.

יעקב ליצמן: מה שאמרתם, כבר שמענו.

יעקב ליצמן: אני חושב שנעשתה כאן עבודה נהדרת.

<עמוס בנצור: אני לא חושב שיש ויכוח בינינו לבין משרד הבריאות.

<עמוס בנצור: אני חושב שהוויכוח הוא עם משרד המשפטים.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: אנחנו סיימנו את הדיון.

אלי אלאלוף: אני חייב לומר שבחוק הזה משרד המשפטים מסייע למשרד הבריאות להגשים את החוק הזה.

<עמוס בנצור: ברור.

<עמוס בנצור: אני רק רוצה להגיד דבר אחד בהתייחס לדברים של חבר הכנסת.

<עמוס בנצור: את כל ההסתייגויות האלה בהסבר מפורט אמרנו שלא מדובר על אינטרס אלא מדובר על הסדר שאנחנו חושבים שהוא יקבע את כל שוק הבריאות קדימה עשרות שנים.

<עמוס בנצור: צריך לוודא שלא נתקע לעצמנו, סליחה על הביטוי, גול עצמי.

<עמוס בנצור: היינו, אם אנחנו נחריף ונגזים באחריות על נושא משרה, התוצאה תהיה, לדעתנו בניסוח הקיים, שמוסד רפואי גדול כמו שירותי בריאות כללית אותה אנחנו מייצגים, יצטרך לנתח את ניהול הסיכונים שלו ולשנות אותו ולהעביר אותו רביזיה משמעותית שהתוצאה שלה תהיה למעשה אמצעי בקרה נוספים, כסף נוסף, ביטוחים נוספים שבסופו של דבר יביאו לתוצאה הפוכה מזו שרוצים להשיג.

<עמוס בנצור: משם אנחנו באים וזה לא בדקה התשעים ולא ניסינו להגניב כאן שום דבר.

אלי אלאלוף: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס?

נורית קורן: אני אומרת שזה פורס יותר מה התאגיד צריך לעשות.

נורית קורן: זה נותן יותר פרטים.

<אלי מזרחי: אני מצטרף לעמיתי מקופת חולים כללית.

<אלי מזרחי: אני חושב שנעשו כמובן הרבה דיונים לגבי החוק ואנחנו מאוד מאוד שבעי רצון מהתהליך.

<אלי מזרחי: סעיף 60 הוא סעיף שנותר במחלוקת מהותית ולמרות הדיונים שנעשו, לא באמת נעשה בו שינוי שיכול להביא לתוצאה הרצויה מבחינתנו.

<אלי מזרחי: אנחנו כן חושבים שצריך להגדיר ולהגדיר טוב יותר את אחריות נושא משרה בתאגיד בין היתר לטובת החולים.

יעקב ליצמן: אתה השתתפת בדיון הקודם?

<אלי מזרחי: בכל הדיונים.

<אלי מזרחי: כן.

יעקב ליצמן: העלית את הנושא הזה?

<אלי מזרחי: כן.

יעקב ליצמן: והצביעו נגד.

יעקב ליצמן: אז מה אתה רוצה?

<אלי מזרחי: לא הצביעו נגד.

יעקב ליצמן: הצביעו נגד כי הצביעו אחרת ממה שביקשת.

יעקב ליצמן: כרגע זאת פשרה כי עמדתנו הייתה אחרת אבל התפשרנו.

יעקב ליצמן: למה לתקוף דברים?

אלי אלאלוף: משרד המשפטים, אני מבקש שתביעו את עמדתכם למרות ששמענו והשתכנענו בדיון הקודם.

<לילך וגנר: אכן כפי שיושב ראש הוועדה והשר ציינו, דנו בסעיף הזה ארוכות.

<לילך וגנר: הסברנו אותו.

<לילך וגנר: זה סעיף שמופיע בכשבעים חוקי רגולציה והוא באמת סעיף, כמו שציינה ענת, חוצה חוקים והוא מטיל אחריות על נושא המשרה לעשות כל שניתן למניעת ביצוע עבירות בתאגיד או בידי עובדים של התאגיד.

<לילך וגנר: הסברנו את הפרשנות של אחריות נושא המשרה, הסברנו מה אומר "כל שניתן", שהוא צריך להוציא הנחיות ונהלים למניעת עבירות, ואם יש עבירות – לטפל בהן.

<לילך וגנר: הסברנו שהפרשנות היא לא שהוא יעשה מעל מעבר ליכולתו אלא זאת באמת פרשנות שמאפשרת לנושא המשרה לעשות מה שהוא יכול כדי למנוע עבירות ולא כל מה שהוא היה יכול או חכמה בדיעבד.

<לילך וגנר: זה לא סעיף שמפורש בצורה כל כך רחבה לפי החששות של אנשי קופות החולים והמייצגים של הרוקחים.

<לילך וגנר: כמו כן, עשינו חשיבה מחודשת בעקבות הדיונים שהיו כאן, בגלל טענות שנשמעו לגבי אותו תפקיד מקצועי מיוחד של הרוקח שעומד בסוף השרשרת ומנפק את המרשם.

<לילך וגנר: בעקבות זאת החרגנו סעיפים מסוימים או את אותה חובה.

<לילך וגנר: שוכנענו שראוי להחריג את הסעיפים האלה ולכן זה לא נכון להגיד שהעמדה נותרה כפי שהיא הייתה.

<לילך וגנר: אנחנו בהחלט עשינו חשיבה ואת הסעיפים הראויים החרגנו משם.

<לילך וגנר: לדעתנו הסעיף בנוסחו הנוכחי יוצר את האיזון הראוי ואנחנו נבקש מהוועדה לאשר אותו ולדחות את הרביזיה.

אלי אלאלוף: ברשותך, נורית, אנחנו נצביע עכשיו רק על סעיף 60א.

אלי אלאלוף: מי בעד אישור סעיף 60א בנוסחו?

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: בעד – רוב

אלי אלאלוף: סעיף 60א נתקבל כנוסחו.

אלי אלאלוף: הסעיף אושר כפי שהוא כתוב.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: נמשיך.

אלי אלאלוף: על שאר הסעיפים נצביע בסוף.

<אליעזר רחמילביץ: אתה לא מקבל את שתי ההסתייגויות הנוספות שלנו?

<אליעזר רחמילביץ: אמרתי קשר עם רופא, איזשהו מנגנון.

אלי אלאלוף: אמרו לכם שלקופות החולים אין כרגע דבר כזה.

אלי אלאלוף: אם אנחנו נקבע שזה חלק אינטגרלי של הסעיף, זה אומר שלא יצליחו להפעיל את הסעיף הזה במהותו, דהיינו, לעזור לחולה בקבלת התרופה שלו.

אלי אלאלוף: אני מציע נשאיר את זה כפי שזה מנוסח.

<אליעזר רחמילביץ: ומה עם הגדרת מצב דחוף?

אלי אלאלוף: הוא נתן תשובה.

אלי אלאלוף: הוא אמר שהוא לא רואה בזה צורך.

אלי אלאלוף: מבחינתי דחוף, זה מי שזקוק לתרופה.

אלי אלאלוף: אני לא מכיר מישהו שבא לקחת תרופה סתם כך.

אלי אלאלוף: הוא בא כי זה דחוף לו.

אלי אלאלוף: בעיני החולה זה דחוף.

אלי אלאלוף: ניתן הסבר וקיבלנו אותו.

<אייל פלום: לעניין תרופות חירום.

<אייל פלום: קודם כל, משהו כללי.

<אייל פלום: עד עכשיו בכל הדיונים, כל פעם שהיה נוסח חדש, קיבלנו אותו והשינויים סומנו.

<אייל פלום: יש כאן המון שינויים שנעשו במטרה לנסות לצמצם ככל האפשר.

<אייל פלום: רוב השינויים, אנחנו נחיה אתם.

<אייל פלום: יש כאן שינויים שאני לא מבין למה הם נעשו.

<אייל פלום: סעיף 2(ב) למשל שונה לחלוטין ועם כל הכבוד, "שנופק לו במרשם רופא בסמוך לפני המועד", חולה כרוני רואה את הרופא, מקבל את המרשמים לאורך חודשים.

<אייל פלום: נסעתי עכשיו לאילת ושכחתי את קופסת התרופות שלי, קיבלתי את התרופות לפני חודשיים ומה זה אומר סמוך?

<איל שורצברג: כשזה ברצף, הוא נוטל את התרופה עכשיו והוא במרשם רופא.

<איל שורצברג: היות ואתה נוטל את זה ונסעת לאילת, זה נקרא בסמוך.

<ענת מימון: הוא מטופל בתכשיר בסמוך.

<ענת מימון: לא שזה הונפק.

<אייל פלום: אם ביקשו לעזוב את זה, אני עוזב.

אלי אלאלוף: אני באמת מציע שנעזוב את זה.

<אייל פלום: עזבנו.

אלי אלאלוף: אני הייתי עושה את זה הרבה יותר קצר.

<ענת מימון: הסעיף הבא שמבקשים להוסיף.

<ענת מימון: אנחנו מוסיפים אותו בעמוד 55, בסעיף 64א.

<ענת מימון: זה סעיף שייכנס לפרק השונות.

<ענת מימון: בפרק השונות אנחנו מוסיפים סעיף לעניין תחולה על ארגוני צדקה.

<ענת מימון: אני אקריא את הסעיף שחולק לכם בנוסח נפרד.

<ענת מימון: 64א.

<ענת מימון: תחולה על ארגוני צדקה הוראות פקודה זו לא יחולו על ארגון צדקה המעביר תכשיר, ובלבד שהתקיימו התנאים הבאים: התכשיר הועבר לארגון הצדקה על ידי מטופל בתכשיר או על ידי בני משפחתו של המטופל.

<ענת מימון: התכשיר הועבר לארגון הצדקה באריזתו המקורית ובכמות קטנה ששימשה לצריכתו האישית של המטופל.

<ענת מימון: התכשיר אינו סם מסוכן כהגדרתו בפקודת הסמים המסוכנים (נוסח חדש), התשל"ג-1973 או תכשיר אחר שנקבע בהוראות המנהל כאמור בסעיף קטן (ב).

<ענת מימון: התכשיר יישמר ויוחזק בארגון הצדקה עלן פי הוראות המנהל כאמור בסעיף קטן (ב).

<ענת מימון: התכשיר יועבר בידי ארגון הצדקה לנזקק לשימושו האישי בלבד ולא יעשה בו כל שימוש אחר.

<ענת מימון: המנהל יפרסם באתר האינטרנט של משרד הבריאות כללים הנוגים לשיווק תכשירים בידי ארגון צדקה, סימונם, אחזקתם, מסירתם, השמדתם ודיווח למנהל, אשר יבטיחו את השמירה על בריאות הציבור.

<ענת מימון: בסעיף זה "ארגון צדקה" – מוסד הפועל ללא כוונת רווח שאחת ממטרותיו היא הספקת תכשירים לנזקקים, ללא תמורה וללא שיקולים מסחריים.

אלי אלאלוף: אנחנו מצביעים.

אלי אלאלוף: מי בעד אישור סעיף 64א?

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: בעד הסעיף – פה אחד

אלי אלאלוף: הסעיף אושר פה אחד.

<דובב אפל: הערה סמנטית כדי שיהיה ברור שמדובר באמת בפעילות שעניינה צדקה.

<דובב אפל: בסעיף קטן (5) יובהר שהתכשיר יועבר בידי ארגון הצדקה לנזקק לשימושו האישי בלבד וללא תמורה.

<ענת מימון: זה כתוב.

יעקב ליצמן: זה כתוב אפילו פעמיים.

<ענת מימון: בהגדרה של ארגון צדקה כתוב שאחת ממטרותיו היא הספקת תכשירים ללא תמורה וללא שיקול מסחרי.

<ענת מימון: הכוונה היא שמלכתחילה הארגון הזה עוסק ומחלק תרופות ללא תמורה.

<ענת מימון: מבחינתי אפשר להבהיר את זה גם בנוסח הזה.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: אם זה יחזק אתכם, בסדר.

<ענת מימון: נוסיף ללא תמורה.

אלי אלאלוף: הצבענו על הסעיף הזה.

<עמוס בנצור: לגבי המנהל יקבע כללים, אני מבקש לומר שני דברים שנראים לנו חשובים לסדר.

<עמוס בנצור: ראשית, יש ארגוני צדקה שיש להם בתי מרקחת.

<עמוס בנצור: הם לא רבים.

<עמוס בנצור: , אלה שיש להם בתי מרקחת, אנחנו מניחים ומציעים כדי שלא יהיה סטנדרט חס וחלילה שונה במדינת ישראל לתרופות, שהיכן שיש בית מרקחת, הניפוק ייעשה דרך בית המרקחת ולא בצורה אחרת.

<עמוס בנצור: נראה לי שבוודאי שאין לזה התנגדות.

מאיר כהן: ואם החולה מוכר והוא לא יכול להגיע לבית המרקחת אלא יבוא מישהו בשמו?

<עמוס בנצור: בפקודה יש נוהל שליח.

יעקב ליצמן: בית המרקחת לא גובה כסף ולכן מה אכפת לך?

יעקב ליצמן: שנינו רוצים את אותו הדבר.

יעקב ליצמן: אנחנו רוצים שארגוני הצדקה יוכלו להמשיך בפעילות ללא כסף.

<עמוס בנצור: נכון.

יעקב ליצמן: לכן גם מי שהוא בית מרקחת, לא בגלל שהוא רוצה להיות בית מרקחת אלא בגלל סיבות משפחתיות וכל מיני דברים, אנחנו הגדרנו אותו כבית מרקחת, לא צריך להקשות עליו.

יעקב ליצמן: הוא לא גובה כסף, הוא ארגון צדקה והכול באותה מסגרת.

יעקב ליצמן: מה שאמרת, זאת הכוונה וזאת המטרה.

<עמוס בנצור: בסך הכול אנחנו רוצים שהיכן שניתן לשמור על כללי התנהגות נאותים, זה יהיה כך כדי שהאנשים לא ייפגעו.

מאיר כהן: אתה אומר שצריך גם כאן נוהל שליח.

<עמוס בנצור: כן.

<עמוס בנצור: למשל.

<עמוס בנצור: אני מניח שהמנהל יקבע כללים.

יעקב ליצמן: זה ברור.

<איל שורצברג: הוא יקבע כללים.

<יואל ליפשיץ: אני רוצה להעיר לעמוס.

<יואל ליפשיץ: אין רלוונטיות לנושא של בית מרקחת כי ארגון צדקה שיש לו בית מרקחת, יחולו עליו הכללים הרגילים של פקודת הרוקחים.

<עמוס בנצור: את זה רציתי לוודא.

<יואל ליפשיץ: אתה לא צריך לוודא.

<יואל ליפשיץ: 64א(א)(1) מדבר על העברת תכשיר לארגון צדקה על ידי מטופל.

<יואל ליפשיץ: רק על ידי מטופל.

<יואל ליפשיץ: אם יש לו בית מרקחת, חלים עליו הכללים הרגילים ולכן לא צריך לכתוב שום דבר.

<עמוס בנצור: לצערי אתה טועה כי כתוב שהוראות הפקודה לא יחולו על ארגון צדקה.

<ענת מימון: בלבד שיתקיימו התנאים הבאים.

<יואל ליפשיץ: הכללים הבאים.

<ענת מימון: יש עוד שני סעיפים.

<ענת מימון: למעשה הנושא של כוחות הביטחון מופיע בשני סעיפים כאשר הראשון הוא בעמוד 53.

<ענת מימון: זה הסעיף שעוסק בפיקוח על מערכת הביטחון.

<ענת מימון: כלומר, מרגע שאנחנו יודעים אילו הוראות חלות על מערכת הביטחון, זה הסעיף שקובע מי יפקח וכיצד יתבצע הפיקוח.

<ענת מימון: סעיף 60כט.

<ענת מימון: אדוני, לגבי הסעיף הזה, אני כרגע לא אקריא אותו אלא רק אומר שבמהלך השבועות האחרונים נעשו ניסיונות רבים להגיע להסכמה לגבי הנוסח של הסעיף הזה של הפיקוח על מערכת הביטחון.

<ענת מימון: יש מחלוקת מי יבצע את הפיקוח והאם הוא יתבצע בדרך של פיקוח פנימי על ידי מערכת הביטחון עצמה, כל גוף והפיקוח שלו, או שבכל זאת יהיה איזשהו פיקוח חיצוני על ידי משרד הבריאות.

אלי אלאלוף: או האפשרות לשלב.

<ענת מימון: כמובן.

<ענת מימון: או האפשרות לשלב.

<ענת מימון: מכיוון שכרגע נעשה מהלך של דיונים בכלל לגבי הנושא של פיקוח על מערכת הביטחון, לא רק בפקודת הרוקחים אלא בחקיקה נוספת אצלנו בלשכה המשפטית, אנחנו ביקשנו מהיושב ראש והצענו גם לגורמים לפצל את הסעיף הזה ולהשאיר אותו על שולחן הוועדה, כך ששאר הצעת החוק תעבור לקריאה שנייה ושלישית וזה לא יעכב אותה.

<ענת מימון: הסעיף הזה יישאר על שולחן הוועדה והוועדה תדון בו כאשר יגובש הנוסח המסוכם ומודל הפיקוח המוסכם.

<ענת מימון: אז הוועדה תדון בזה ותעביר את זה לקריאה שנייה ושלישית.

יעקב ליצמן: יש כאן עוד סעיפים?

<ענת מימון: כן.

<ענת מימון: חוץ מזה יש עוד סעיפים.

יעקב ליצמן: האם אתם מרשים לי לשבת אתם במשך רבע שעה?

אלי אלאלוף: נעשה הפסקה.

יעקב ליצמן: אני מבקש שניכנס לחדר אחר ונשב עכשיו.

<ענת מימון: זה סעיף הפיקוח.

<ענת מימון: סעיף נוסח שיש הוא סעיף התחולה על המדינה.

<ענת מימון: זה סעיף 68 והוא נמצא בעמוד 56.

<ענת מימון: הסעיף הזה קובע למעשה שהפקודה חלה על המדינה ומחריגה מצבי חירום ומצבים מסוימים בהם זה לא חל על מערכת הביטחון כאשר הסעיף קובע שייערכו התאמות בתקנות כיצד זה יחול על כוחות הביטחון ועל המדינה.

<ענת מימון: הסעיף הזה קובע למעשה שההתאמות ייקבעו בתקנות שאמורות להיות בהסכמת שר הבריאות יחד עם השר הרלוונטי שממונה על אותו גוף רלוונטי.

<ענת מימון: לגבי זה, השאלה תוך כמה זמן התקנות האלה אמורות להיות מותקנות.

יעקב ליצמן: אני אשתדל לעשות אותן מהר.

אלי אלאלוף: אנחנו מחדשים את הישיבה.

אלי אלאלוף: הנושא היה הפיקוח של מערכת הביטחון.

<ענת מימון: כמו שהצגתי, למעשה סעיף 60כט שעוסק בפיקוח על כוחות הביטחון בתוך פרק הפיקוח, זה סעיף שהוועדה תבקש לפצל לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת.

מאיר כהן: לא הגיעו להסכמות?

<ענת מימון: הטיפול היה מוסכם.

אלי אלאלוף: זה חלק מההסכם.

<ענת מימון: לגבי סעיף התחולה, אני אקריא אותו עוד מעט.

<ענת מימון: הסעיף הזה יחול ואנחנו נצביע עליו.

<ענת מימון: אני מקריאה אותו ואני אסביר מה השינויים שאנחנו עושים לגביו.

<ענת מימון: סעיף 68 בעמוד 56.

<ענת מימון: 68.

<ענת מימון: תחולה על המדינה בסעיף זה - "גוף ביטחוני" – גוף מהגופים המנויים בהגדרה מערכת הביטחון שבסעיף 60כט(ד).

<ענת מימון: הסעיף הזה יפוצל ואני אומרת שהגופים האלה למעשה זה משרד הביטחון ויחידות הסמך שלו, צבא הגנה לישראל, יחידות ויחידות סמך של משרד ראש הממשלה שעיקר פעילותן הוא בתחום ביטחון המדינה, מפעלי מערכת הביטחון כמשמעותם בסעיף 20לחוק הסדרת הביטחון מגופים ציבוריים שאינם יחידות כאמור בפסקה (3) וששר הביטחון הודיע עליהם לשר הבריאות, משטרת ישראל, שירות בתי הסוהר והרשות להגנה על עדים.

<ענת מימון: "מערכת הביטחון" ו"הר הממונה" – כהגדרתם בסעיף 60כט(ד).

<ענת מימון: גם פה אלה אותם גופים שהשר הממונה הוא השר שבעצם אחראי על כל אחד מהגופים האלה.

אחד מאלה: "אירוע אסון המוני", כהגדרתו בפקודת המשטרה (נוסח משולב), התשל"א-1971.

אחד מאלה: "מצב מיוחד בעורף" או "שעת התקפה" כהגדרתם בחוק ההתגוננות האזרחית, התשי"ט-1951.

אחד מאלה: מצב חירום אחר אגב לחימה.

אחד מאלה: הוראות פקודה זו יחולו על המדינה.

אחד מאלה: על אף האמור בסעיף קטן (ב), הוראות הפקודה לא יחולו על פעילות מבצעית או על פעילות במצב חירום של גוף ביטחוני או על אימון רחב היקף או היערכות לקראת פעילות כאמור.

אחד מאלה: בנוסף לאמור בסעיף קטן (ג), שר הבריאות, בהסכמת השר ממונה, יקבע הוראות לעניין ההתאמות הנדרשות בתחולת הוראות לפי פקודה זו על הגוף הביטחוני שבתחום סמכותו של השר הממונה, בין היתר לעניין העיסוק ברוקחות, ובכלל זה קביעת הכשרה נדרשת לעוסקים בתחום, מינוי רוקח אחראי וכן לעניין שיווק סיטונאי ושיווק קמעונאי של תכשירים, ובכלל זה תנאי הפצה נאותים של תכשירים על ידי בית מסחר לתרופות, תנאי אחסון שלתכשירים בבית מרקחת, ניהול בית מרקחת וסימום תכשירים.

אחד מאלה: התאמות כאמור בסעיף קטן (ד), ייקבעו בהתחשב באופי פעילות הגוף הביטחוני ובצורך לשמור על בריאות הציבור ולהבטיח את יעילותם, בטיחותם ואיכותם של תכשירים כאמור באותו סעיף קטן.

אחד מאלה: הוראות סעיף זה יחולו לאחר התקנת תקנות כאמור בסעיף קטן (ד), ובלבד שתקנות כאמור יותקנו בתוך שנתיים מיום תחילתו של חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' ...), התשע"ו-2016.

<טובי הארט: דיברנו על שלוש שנים.

אלי אלאלוף: אני הצעתי שלוש שנים כולל היישום.

אלי אלאלוף: בתקנות ייקבע גם זמן יישום.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה שנתיים ושנה ליישום אבל בתקנות ייקבע זמן יישום.

אלי אלאלוף: אם אנחנו קובעים ששנתיים לגמר התקנות כדי לאשר אותן, עוד שנה ליישום.

<ענת מימון: למעשה הוועדה מבקשת שהתקנות לא ייכנסו לתוקף באופן מידי אלא שבתקנות תהיה הוראה של שנה שתיתן זמן היערכות.

<טובי הארט: להבנתי לא משנה מה המועד שבו יהיו התקנות.

<טובי הארט: בוודאי יהיה צריך זמן היערכות החל מהן.

<טובי הארט: השאלה היא עד מתי יותקנו התקנות.

<טובי הארט: בכל מקרה יידרש זמן.

אלי אלאלוף: יש כאלה שזרקו בדיון שבוע, חודש.

אלי אלאלוף: אני אומר שנתיים.

אלי אלאלוף: שנתיים זה בסדר?

<טובי הארט: מבחינתנו זה פחות אבל כדי לסיים את התקנת התקנות.

אלי אלאלוף: אני רוצה להיות כאן כאשר התקנות יגיעו.

אלי אלאלוף: אתם אומרים ששנתיים מקובל?

<קריאה: מקובל.

<ענת מימון: בתוך שנתיים.

<ענת מימון: נאמר כאן עכשיו שהתקנות האלה יהיו באישור הוועדה שלנו.

אלי אלאלוף: יבואו לדיון בוועדה.

<טובי הארט: יצרנו בעיה לגבי הסיפא.

<טובי הארט: המטרה היא כמה שפחות גורמים שיכולים לשים וטו על התקנות.

אלי אלאלוף: למה שישימו וטו?

אלי אלאלוף: להיפך.

<טובי הארט: ככל שיש עוד גורם מאשר.

אלי אלאלוף: אתה תוכל לעשות מעקב.

אלי אלאלוף: זה דורש מעקב של הוועדה.

<מוריה בן צור: הליך החקיקה יתארך.

אלי אלאלוף: למה?

אלי אלאלוף: ברגע שתביאו את זה, אני מתחייב להעביר את זה תוך שבוע.

<טובי הארט: גם זה ייכתב בחוק, שבתוך שבוע זה יאושר בוועדה?

אלי אלאלוף: אני מוכן להתחייב אבל זה לא מקובל לכתוב בחוק.

אלי אלאלוף: זה כתוב בפרוטוקול.

אלי אלאלוף: אני חושב שאחד התפקידים של הוועדה הוא לא רק חקיקה אלא גם מעקב אחרי ביצוע.

<טובי הארט: אין לנו בעיה שהתקנות יוצגו בפני הוועדה.

<טובי הארט: מה יקרה אם חס וחלילה הוועדה לא תאשר?

<איל שורצברג: אם אנחנו נבוא לוועדה מוכנים, למה שהיא לא תאשר?

<טובי הארט: אין סיבה שהוועדה לא תאשר ולכן גם לא צריך בהכרח לכתוב את זה אבל ברגע שהמלים האלה נכתבות, אנחנו מציבים איזושהי אופציה שקיימת.

אלי אלאלוף: אני מוכן לוותר.

אלי אלאלוף: בתנאי שיוצגו בוועדה.

אלי אלאלוף: שנתיים.

<ענת מימון: אני מסכמת.

<ענת מימון: אמרנו שהתקנות יוצגו בפני הוועדה תוך שנתיים.

מאיר כהן: למה תוך שנתיים?

מאיר כהן: אומר החייל שתוך שנתיים זה המון זמן וכי הם יכולים לעשות את זה בפחות זמן.

מאיר כהן: אם כן, למה לתת לו שנתיים?

<איל שורצברג: לכל גוף כאן יש את ההתאמות שלו.

<איל שורצברג: דין צה"ל לא כדין שירות בתי הסוהר.

<איל שורצברג: זה דורש איזשהו מרווח בזמן.

מאיר כהן: אז מה?

<איל שורצברג: אני מסביר.

מאיר כהן: אני מודיע לכם שזה יוצג לפני הוועדה בעוד שש שנים.

<איל שורצברג: לא.

<איל שורצברג: אני מקווה שלא.

מאיר כהן: אני הייתי חבר ממשלה ב-2013, תקנות משרד הבריאות ומשרד החינוך בטיב האוכל לילדים.

מאיר כהן: עד היום אין תקנות.

מאיר כהן: אני זוכר את הוויכוחים האלה ואת הבקשה של משרד הבריאות ומשרד החינוך.

מאיר כהן: זה לוקח זמן, תנו לנו שנה.

מאיר כהן: עד היום שום דבר לא קרה.

מאיר כהן: אני חושב שהוועדה צריכה להגיד שנה וזהו ובעוד שנה זה יבוא לכאן.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לאנשי מערכת הביטחון.

אלי אלאלוף: זאת המערכת שמנסה לעבוד באופן יותר מדי עצמאי לעומת המערכת האזרחית.

<טובי הארט: חלילה.

אלי אלאלוף: לא חלילה.

אלי אלאלוף: היה דיון ראשוני עם היועץ המשפטי שלכם ועם צוות שלם כדי לדבר על נושא התשמ"ש כאשר אתם מחויבים רק בהתייעצות.

אלי אלאלוף: אחרי ששמעו את הרוח שתהיה בוועדה, לא חזרו.

אלי אלאלוף: מי נפגע?

אלי אלאלוף: החיילים הכי חלשים של המערכת.

אלי אלאלוף: כדאי שאנשי הייעוץ המשפטי של משרד הביטחון יתחשב בזה כי אלה תרגילים לרעת החיילים הכי חלשים שכל אחד מאתנו, אני בטוח, לא מטיל ספק שצריכים את העזרה.

<טריף באדר: אדוני היושב ראש, במקרה הזה אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם משרד הבריאות.

<טריף באדר: היו לנו כמה מפגשים ממושכים עם המשרד ואנחנו עובדים בהלימה אחת.

<טריף באדר: אנחנו מבינים את החשיבות של הפקודה הזאת ואנחנו גם עומדים ליישם אותה.

<טריף באדר: לכן הדברים האלה מאוד חשובים, גם התקנות וגם תחולת החוק.

<טריף באדר: דיברנו כאן על תחולת החוק ועל הקושי ביישום החוק כפי שהוא קיים עכשיו.

<טריף באדר: לכן החשיבות של התקנות האלה.

אלי אלאלוף: תעבירו לחברים את הרוח ששורה כאן בוועדה.

<ענת מימון: בסעיף קטן (ו) לא הותקנו התקנות כאמור, יחולו הוראות הפקודה בהתאמות הנדרשות.

<ענת מימון: כלומר, תהיה תחולה אבל כמובן שלא תחולה כמו שהפקודה.

<ענת מימון: הגורמים המקצועיים הם אלה שיקבעו.

<ענת מימון: אנחנו לא קובעים את זה עכשיו אבל זה ברור.

<קריאה: צריך לכתוב את זה.

<ענת מימון: בהתאמות הנדרשות.

<ליאור חיימוביץ: יועץ השר לביטחון פנים.

<ליאור חיימוביץ: אני רוצה להתייחס.

<ענת מימון: אני רק מזכירה שאנחנו מדברים כאן על מצב שבו אנחנו נותנים לכם שנתיים להתקין תקנות בהסכמה, כאשר אז ברור שכל אחד מהגורמים יכול להביע את העמדה שלו.

<ענת מימון: אם לא מותקנות התקנות האלה, אנחנו רוצים שהפקודה הזאת תחול אבל כמובן שהיא לא יכולה לחול כמו שהיא ולכן בשטח יבוצעו ההתאמות הנדרשות לעניין הזה.

<ענת מימון: זה אמור להיות בהידברות בין הגורמים המקצועיים.

אלי אלאלוף: מי יעשה את זה?

<ענת מימון: לשרים היו שנתיים להגיע להסכמות.

<ענת מימון: הערה אחרונה.

<ענת מימון: אני מזכירה שכרגע אנחנו מפצלים את סעיף הפיקוח ועל שולחן הוועדה יהיה מצוי הנושא של פיקוח על כוחות הביטחון.

<ענת מימון: ככל שהגורמים יגידו שבשלים התנאים להביא את זה במסגרת חקיקה או רוצים לקבוע התאמות בתוך החקיקה, התאמות בסיסיות שיחולו במצב הזה, הוועדה מבחינתה תשמח ואנחנו יכולים לדון בזה במסגרת התיקון שיהיה מונח על שולחננו ואז אפילו לתקן גם את הסעיף הזה שכרגע אנחנו מעבירים.

<חיים אמיגה: את לא קובעת את זה כהוראת שעה?

<חיים אמיגה: שתיכנס לתוקפה עם הפיצול.

<ענת מימון: לא.

<ענת מימון: ברור שהוראות הסעיף יחולו לאחר התקנת התקנות.

<ענת מימון: זה כתוב.

<ענת מימון: הפיצול מפוצל.

<ענת מימון: הפקודה נכנסת לתוקף תוך 180 ימים כך שמבחינת הפיצול יש לנו את הזמן לתקן.

<חיים אמיגה: יש את התקנות ואת אומרת לפרוטוקול שבמסגרת הפיצול יהיה אפשר להכניס הוראות בחקיקה ראשית.

<ענת מימון: אנחנו לא נתנגד לזה מבחינת הנושא.

<ענת מימון: אם יהיו לכם הוראות שתרצו להביא.

<חיים אמיגה: אני מניח שגם משרד הבריאות לא יתנגד לזה.

<חיים אמיגה: גם את זה חשוב להגיד לפרוטוקול.

אלי אלאלוף: בכל מקרה אתם תחזרו לוועדה.

<מידד גיסין: הערה קטנה.

<מידד גיסין: אני חושב שצריך להתייחס היות והצבא מוציא להפרטה טיפול בחולים מידי קופות החולים.

אלי אלאלוף: זה לא קשור.

<מידד גיסין: השאלה אם זה לא קשור לכאן.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: לא קשור.

<ענת מימון: אנחנו מדברים על מה שיהיה בתחום אחריות הצבא.

<טריף באדר: מה שיצא להפרטה, יצא להפרטה ויקבל את כל המענה דרך קופות חולים.

<טריף באדר: מה שיישאר בצבא, זה התיקון.

אלי אלאלוף: אבל זה לא הנושא.

אלי אלאלוף: אם אתה רוצה אינפורמציה פרטית, אדון גיסין, יש לך למי לפנות.

<משה אלפנדרי: הערה קטנה לסעיף (ד).

<משה אלפנדרי: אנחנו נבקש, אם אפשר, בסיפא של סעיף (ד), אחרי המילה "בבית מרקחת" להוסיף את המלים "וחדר תרופות".

<משה אלפנדרי: לפי תקנות הרוקחים הרלוונטיות בעניין תנאי פתיחה וניהול של בתי מרקחת, יש הבדל בין בית מרקחת לחדר תרופות.

<משה אלפנדרי: כל הנוגע להוראות שמדברות על שטח בית מרקחת.

<איל שורצברג: אבל כאן יש תיקון.

<משה אלפנדרי: כרגע חדר תרופות לפי הפקודה, אם אני מבין נכון, אלה שלושים מטרים לפחות שצריכים להיות.

<משה אלפנדרי: אנחנו כרגע לא עומדים בזה.

<משה אלפנדרי: אני רוצה לוודא שזה יהיה ברור שזה גם יוסדר במסגרת ההתאמות.

<איל שורצברג: אבל ככל שנכיר בכם פעם כמוסד רפואי, לפי הפקודה הזאת, אנחנו נוכל להביא את חדר התרופות.

<איל שורצברג: תוכלו לבקש חדר תרופות.

<משה אלפנדרי: כרגע אתה כותב בית מרקחת כאשר בעצם שטח בית המרקחת לפי הפקודה היום הוא שונה משטח חדר תרופות אצלנו.

<איל שורצברג: ככל שידוע לי, אין אצלכם חדר תרופות.

<משה אלפנדרי: יש לנו.

<קריאה: זה בדיוק העניין, שלא ידוע לך.

<חיים אמיגה: הערה הזאת מוסכמת על משרד הבריאות.

<ענת מימון: אנחנו מוסיפים שההוראות ייקבעו גם לעניין חדר תרופות.

<ענת מימון: אנחנו מצביעים על פיצול לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת.

<ענת מימון: אנחנו מפצלים את סעיף 60כט שכותרתו היא הוראות מיוחדות לעניין מערכת הביטחון לעניין הפיקוח על מערכת הביטחון.

אלי אלאלוף: מי בעד אישור פיצול סעיף 60כט?

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: בעד פיצול סעיף – פה אחד

אלי אלאלוף: הפיצול אושר פה אחד.

<ענת מימון: הוראת הפיצול הזאת עולה למליאת הכנסת והכנסת צריכה לאשר אותה.

<ענת מימון: רק לאחר מכן נוכל להניח את הצעת החוק על שולחן הוועדה.

<ענת מימון: אדוני, אני מציעה שנצביע על כל הצעת החוק כולל כל השינויים, כולל הנוסח של התחולה על מדינה שהקראתי עכשיו עם השינויים.

אלי אלאלוף: מי בעד אישור הצעת החוק?

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: בעד הצעת החוק – פה אחד

אלי אלאלוף: הצעת החוק אושרה פה אחד.

אלי אלאלוף: בשעה טובה, החוק עבר.

אלי אלאלוף: אני באמת מעריך ומעריץ את הרצינות של כל מי שהיה כאן.

<איל שורצברג: אם אפשר להודות לוועדה, ליושב ראש הוועדה וליועצים המשפטיים.

<איל שורצברג: היה לנו לעונג.

אלי אלאלוף: תודה רבה.