ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 173, 2016-03-30 08:38

דוד אמסלם: בוקר טוב חברים.

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא מצוקת התעשיינים והעוסקים באזור התעשייה מישור אדומים.

דוד אמסלם: הרקע – אני קיבלתי פנייה מוועד התעשיינים במישור אדומים שביקשו מממנו לכנס את הוועדה.

דוד אמסלם: יש להם מספר נושאים שהם רצו לעלות בפניי.

דוד אמסלם: לפני הדיון הזה אני גם נפגשתי איתם באזור התעשייה, מצאתי מקום לכנס את הוועדה בנושא הזה.

דוד אמסלם: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לחלק מהנציגים שלהם כדי שיציגו את העניין.

דוד אמסלם: אחרי זה נשמע את ההתייחסות של הגורמים האחרים.

דוד אמסלם: בבקשה דודי.

דוד אמסלם: כל מי שמדבר שיגיד את השם שלו, בעצם מאיפה הוא בא, אם מהתעשיינים וכדומה, זה לפרוטוקול כדי שהוא ידע מי הדובר ואיזה ארגון הוא מייצג.

דוד אמסלם: בבקשה.

<דוד נאסה: בוקר טוב.

<דוד נאסה: שמי דודי נאסה.

<דוד נאסה: אני יזם תעשיין, בעל עסק באזור התעשייה מישור אדומים.

<דוד נאסה: למעשה אני בעל אינדיקציות כי יש לנו עסקים בכל רחבי מדינת ישראל.

<דוד נאסה: אדוני יושב ראש הוועדה, את הסקירה הקצרה על אזור התעשייה, למי שלא מכיר.

<דוד נאסה: אני חושב שמנהלת אזור התעשייה צריכה לתת.

<דוד נאסה: אני חושב שזה חשוב למי שלא מכיר.

<דוד נאסה: באופן כללי אנחנו מדברים על אזור תעשייה שלמעשה הוא משמש כאזור תעשייה רבתי של: ירושלים, הבקעה, צפון ירושלים, יישובי ים המלח.

<דוד נאסה: אנחנו מדברים על מקום שהוא עם פוטנציאל אדיר, אנחנו מדברים על אזור שבכל קונסטלציה כזאת או אחרת כנראה הוא יישאר במסגרת מדינת ישראל.

<דוד נאסה: כלומר, זה מקום שמבחינת השקעות הוא חשוב שהוא קיים, חשוב שהוא יתפתח.

<דוד נאסה: פיתוח אזור התעשייה יגרום גם הרבה הקלות מבחינת תושבי האזור, מבחינת פקקי תנועה וכאלה, למעשה הם לא יצטרכו לעלות לירושלים בכל בוקר והם יוכלו לקבל שירותים שוטפים באותו אזור.

<דוד נאסה: לאחרונה המצב שם הולך ומתדרדר מכמה סיבות.

<דוד נאסה: קודם כל, בעבר האזור נהנה ממעמד של אזור עדיפות לאומי, זה ירד.

<דוד נאסה: זאת אומרת, אין פה איזה קידום עניין ליזמים חדשים שיגיעו, פנים חדשות.

<דוד נאסה: הנושא השני שמדברים עליו השכם וערב הוא נושא החרם שחל עלינו.

<דוד נאסה: כמובן שאין שום סיבה ליצואנים להגיע לאזור התעשייה כי הם נמצאים במעמד נחות מול העולם.

<דוד נאסה: לראיה, האחרון שבהם "סודה סטרים" קם ועזב.

<דוד נאסה: יידוי אבנים, בעקבות יידויי האבנים שקיימים בדרך, לקוחות שמגיעים מצפון ירושלים פוחדים כבר להגיע.

<דוד נאסה: שוב, מה שפוגע בנפח המסחרי של אזור התעשייה.

<דוד נאסה: על אזור התעשייה חלה עוד מגבלה, מגבלת תנועה בשעות הבוקר, לא לעלות משאיות לכיוון ירושלים בכדי לא ליצור עוד פקקי תנועה.

<דוד נאסה: לצורך העניין, מפעל שצריך לספק, בעצם הוא תלוי עכשיו בכללים קצת שונים.

<דוד נאסה: מחסומים אקראיים שמוקמים מדי פעם, ברור לנו למה, אנחנו לא חיים לא בשוודיה ולא בסקנדינביה ולמעשה אנחנו מוצאים את עצמנו ממתינים לעובדים, יושבים וממתינים לעובדים.

<דוד נאסה: תחבורה ציבורית כמעט ולא קיימת לאזור התעשייה.

<דוד נאסה: פרצות וגנבות, אין גדרות מסביב לאזור התעשייה.

<דוד נאסה: ישנה חברת שמירה, אני אתייחס, כי זו אחת הסוגיות העיקריות.

<דוד נאסה: חברת השמירה היא לא אפקטיבית בעניין.

<דוד נאסה: לגופים המשטרתיים אין אמצעים מספקים לשטח גאוגרפי וטריטוריה כל כך גדול כדי לטפל בעניין.

<דוד נאסה: על אזור התעשייה חלים חוקים שונים ומשונים.

<דוד נאסה: אם אנחנו מדברים על נושא השכר, אנחנו מדברים בעצם על החוק הישראלי.

<דוד נאסה: אם אנחנו מדברים על ארנונה אנחנו מתייחסים לחוק הירדני.

<דוד נאסה: אם אנחנו מדברים על ביטחון אנחנו מתייחסים לצו האלוף.

<דוד נאסה: אם מדברים על התנהלות עסקית אנחנו מול המנהל האזרחי.

<דוד נאסה: אני לא מכיר עסק במדינת ישראל שבבוקר הוא צריך להחליט איזה כובע הוא לובש.

<דוד נאסה: לצערנו הרב, מכל מקום לקחו גם את הדברים הפחות טובים ולא את היותר טובים.

<דוד נאסה: ברשותך אדוני אני אתייחס לאגרת השמירה.

<דוד נאסה: למעשה אזור התעשייה מחויב לשלם אגרת שמירה, שהוא חלק מהמיסים העירוניים שאנחנו משלמים.

<דוד נאסה: בישיבות שערכנו, שוב פעם, אנחנו ביקשנו את הוועדה להתכנס כמעט אחרי שנה וחצי של התנהלות.

<דוד נאסה: התשלום עבור אגרת השמירה, נאמר לנו בפירוש שאנחנו מדברים פה על ענייני פח"ע (פעילות חבלנית עוינת).

<דוד נאסה: אנחנו משלמים אגרת שמירה עבור ענייני פח"ע.

<דוד נאסה: למעשה כל העסקים שלנו משלמים למדינת ישראל מיסים, ומשלמים הרבה.

<דוד נאסה: אני לא מוצא למה לעסק בירושלים, מהמיסים שאני משלם מדינת ישראל דואגת לי ושומרת עלי בענייני פח"ע, ולמה כשאני נמצא במישור אדומים אני צריך לשלם שוב פעם עבור שמירה.

<דוד נאסה: דרך אגב, אני גם תושב העיר אני אז צריך לשלם אגרת שמירה גם בעיר.

<דוד נאסה: כשאני הולך לשתות כוס קפה אני צריך לשלם עבור השומר.

<דוד נאסה: מעבר לזה, אנחנו מחזיקים שומר, כל אחד באופן אישי.

<דוד נאסה: כלומר, אם אנחנו באים ומתחילים לבחון את כל הנושאים האלה, בעצם אגרת השמירה היא נטל שהוא כבר בלתי אפשרי.

<דוד נאסה: לעניות דעתי, זה דבר בסיסי, מדינת ישראל צריכה לשמור על האזרחים מבחינת אירועי פח"ע.

<דוד נאסה: בבדיקה שערכנו, מתייחס צו האלוף בעיקרון לנושא של תושבים ורכושם ולא מתייחס לאזורי תעשייה.

<דוד נאסה: לידנו נמצא אזור תעשייה נוסף שהוא נמצא באותו עוטף, בכפר אדומים, שעליו לא חלים הדברים האלה.

<דוד נאסה: מכיוון שהחוק הירדני חל אנחנו משלמים גם אגרת שמירה על אדמה - - -

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: דודי, אתה מתכוון שבאזור התעשייה שבכפר אדומים לא משלמים אגרת שמירה?

<דוד נאסה: לא משלמים אגרת שמירה ולא מחויבים בכלל.

דוד אמסלם: ברור, אם הם לא משלמים כנראה הם לא מחויבים.

<דוד נאסה: אם זה צו, אז צו ולא יכול להיות שזה צו לאזור תעשייה X ולא ל-Y. או kאף אחד או לכולם.

<דוד נאסה: עוד פעם, כמו שאמרתי הנושא של אגרת שמירה, אנחנו משלמים על אדמה.

<דוד נאסה: חבר'ה, מי שרוכש אדמה עוד לפני שהוא מתחיל לבנות הוא משלם על זה אגרת שמירה.

<דוד נאסה: על מה אנחנו צריכים לשמור שם, למה אני צריך לשלם אגרת שמירה על אדמה?

דוד אמסלם: גם על קרקע תפוסה משלמים אגרת שמירה?

<דוד נאסה: גם על קרקע תפוסה אנחנו משלמים אגרת שמירה.

<דוד נאסה: בעיקרון, בישיבות שערכנו עם הגזבר, הוא נמצא פה, אנחנו מדברים על קצת מ-4 מיליון שקל שאזור התעשייה משלם אגרת שמירה.

<דוד נאסה: אני מעריך שלגזבר יש נתונים קצת יותר מדויקים, אבל ככל שהעסקים שם, מאחר והחישוב הוא על פי מטר, אנחנו מדברים שבצורה ליניארית זה הולך ועולה המחיר עולה בצורה דרמטית.

<דוד נאסה: שוב פעם, גם בישיבות עם מחלקת הביטחון ביקשנו לדעת מה קורה עם הנושא של השמירה בעניין הפלילי.

<דוד נאסה: הסתבר לנו שאנחנו משלימים נטו לפח"ע, לא לפלילי.

<דוד נאסה: הלכתי קצת להיסטוריה ובדקתי, מי שהיה מנכ"ל החברה הכלכלית, למעשה השמירה הוקמה באזור לנושא פלילי.

<דוד נאסה: כשהוא ערך, אדון ישראל גולדשטיין המוכר, האהוב והידוע, כשהוא בדק מה קרה בעטרות והוא רצה לפתח אזור תעשייה, הוא למעשה בא והקים והחליט: 'בוא ניקח גוף שישמור מבחינה פלילית כדי לפתח את העסקים'.

<דוד נאסה: העסקים פחדו להגיע למישור אדומים בגלל פרצות.

<דוד נאסה: נכון להיום, בכל מקרה 90% מהעסקים מחזיקים שומר.

<דוד נאסה: נכון לרגע אפילו אין סיורים באזור התעשייה.

<דוד נאסה: מזה כמה חודשים אין סיורים, אנחנו משלמים פול, פול פרייס ואנחנו לא מקבלים את התוצאה, כי אין לנו שליטה באירוע הזה.

<דוד נאסה: זאת לא חברת שמירה שאנחנו מנהלים אותה.

<דוד נאסה: אנחנו אפילו לא יכולים לקבל את החוזה, אנחנו גם לא יכולים להתדיין מול חברת השמירה למרות שאנחנו אלה שמממנים אותה.

<דוד נאסה: אדוני היושב ראש, לסיום, זה נטל שהוא בלתי אפשרי, הוא מונע שם פיתוח עסקי.

<דוד נאסה: יזמים שרוצים להגיע ובודקים איפה למעשה כדאי להשקיע את כספם, בעקבות הנתונים האלה הם מדירים את רגליהם מאזור מישור אדומים.

<דוד נאסה: הם יעדיפו להשקיע בחבל מודיעין, יעדיפו להשקיע בבית שמש כי שם אין את כל הכללים שהעליתי.

איתן ברושי: דודי, רק לשאול שאלה.

איתן ברושי: אמרת על אזור עדיפות.

איתן ברושי: מה רמת העדיפות של האזור הזה?

איתן ברושי: זה כאילו ירד -

<ענת אנג'ל: אנחנו אזור פיתוח א'.

איתן ברושי: א', אז מה השתנה בעניין הזה?

<ענת אנג'ל: לא השתנה דבר.

איתן ברושי: הדובר אמר בראשית דבריו שיש ירידה באזור עדיפות.

<ענת אנג'ל: לא.

<ענת אנג'ל: הוא ציין שאנחנו מצד אחד אזור פיתוח א' ומצד שני מדינות אירופה מטילות - - -

איתן ברושי: אני לא דיברתי על זה, אני אדבר על זה.

<ענת אנג'ל: אזור א' לא השתנה.

איתן ברושי: לא השתנה.

איתן ברושי: 20% מענק?

<ענת אנג'ל: עד 20% מענק.

איתן ברושי: דבר שני, השטח הזה הוא בניהול החברה הכללית של מעלה אדומים.

<ענת אנג'ל: הוא מנוהל, אנחנו חברה מפתחת, כן.

איתן ברושי: מי מנהל אזור התעשייה?

<ענת אנג'ל: אני.

איתן ברושי: את, או.

איתן ברושי: קיי.

איתן ברושי: אני מכיר קצת את האזור.

איתן ברושי: בעצם יש כאן שתי זרועות של פעילות.

איתן ברושי: האחת מול המדינה או מול המדינה והלאה, ואחת זה בתחום המוניציפאלי של מעלה אדומים, כולל ההבדל בין אזורים ואגרות.

איתן ברושי: יש משטר של ראש העיר והעירייה או כללים של המדינה.

איתן ברושי: כדאי לחלק את זה - -

<דוד נאסה: אתם יכולים לומר לי כמה אנשים השתמשו לאחרונה, אם בכלל[ כאשר מישהו קיבל את נושא העדיפות?

<ענת אנג'ל: של מרכז ההשקעות.

<ענת אנג'ל: זה מפעלים שהם מפעלים כמו: "אקסטל", - - -

<דוד נאסה: אני שואל כמה מפעלים כאלה בכלל הגיעו וקיבלו, כי מפעלים - - -

דוד אמסלם: ברשותכם, שנייה.

דוד אמסלם: אני רוצה לחלק את הדיון.

דוד אמסלם: בעצם אני מציע לא להיכנס לנושא של היחסים בין המדינה כרגע לבין אזור התעשייה או מעמדו כרגע מבחינת אזור עדיפות.

דוד אמסלם: זה דיון אחר, זה לא במגרש הזה.

דוד אמסלם: לדעתי לא כדאי להיכנס לשם.

דוד אמסלם: בואו ניכנס ונישאר לנושאים שקשורים כרגע לשולחן הזה ועם האנשים שיושבים כאן.

דוד אמסלם: דרך אגב, יש פה עוד סוגיה שהעליתם בפניי בנוגע לנושא של העובדים הפלסטינים שהם מחויבים, בעצם על פי חוק הם מחויבים להעניק את כל התנאים הסוציאליים וכו'.

דוד אמסלם: אני הבנתי שאין חברת ביטוח שמוכנה בעצם לבטח אותם.

דוד אמסלם: זאת אומרת, לכאורה אתם רוצים להעביר למישהו את הפרשות הפנסיה וכל הדברים האלה עבורם, אבל אין חברה שמוכנה לנהל את זה.

דוד אמסלם: בואו תפתחו את זה.

<דוד נאסה: אני התייחסתי בעיקר לאגרת השמירה.

<דוד נאסה: מי שהיה אמור להתייחס לעניין הזה הוא חבר וועד נוסף.

<דוד נאסה: קרתה לו תקלה והוא לא הצליח להיכנס - - -

<ענת אנג'ל: אבל גזבר העירייה עכשיו יתייחס מהזווית של המעסיק.

<מוטי ברשישת: אנחנו בעירייה, גם עובדים פלסטינים - - -

דוד אמסלם: מוטי, תגיד את השם לפרוטוקול.

<מוטי ברשישת: מוטי ברשישת, גזבר העירייה.

<מוטי ברשישת: אנחנו בעירייה מעסיקים פועלים פלסטינים מזה כמה שנים.

<מוטי ברשישת: אכן גם אנחנו נמצאים בסוגיה הזאת של אי יכולת למצוא קופת פנסיה לבטח את העובדים שלנו בפנסיה, למרות שעל פי חוק אנחנו חייבים.

<מוטי ברשישת: כבר שלוש שנים אנחנו מנסים לפתור את הבעיה.

<מוטי ברשישת: פנינו בכתב, באמצעות הייעוץ המשפטי שלנו, לממונה על השכר ולפרקליטות המדינה בדרישה שימצאו לנו חברה, או שיקבעו בחוק חובה לבטח גם עובדים פלסטינים ושייתנו לנו הוראות מה לעשות, מכיוון שאנחנו לא מסוגלים לפתור את זה לבד.

<מוטי ברשישת: קיבלנו מהם תשובת שזה נמצא על שולחנם ובטיפול.

<מוטי ברשישת: כרגע הטיפול הוא למעלה משנתיים, לא קיבלנו תשובה - - -

דוד אמסלם: משרד המשפטים פה?

<לאה קריכלי: הם הוזמנו, הם לא שלחו נציג.

דוד אמסלם: הייתי שוב מבקש שתוציא מכתב למשרד המשפטים בנושא הזה.

דוד אמסלם: לברר למה הם לא - - -

<מוטי ברשישת: זה באמת חושף את התעשיינים שמעסיקים עובדים פלסטינים וגם אותנו לסיכונים כספיים גדולים.

<מוטי ברשישת: אפשר למצוא לחלק מהסיכונים האלה פתרונות על ידי ביטוחים משלמים, אבל עדיין זה מהווה - - -

דוד אמסלם: תסביר לנו מוטי, מה הרציונל סביב העניין.

דוד אמסלם: למה בעצם, מהי הסיבה שחברה, כל חברה ולא משנה איזו חברה, שמנהלת קופות פנסיה למה היא לא רוצה לנהל למשל קופת פנסיה של עובד פלסטיני?

דוד אמסלם: אני לא הצלחתי להבין את ההיגיון.

<מוטי ברשישת: אני אומר לך את זה מתוך, בוא נגיד, ידיעה אישית שלי - - -

דוד אמסלם: כן, כן, ידיעה אישית.

<מוטי ברשישת: מתוך זה שהם חושבים שהסיכון לבטח עובד פלסטיני - - -

דוד אמסלם: סיכון במה?

<מוטי ברשישת: מזה שהם יוכלו לאתר אחר כך אם הוא חי או מת, איפה הוא נמצא, לאתר אותו, הרישומים.

<מוטי ברשישת: הוא לא נמצא ברישומים שלנו - - - <קריאה:> בנקים, אי אפשר להעביר כסף, אין מסלקה.

<מוטי ברשישת: בנקים, שאירים, מי השאירים שלהם, כמה שאירים יש להם – זה סיפור, והקטע של מסלקה.

<מוטי ברשישת: זאת אומרת, כל העסק שהם לא תושבי מדינה ולא נמצאים ברישומים שלנו בביטוח לאומי והדברים האלה - - -

דוד אמסלם: איך משלמים עליהם ביטוח לאומי?

<מוטי ברשישת: הם משלמים חצי אחוז או רבע אחוז לביטוח הלאומי והם מבוטחים בהפרשה הזאת כנגד תאונות עבודה - - -

דוד אמסלם: בלבד?

<מוטי ברשישת: בלבד, כן.

דוד אמסלם: זה מקובל על המדינה.

דוד אמסלם: מה שקשור למדינה מבחינה זו, המדינה פתרה את העניין.

דוד אמסלם: למה אי אפשר לבטח אותם במובן זה, שהם מקבלים את ההפרשות כמו איזו קרן השתלמות כזאת, נותנים להם את הסכום.

דוד אמסלם: בסוף היום הוא גומר ולוקח את זה, לא כגמלה.

<מוטי ברשישת: נתת רעיון טוב.

<מוטי ברשישת: דרך אגב, בהסכם משפטי שהיה בין העירייה לבין העובדים הפלסטיניים אכן קבע בית המשפט שאנחנו ניתן להם בסכום חד פעמי, בשווי כספי, את ההפרשות שמגיעות להם ושהם יעשו עם זה מה שהם צריכים כדי לארגן לעצמם קופת פנסיה או קופת גמל.

<מוטי ברשישת: אבל, התוקף של פסק דין הזה הסתיים לפני כשנה והארכנו אותו בשנה נוספת.

דוד אמסלם: דרך אגב, למה - - -

<מוטי ברשישת: אבל כרגע זה בהסכמה מתוקף פסק דין, אבל הוא חל רק על העירייה.

<מוטי ברשישת: הוא לא חל על התעשיינים וזה מעמיד אותם, למעשה במרכאות, כעוברי חוק, הם חשופים.

<מוטי ברשישת: <קריאה:> אם אפשר להרחיב.

<מוטי ברשישת: יש עוד בעיה, כל זה על רקע של מגמה הולכת וגדלה של ריבוי תביעות מצד הפלסטיניים.

<מוטי ברשישת: יש להם גורמים שמארגנים אותם.

<מוטי ברשישת: אני מדברת מפרספקטיבה של אזורי תעשייה - - -

דוד אמסלם: רק תגידי את השם.

<גלית לוי: גלית לוי, מנהלת התאחדות התעשיינים במרחב ירושלים.

<גלית לוי: יש ריבוי תביעות, יש מגמה שהולכת וגוברת של ריבוי תביעות מצד עובדים פלסטיניים, יש גורמים שמארגנים אותם, תובעים כמעט על כל דבר שאפשרי ושהוא בלתי אפשרי.

<גלית לוי: האבסורד הוא, שמעתי על תביעות שעובד לא עבד מולם במפעל מסוים והוא תבע את המפעל בתור עובד של המפעל – לך תוכיח.

<גלית לוי: על אחת כמה כשיש בעיה לאן לשלם להם את מה שמגיע להם- - -

דוד אמסלם: לאן לשלם זה משהו אחר.

דוד אמסלם: אני מניח שגם את המשכורת משלמים להם באיזה מקום.

דוד אמסלם: היום כבר נגמר עידן השלמים שהיה, מגיע, מקבל מזומן.

דוד אמסלם: זאת שאלה שאני ארצה לקיים עליה דיון נפרד, נזמין את כל הגורמים המקצועיים, אני מניח שזה לא רק למישור אדומים אלא בעיה.

דוד אמסלם: לטעמי אני רואה פה שתי אופציות,.

דוד אמסלם: אחת כמו שאמרתי, לעובדים לכאורה מסדירים להם לא ברמת ביטוח, אלא ברמת איזה סכום חד-פעמי שהם צוברים בתוך הקופה, או שמסדירים את זה מול הרשות הפלסטינית במובן זה שהיא לוקחת אחריות, כמו הרבה דברים אחרים שמסדירים מולה מנכסים ועד מע"מ.

דוד אמסלם: בעצם מדינת ישראל תעביר להם את הכסף והם יצטרכו לנהל.

דוד אמסלם: אני בטוח שהם ישמחו לקבל את הכסף, ושהם ינהלו את זה.

דוד אמסלם: כמו שלנו יש ביטוח לאומי, אז שהם יפתחו את המערכת הזאת מול העובדים שלהם ומול האזרחים שלהם.

דוד אמסלם: אני אעשה דיון בעניין הזה כי בסופו של דבר, אני אומר הרבה פעמים בוועדה את המילה 'לא יעלה על הדעת', יוצרים פה מוצרים אבסורדים שהמדינה מחוקקת חוקים ובסופו של דבר אין כלים ליישם אותם.

דוד אמסלם: בסוף באים לבנאדם ואומרים לו: 'למה אתה עובר על החוק'.

דוד אמסלם: הוא שואל, 'אין בעיה, 'רק תגידו לי איך'.

דוד אמסלם: זה באמת דבר שצריך להסדיר אותו.

דוד אמסלם: כאן אני אטפל בעניין הזה.

דוד אמסלם: מוטי, הייתי רוצה לשמוע את ההתייחסות שלכם לגבי הנושא של סוגיית השמירה.

דוד אמסלם: אני ישבתי עם החברים, הם מלינים בעיקר על סוגיית השמירה שהיא באה לידי ביטוי בשלושה מישורים מרכזיים כמו שדודי פירט אותם: אחת, זה הנושא של ההגנה.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר יש שם מצב אבסורדי, דודי תיאר אותו בצורה די מפורטת ואפילו הרחיב אותו על בית הקפה.

דוד אמסלם: עשיתי פה דיון בכלל על סוגיית אגרת השמירה, למה בכלל אזרח צריך לשלם אגרת שמירה, לא קשור אליכם, בכלל למדינה.

דוד אמסלם: אמרתי, מדינת ישראל יש לה צבא עם 60 מיליארד, משטרה עם 15 מיליארד, מוסד, שב"כ וכו'.

דוד אמסלם: אני מניח שהמערכת הזאת עומדת על 100 מיליארד שקל והאזרח כשהוא רוצה שמירה, הוא הולך ומשלם.

דוד אמסלם: אם כך, מה עושים עם הגופים האלה?

דוד אמסלם: זה התפקיד שלהם, אבל זה דיון אחר.

דוד אמסלם: במסגרת זאת שכבר משלמים, once כבר שילמנו.

דוד אמסלם: הדיון כרגע הוא למה אנחנו אמורים לשלם, אמרתי זה דיון אחר, אבל אני עוזב אותו כרגע.

דוד אמסלם: Once, כבר שילמנו, רק צריכים שמירה.

דוד אמסלם: בוודאי שאנחנו לא צריכים לשלם גם על אגרת שמירה וגם להביא שומר.

דוד אמסלם: עזוב את בית הקפה, זה כבר סיפור אחר.

דוד אמסלם: אני אומר, בגדול זה לא הגיוני שהם גם משלמים את האגרה וגם כשהם נועלים בערב הם מביאים להם שומר עד הבוקר כי אחרת פורצים להם את העסק.

דוד אמסלם: אגרת השמירה, באופן בסיסי, אני אמרתי זה דיון אחר, מה היא אומרה לתת, אילו מענים, האם אירועי פח"ע או פלילי.

דוד אמסלם: אם זה פח"ע, אז הצבא.

דוד אמסלם: אני כבר התחלתי אתם את הדיון הזה, לדעתי כבר עשיתי איתם שני דיונים בנושא ואני אמשיך בעניין.

דוד אמסלם: יש כאן שאלה עקרונית שצריך לחדד אותה איתם, האם אזרח רגיל צריך גם לפתור בעיות פח"ע במדינת ישראל.

דוד אמסלם: כל עוד נצטרך לקנות, אזרחים וגם עיריות יצטרכו לקנות גם טנקים, יקנו קצת מטוסים כי כנראה המדינה אולי אין לה, אז צריך לעשות משהו.

דוד אמסלם: מוטי, הייתי רוצה לקבל ממך תשובה.

דוד אמסלם: בעצם איך אתם שומרים על מישור אדומים כך שהתשובה בסוף תהייה שבעל מפעל שבערב סוגר את המפעל, הולך הביתה מבין בבוקר כשהוא קם שהכול בסדר במפעל והוא לא נזקק להביא שומר, זה פעם אחת.

דוד אמסלם: פעם שנייה, אני עשיתי כאן דיון בנושא של קרקע תפוסה.

דוד אמסלם: אתה יודע שהגשתי הצעת חוק, וגם דיברתי אתכם בעניין.

דוד אמסלם: אני לא ידעתי שהקרקע התפוסה קשורה לאגרת שמירה.

דוד אמסלם: קרקע התפוסה, הגיעה במובן זה, אתם העליתם טענה בעניין, לכאורה היא חלף להשבחות.

דוד אמסלם: בסדר, הבנתי.

דוד אמסלם: אין קשר, אבל הבנתי את הרעיון.

דוד אמסלם: מה זה קשור לאגרת שמירה?

דוד אמסלם: אגרת שמירה בפרינציפ היא באה מובן זה שזה הרציונל שלה.

דוד אמסלם: בזמנו גם ביישובים היה משמר אזרחי, הייתה חובה לבוא ולהגיד לאנשים: 'בוא תייצב פעם בחודשיים בסוף יום העבודה שלך, קח את הקרבין ותסתובב'.

דוד אמסלם: כמו הרבה דברים יום אחד שכללו את זה ואמרו: 'עזוב, לא נביא אותם עם הקרבין, שכל אחד ישלם כדי שישמרו'.

דוד אמסלם: אני מניח שקרקע שהיא פתוחה לא זקוקה לשמירה, אלא אם תגיד שרוצים לגנוב גם את הקרקע.

דוד אמסלם: לכן אני לא הצלחתי להבין את הרציונל למה מעמיסים גם את אגרת השמירה על הקרקע התפוסה.

דוד אמסלם: אלו שני הדברים שמעניינים אותי בעניין הזה.

דוד אמסלם: בבקשה מוטי.

<מוטי ברשישת: גם אנחנו בעירייה חושבים שאבסורד שאנחנו צריכים לחייב את התושבים שלנו, את התעשיינים שלנו באגרת שמירה כדי שאנחנו נשמור על עצמנו שתהייה אפליה בין תושבים שגרים ביהודה ושומרון לבין תושבים אחרים בשטחי ישראל, כמו שמגדירים את זה, ושאנחנו נצטרך לשאת בעלויות של האבטחה שלנו.

<מוטי ברשישת: אפילו הגשנו בג"צ לפני שנה וחצי נגד המדינה, כשהמדינה התחילה לקצץ באבטחה שהיא נתנה לנו, במה שנקרא, אזרוח של השמירה.

<מוטי ברשישת: המדינה הייתה מציבה שומרים מטעמה בכניסות לעיר, וכך היא הפחיתה את הנטל מהתושבים.

<מוטי ברשישת: בעקבות קיצוצים בתקציב הביטחון החליט האלוף לקצץ בשומרים שהוא הפנה ליישובים.

<מוטי ברשישת: במאי 2013 לנו הוא הוריד שומר אחד באחת הכניסות לעיר.

<מוטי ברשישת: שתבין, שומר אחד עולה 600 אלף שקל - -

דוד אמסלם: אחד?

<מוטי ברשישת: אחד, כי הוא עובד 24 שעות ביממה, שבעה ימים בשבוע, שבתות וחגים.

<מוטי ברשישת: זה אומר שומר וחצי עם עלויות של לילות, שבתות ודברים כאלה ומע"מ עולה 600 אלף שקל.

<מוטי ברשישת: אחת, - - -

<דוד נאסה: לא, זה מה שאתם משלמים לחברת השמירה, זה לא מה שהוא מקבל בפועל.

<מוטי ברשישת: כן.

<מוטי ברשישת: אני מדבר על הוצאות לעירייה.

<מוטי ברשישת: לפני כן הם הורידו עוד אחד.

<מוטי ברשישת: בבג"צ טענו כמה טענות.

<מוטי ברשישת: הטענה האחת כמו שאמרתי, למה בכלל אנחנו צריכים לשאת בעלויות השמירה.

<מוטי ברשישת: כמו שציינת אנחנו מסכימים אתך.

<מוטי ברשישת: שתיים, מה זה מעניין את העירייה הבעיות התקציביות של המדינה, של האלוף.

<מוטי ברשישת: בעיות הביטחון לא פחתו, הן אפילו התעצמו.

<מוטי ברשישת: איך אתה יכול להוריד שומר כשבעיות הביטחון מתעצמות ולטעון שאין לך תקציב לכך.

<מוטי ברשישת: זאת אומרת, זה לא מסתדר בדיוק בהתאם למה שאתה טוען.

<מוטי ברשישת: לצערנו הרב, בג"צ החליט שיש סמכות לאלוף לקבוע החלטות כאלה.

<מוטי ברשישת: הפסדנו בבג"צ הזה.

<מוטי ברשישת: אותם 600 אלף שקל של השומר שירד התחלקו על כל תושבי מעלה אדומים.

דוד אמסלם: מוטי, זה לא.

דוד אמסלם: אני אגיד, עכשיו אתה באת לאגרת השמירה.

דוד אמסלם: אני רק אחדד לך דבר קטן, נתונים.

דוד אמסלם: במדינת ישראל יש ערים ומועצות אזוריות שגובות אגרת שמירה ורובן לא ביהודה ושומרון.

<מוטי ברשישת: אני יודע.

דוד אמסלם: זה דיון, אמרתי שאני עושה, לא קשור - - -

<מוטי ברשישת: לא.

<מוטי ברשישת: לא.

<מוטי ברשישת: אני מחדד, השמירה שלנו בשונה ממה שציינת כרגע, זו לא אותה שמירה.

<מוטי ברשישת: אנחנו, השמירה שלנו, זו שמירה מתוקף צו האלוף שאנחנו חייבים בשמירה כל עוד זה יהיה בתוקף, וגם לשאת בעלות שלה כל זמן שהצו הזה יהיה בתוקף.

<מוטי ברשישת: בפקודת המועצות האזוריות זה מה שחל.

<מוטי ברשישת: החוק אצלנו הוא החוק הזה, ולכן השמירה שאנחנו מעמידים היא שמירה ביטחונית.

<מוטי ברשישת: כמו שציין פה דודי, זו שמירה ביטחונית, זה לא פח"ע, זאת לא שמירה פלילית.

<מוטי ברשישת: העירייה עושה את כל מה שהיא יכולה עם חברות השמירה שלה, לטפל בנושא הביטחוני בשמירה הזאת.

<מוטי ברשישת: יש פה את הגמ"ר (הגנה מרחבית) ואת פיקוד העורף ואת מפקד העוטף שנותן את ההוראות וקובע את ההנחיות של כמה צריך לשמור, איפה לשמור ואת תדירות השמירה.

<מוטי ברשישת: כל הנושא הפלילי, נמצא פה מפקד המשטרה, הוא יציג את העמדה שלו איך הוא פועל להשיג את המטרה שאתה אמרת, שהתעשיינים והמסחר יוכלו לישון בשקט בלילה, יקומו בבוקר ולא יפרצו להם את העסק.

<מוטי ברשישת: אנחנו חושבים שנוכל להקטין גם את הבעיה הפלילית באמצעות זה שנקיף את אזור התעשייה בגדר- - -

דוד אמסלם: זה בדיוק מה שרציתי לשאול.

<מוטי ברשישת: אנחנו פנינו גם לשר הכלכלה וגם לשר הביטחון שביחד נאגם משאבים, כל אחד ישים 2.5 מיליון שקל, --- כ-5-6 מיליון וביחד נקים גדר שתקטין את הבעיה.

<מוטי ברשישת: לעצרנו הרב, עם כל הלחצים ועם כל המאמצים שראש העיר עושה לא הצלחנו לקבל תשובות חיוביות ותקציבים לנושא, ולכן גם פה אין לנו משאבים להקים את הגדר ולא מקימים את הגדר.

דוד אמסלם: דרך אגב, סביב היישוב, מי מממן את הגדר?

<מוטי ברשישת: סביב היישוב, אם אני לא טועה, כשהקימו אותו אולי משרד - -

איתן ברושי: זה מרכיבי ביטחון, שם חלק מהגדר שהיא גדר ההפרדה.

<מוטי ברשישת: יש סעיף שנקרא 'מרכיבי ביטחון' - - -

דוד אמסלם: אבל העירייה מקבלת 'מרכיבי ביטחון' גם היום בלי קשר.

<מוטי ברשישת: כן, בלי קשר.

<מוטי ברשישת: היום אנחנו מקבלים - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, 'מרכיבי ביטחון' הם רק איפה שגרים אנשים או גם לאזור התעשייה או שזה מחולק לחלק המוניציפלי של העיר?

איתן ברושי: לחלק המוניציפלי של העיר.

דוד אמסלם: למה בעצם?

<מוטי ברשישת: בדגש על המגורים - - -

דוד אמסלם: זה ברור.

דוד אמסלם: אני שואל, הרי באזור התעשייה גם מסתובבים אנשים במהלך היום.

איתן ברושי: זה פיקוד העורף.

איתן ברושי: מי שממן אזורי תעשייה זה משרד הכלכלה.

איתן ברושי: מי שהקים את האזור, אני חושב שזה היה בתקופה משה מרחביה שעכשיו הוא במשרד השיכון.

איתן ברושי: מי שמימן את אזור התעשייה זה משרד הכלכלה.

איתן ברושי: הבעיה היא שראש הוועדה של הממשלה, הרי חלק גדול מהשרים והפקידים לא מבינים שיש מרכיבים שהם לא ישירים, למשל כמו מיגון בעוטף עזה.

איתן ברושי: שרים לא הבינו שהם צריכים לעשות מיגון, חשבו שהכול זה משרד הביטחון.

איתן ברושי: אותו דבר פה, יש 'מרכיבי ביטחון' של אזור תעשייה, מי שממונה זה משרד הכלכלה, משרד שיש לו לא מעט כסף, הוא זה שפיתח את אזור התעשייה, הוא זה שהשקיע שם את התקציבים הראשוניים, הוא צריך להיות הכתובת לאבטחה.

איתן ברושי: אי אפשר להטיל את הכול על משרד הביטחון.

<מוטי ברשישת: לא הטלנו את הכול על משרד הביטחון.

איתן ברושי: לא אתם, הציבור.

<ענת אנג'ל: א', לא הטלנו על משרד הביטחון.

<ענת אנג'ל: ב', משרד הכלכלה טוען שמהיום שאזור התעשייה הופרט, זה בשנת 1998, הוא, אין לו אחריות על 'מרכיבי - - -

איתן ברושי: על מה כן יש להם אחריות?

<ענת אנג'ל: בוודאי לא על 'מרכיבי ביטחון'.

<ענת אנג'ל: הוא מפנה אותנו למשרד הביטחון ואנחנו חוזרים עם ידיים ריקות גם מפה וגם מפה.

איתן ברושי: אני רוצה להתייחס דודי.

דוד אמסלם: בבקשה, אבל הוא לא סיים, ניתן לו לסיים.

<מוטי ברשישת: אני אענה קצר.

<מוטי ברשישת: כמו שאתה יודע, בתחשיב האגרה צריך לכסות את ההוצאות של השמירה.

<מוטי ברשישת: לעניין הקרקע ולעניין השטח הבנוי, מה שנכנס לנוסחה זה תחשיב משוכלל של כמה גובים מהקרקע ומהשטח הבנוי כדי לכסות את ההוצאות, אז אם - - -

דוד אמסלם: רק שנייה, אני רוצה להבין את מה שאתה אומר.

<מוטי ברשישת: אם לא יגבו על הקרקע, אז המחיר של השטח הבנוי יעלה.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה כזו, מוטי ברשותך- - -

<מוטי ברשישת: זה כלים שלובים.

דוד אמסלם: האם אגרת השמירה היא בעצם מופרדת, הרי כל העיר משלמת אגרת שמירה.

דוד אמסלם: יש אגרת שמירה, אזור התעשייה גם מופרד מהעיר, האם אגרת השמירה של אזור התעשייה מושקעת רק באזור התעשייה ואגרת שמירה העירונית מושקעת רק בעיר?

דוד אמסלם: אולי יכול להיות שגובים מאזור התעשייה ומשקיעים בשמירה בעיר.

דוד אמסלם: פה אומרים: 'שמע, אין לנו כסף'.

דוד אמסלם: איך אמרת, 'משק סגור'.

<מוטי ברשישת: אגרת השמירה היא אגרה אחת על כל העיר והיא משרתת את כל העיר.

<מוטי ברשישת: זה לא משקים סגורים.

<מוטי ברשישת: יחד עם זאת, בתחשיב - - -

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אתה נתת תשובה עכשיו, אתה אמרת לי כרגע, אמרת 'זה משק סגור, הרי אם לא נעשה את הקרקע התפוסה נעלה את פר מטראז'.

דוד אמסלם: אם בעצם רוב המטראז' נמצא בתוך העיר למגורים, הוא לא נמצא כל כך במפעלים.

דוד אמסלם: אם כך לא הבנתי את התשובה.

<מוטי ברשישת: אני אענה לך.

<מוטי ברשישת: משק השמירה שלנו הוא משק אחד שמשרת את כל העיר, גם את אזור התעשייה וגם את המגורים.

<מוטי ברשישת: במגורים התחשיב הוא לפי יחידת מגורים, כל היחידה מחויבת לא לפי שטח היחידה, כל יחידה משלמת תעריף אחיד.

<מוטי ברשישת: לגבי אזור התעשייה החיוב הוא לפי מטר.

<מוטי ברשישת: עכשיו, כשעדכנו את אגרת השמירה לפני כשנתיים, עשינו תחשיב חדש.

<מוטי ברשישת: הראיה, באמת התחשבנו בהוצאות באזור התעשייה כאילו כמשק סגור, לא העלינו את התעריפים שם כמו שהעלינו בתוך העיר.

<מוטי ברשישת: בעיר אגרת השמירה עלתה ב-67%, באזור התעשייה היא עלתה רק ב-20%.

<מוטי ברשישת: למה זה קרה, מכיוון שהייתה לנו הקפאת בנייה אז קצב הגידול בעיר היה נמוך יותר מאשר קצב הגידול באזור התעשייה.

<מוטי ברשישת: אזור התעשייה שלנו, עם כל המצוקה של התעשיינים, התפתח יפה וגדלו שטחי התעשייה והמסחר במהלך השנים, לכן אם יש יותר מטרים באזור התעשייה גם הנטל התחלק על יותר שטחים ולכן התעריף שלהם התייקר רק ב-20%.

<מוטי ברשישת: למעשה - - -

<דודי קופל: התייקר השנה רק ב-20%?

<מוטי ברשישת: כן, לעומת 67%.

<דוד נאסה: חוץ מזה שאזור התעשייה גדל.

<דוד נאסה: זה אבסורד, אזור התעשייה בשנה האחרונה גדל בכמה אחוזים?

<מוטי ברשישת: לא בשנה האחרונה.

<דוד נאסה: בשנתיים האחרונות הוא גדל בעשרות אחוזים ועל זה הוא עולה אצלנו עוד 25%.

<דוד נאסה: כלומר, זה מכפלות על מכפלות מוטי.

<מוטי ברשישת: אני אענה לך למה זה עלה.

<מוטי ברשישת: פעם אחת, מה שקרה, הצבא ברח לנו ונעלמו לנו 600 אלף שקל.

<מוטי ברשישת: סיבה נוספת, השר בנט הכריז בדיוק לפני הבחירות הקודמות שהוא מטיב עם המאבטחים והעלה להם את השכר בשתי פעימות - - -

דוד אמסלם: מוטי, אני לא רוצה ללכת לשם.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד משהו.

דוד אמסלם: אני חוזר לשאלה המקורית שלי.

דוד אמסלם: תראה, כמו שאמרתי, התפיסה שלי, אם אתה אומר לי שאזור התעשייה הוא מקור מספיק כדי לממן את האגרה בעיר - - -

<מוטי ברשישת: לא.

דוד אמסלם: אז בוא תסביר לי איפה המשק הסגור ולמה לדעתם אין להם שמירה.

<מוטי ברשישת: למה אין להם שמירה?

דוד אמסלם: ככה הם טוענים.

<מוטי ברשישת: אני אענה לך למה יש להם שמירה.

<מוטי ברשישת: קודם כל, יש כניסה ראשית לאזור התעשייה, יש שם מאבטחים.

<מוטי ברשישת: בבוקר, מ-6:00 בבוקר עד שעה 9:00 יש תגבור של המאבטחים שעושים בקרה על כל הפלסטינים שנכנסים לשם - - -

<דוד נאסה: לא ענייננו.

<מוטי ברשישת: רגע.

<מוטי ברשישת: שנייה, זו שמירה ביטחונית - - -

<דוד נאסה: לא ענייננו.

<דוד נאסה: אנחנו מדברים על העניין הפלילי עכשיו.

<מוטי ברשישת: רגע.

<מוטי ברשישת: אני בעניין הפלילי, אני חושב שהם אולי צודקים בטענה שלהם.

<מוטי ברשישת: הם צריכים את ההגנה שהמדינה צריכה לתת כמו שאתה אמרת, זה לא הצד של העירייה.

<מוטי ברשישת: ראש העיר יש לו פגישות עבודה עם מפקד המשטרה, לפעמים עם מפקד המחוז היו פגישות, הוא מטפל בנושא הזה.

<מוטי ברשישת: יתאר מפקד המשטרה, אני לא רוצה להיכנס לתחום הזה של מה הוא יכול להגיד ומה הוא לא יכול להגיד ואיך מטפלים בנושא הזה.

<מוטי ברשישת: ההיבט הביטחוני, זה הקטע של העירייה.

<מוטי ברשישת: בקטע הזה אני יכול להגיד שלמעשה הסכום שגובים מאזור התעשייה זה הסכום שעולה לעירייה לבצע את המטלה של השמירה הביטחונית.

<מוטי ברשישת: יש מצב שבעקבות חוסר שומרים כרגע, בגלל עלייה בהוצאות השמירה עוד יותר בגלל הבעיה הביטחונית כרגע, יהיה לנו גם גירעון בדבר הזה בשנת 2016 ו-2017.

דוד אמסלם: בבקשה איתן ברושי.

איתן ברושי: בוקר טוב היושב ראש, חבריי.

איתן ברושי: באתי לכאן גם מתוך הכרות מקדימה וגם מתוך תמיכה במעלה אדומים ובסביבה.

איתן ברושי: אני רוצה להגיד שיש מתח מתמיד בין תעשייה ואזורי התעשייה לבין העירייה.

איתן ברושי: אני לא חושב שהחשבון הוא של השמירה.

איתן ברושי: החשבון הכולל הוא שאזור התעשייה הוא מקור הכנסה גדול מאוד לעירייה ובלי הכנסה כזאת אי אפשר לנהל עיר או מועצה.

איתן ברושי: הייתי ראש מועצה, אי אפשר לנהל עיר או מועצה או כל דבר אחר רק על בסיס ארנונה למגורים.

איתן ברושי: הרי כל תושב עולה בממוצע פי שלוש ממה שהוא מכניס, למרות שהתושב חושב שאם הוא שילם יש לו זכות לומר שהוא מממן.

איתן ברושי: אנחנו יודעים את המספרים, אזור תעשייה הוא מקור הכנסה גדול ולכן הוויכוח בין הערים לבין הפריפריה, מועצות אזוריות, איפה יהיו אזורי התעשייה למרות שחלוקת ההכנסות לא קשורה לעניין הטריטוריאלי.

איתן ברושי: קודם כל החשבון של השמירה או העלויות של אזור התעשייה, היא לא כמה זה עולה, אלא מהם התנאים שיוצרו אם לא תהייה תעשייה או ענפים נוספים, לא תהייה הכנסה.

איתן ברושי: קודם כל, תהיינה בעיית הכנסה, ב', לא תהייה הכנסה לרשות.

איתן ברושי: לכן שאלת התנאים, אני בטוח שראש העיר שאני מוקיר ומכיר אותו, יודע את הדברים, אבל אני חושב שהנקודה המרכזית מעבר להערות הנוספות שאני אעיר, הנקודה העיקרית היא שמיקום של אזור התעשייה ולמיקום של העיר מעלה אדומים יש לזה משמעויות.

איתן ברושי: עניין הביטחון הוא מהמרכזים, הוא לא היחידי.

איתן ברושי: קודם כל אני רוצה לומר לתעשיינים ולאנשי העירייה, החשבון הוא לא העניין של אגרת השמירה, החשבון הוא כולל.

איתן ברושי: יש טענה שמרכיב הארנונה מקשה על התעשיינים בכל הארץ ולעומת זאת היקף השירותים הניתנים הוא לא מצדיק את העלויות, ועל זה יש מתח מתמיד.

איתן ברושי: אני גם מכיר משני צדי המתרס, במרכאות.

איתן ברושי: ברור שיש כאן מתח מסוים וצריך לגשר עליו.

איתן ברושי: מצד שני, אני לא חושב שיש הבדל גדול בין ביטחון, מה שנקרא פלילי וביטחון לאומני.

איתן ברושי: אנחנו באים מאזור, ידענו שכל גנבה יכולה להתפתח לרצח והשאלה אם זה מניע כזה או כזה היא לא כל כך משנה כשמישהו נהרג, נפצע ולהבדיל נגנב רכוש.

איתן ברושי: חלק גדול מהאזור, כשאני הייתי ראש מועצה בעמק יזרעאל, וחלק גדול מהצפון והמרכז הסתדר בעקבות גדר ההפרדה.

איתן ברושי: היו מרוקנים מוסכים ודירים ומטעים.

איתן ברושי: בלילה אחד היה אפשר לקחת טרקטור בעמק יזרעאל ולמצוא אותו למחרת בג'נין בנסיעה, לא במוביל.

איתן ברושי: לכן, המיקום של מעלה אדומים הוא מיקום שגם בעתיד הוא יהיה מיקום מורכב מאוד משום שהוא נמצא באותו מקום, כאן כולנו יודעים.

איתן ברושי: אני חושב שצריך לקחת בחשבון גם להבא שיש יתרונות ובוודאי יש שיקול לכל אחד איפה להקים את האזור.

איתן ברושי: אני בוודאי מוכן לתמוך בהטבות יותר גדולות.

איתן ברושי: מצד שני, יש מחיר מסוים.

איתן ברושי: אנחנו יודעים את זה ממקומות כמו גבול לבנון ועוטף עזה.

איתן ברושי: אי אפשר גם לומר שאנחנו מקבלים הטבות כאלה ואחרות ויתרונות כאלה ואחרים, אבל צריך לדעת שחלק מהמניע ליתרונות ולהטבות נוצר כתוצאה מהעלויות שנובעות מהמיקום והקשיים המיוחדים.

איתן ברושי: חלק מההטבות הן לא מתנה.

איתן ברושי: ברשותך דודי, למרות שביקשת לא אני מוכרח להגיד מילה כי מעלה אדומים חשובה לי.

איתן ברושי: אם אני צריך אישורים תשאלו את מי שיודע.

איתן ברושי: לא מזמן הייתה התכנסות, אני לא יודע אם היית, לא יכולתי להגיע, לעידוד הבנייה במעלה אדומים, אמרתי גם לבני שאני תומך, כי בעיניי מעלה אדומים היא חלק.

איתן ברושי: מי שרוצה לשמור על ירושלים צריך מעלה אדומים חזקה.

איתן ברושי: מעלה אדומים משלמת, במילה אחת, פוליטית.

איתן ברושי: משלמת ותשלם מחיר על אי הוודאות.

איתן ברושי: אם הייתה וודאות למה שאומרים, דודי אומר קונצנזוס שעלי זה מקובל, זה אומר שהייתה וודאות על מה שלא בקונצנזוס.

איתן ברושי: ככל שתישאר העמימות הזאת יהיה מי שישלם מחיר במקומות שהיה אפשר מזמן לקבל הגדרות יותר ברורות שהיו מצמצמות את הסיכונים ואת המחיר שאתם משלמים, כי כולכם נמצאים במסגרת שהיא במחלוקת כולל שאלת החרם.

איתן ברושי: לכן לפי דעתי, מעלה אדומים הייתה צריכה להיות מעוניינת, לפי דעתי אתם מבינים חלק ממה שאני אומר, בניסיון כן להגיע להכרעות.

איתן ברושי: אם היו הכרעות מצבכם היה אחר.

איתן ברושי: כשאין הכרעות אתם כמו יצהר ועלי ולכן אני כן רציתי להגיד מילה אחת פוליטית.

איתן ברושי: מצד שני, ברור שצריך לקיים את התנאים, אבל גנבות ופח"ע היו לצערי גם במקומות שהם לא במחלקות.

איתן ברושי: אני חושב שעניין הגידור הוא נכון.

איתן ברושי: הגידור הוא נכון ואמצעי מיגון הם נכונים, התראה ואלקטרוניקה הם נכונים.

איתן ברושי: זה לא סכומים שלדעתי צריך להתקשות בפתרון.

איתן ברושי: אני חושב שגם משרד הכלכלה וגם משרד הביטחון וגם אולי גורמים נוספים צריכים למצוא את ה-5 מיליון שקל ולעשות גדר.

איתן ברושי: כמובן שתמיד אפשר לפרוץ כל גדר, אבל בכל זאת גדר זה עוד מכשול.

איתן ברושי: לפי דעתי שווה גם לתעשיינים לעשות התגייסות לעניין הזה כדי להקים את הגדר.

איתן ברושי: אני לרשותכם.

איתן ברושי: אני נאלץ לצאת למשהו אחר, אני מוכן לעזור גם בהמשך.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: בבקשה.

<שלמה חורי: אני רוצה קודם כל להודות לך - - -

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: את השם והתפקיד, אתה חייב.

<שלמה חורי: שלמה חורי, תעשיין לשעבר, בשנים האחרונות אני מתעסק בבנייה וביזמות במישור אדומים.

<שלמה חורי: איתן, אתה נגעת קודם באיזו נקודה שצריך להסתכל על כלל החבילה.

<שלמה חורי: כלל החבילה היא לרעתנו באופן חד-משמעי.

<שלמה חורי: אנחנו, כמו שציין דודי, כשדובר בארנונה זה לפי החוק הירדני, כשמדובר בתשלומי משכורות זה לפי החוק הישראלי, כשדובר בביטחון זה לפי צו האלוף – ותמיד זה הרע מהאופציות.

<שלמה חורי: בתור יזם ומי שמנסה לביא כמה שיותר אנשים למישור אדומים, הקרקע הממוצעת, אם אני זוכר נכון, נמכרת במישור אדומים זה סביב ה-2.8-3 דונם, רוב הקרקעות זה סדר גודל שלהן.

<שלמה חורי: חשוב להבין שמי שהולך לבנות במישור אדומים, מי שרוכש קרקע והולך לבנות מבנה עליה, יש לו סדר גדול, תקן אותי מוטי אם אני טועה, סדר גודל של 120 אלף שקל עד לרגע שיהיה לו בניין, תעשה חשבון, אז הוא מתחיל לשלם ארנונה נורמלית שהיא כבר לא נורמלית.

<שלמה חורי: בעבר, בהיסטוריה, - - -

<דוד נאסה: ארנונה היא מהרגע שחתמת על ההסכם, לא מהרגע שבכלל התחילו לבנות.

<דוד נאסה: איתן, זה משהו שאין לו אח ורע בשום מקום.

דוד אמסלם: את הקרקע התפוסה אני שם בצד כרגע מבחינתי - - -

<שלמה חורי: בהיסטוריה באמת לא, אתה בטח יודע טוב ממני, היו לא מעט הטבות למישור אדומים, זה היה קרקע זולה, זה היה שכר עבודה זול, היו הטבות במיסים – זה לא קיים היום.

<שלמה חורי: זאת אומרת, הארנונה כולל אגרת שמירה פלוס פינוי אשפה יוצאת משהו, סדר גודל מחישובים שאני עשיתי ואל תתפוס אותי במילה, בין 70-75 שקל למטר על המבנה הבינוי.

<שלמה חורי: בירושלים מחייבים על מבנה בנוי, כאן מחייבים גם על החצר.

<שלמה חורי: גם אחרי שסיימנו את הבנייה יש מחיר למבנה ומחיר לחצר.

<שלמה חורי: גם זה הפך להיות כל כך.

<שלמה חורי: העניין הוא, לבוא היום ולהגיד - - - <קריאה:> מי שבא חדש שיעשה את החישובים שלו.

<שלמה חורי: באמת יושבים פה אנשים שהם בעלי נכסים באזור מעלה אדומים.

<שלמה חורי: אנחנו רוצים לפתח את האזור הזה.

<שלמה חורי: לא מתאים לנו לחזור לסיטואציה שהייתה לפני 15-20 שנה כשהשכירו שם בדולר למטר, כי אף אחד לא רצה לבוא לשם.

<שלמה חורי: נכון שכוחות השוק עכשיו, ורק כוחות השוק הביאו את אזור התעשייה לגדילה מכיוון שאין בירושלים, אין לאן להתפתח אז אנשים הגיעו אלינו.

<שלמה חורי: הדבר הנוסף, מוטי אני רוצה שתחדד לי את העניין, אתה מדבר על 600 אלף שקל לשומר לשנה ואתה בישיבה האחרונה שהייתה לנו יחד, דיברת על סדר גודל של 4 או 4.1 מיליון שקל שאנחנו משלמים.

<שלמה חורי: בחישוב מהיר שאני עושה צריכים להיות 7 מאבטחים כל הזמן למישור אדומים אם אלה הן העלויות.

<שלמה חורי: דרך אגב, אנחנו הבאנו הצעת מחיר מחברת אבטחה חיצונית, העצה מחברה רצינית.

<שלמה חורי: אם אני זוכר נכון, הצגנו אותה בישיבה אתך, העלות שלה הייתה פחות מיליון שקל ממה שמשלמים היום, עם התחייבות לפח"ע ולהקמה של מוקד במישור אדומים באמת כדי לתת שירותים.

<שלמה חורי: היום זה בשלט מרחוק, כי כל המוקדים הם בירושלים.

<שלמה חורי: אני לא זוכר שיש 7 מאבטחים 24 שעות במישור אדומים, אני גם יודע שאנחנו משלמים את השומרים שמונעים מהפלסטינים לעלות לעיר.

<שלמה חורי: איך זה קשור אלינו?

<שלמה חורי: זאת אומרת, אם אתם הולכים לעשות את זה משק סגור, תעשו את זה משק סגור, אין בעיה.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: שלמה, הוא אומר - - -

<מוטי ברשישת: אני יכול לתת לך חישוב מדויק, אבל לא זאת הנקודה, אני גם לא חושב שזה עניין לוועדה.

<מוטי ברשישת: תקפו אותנו בבית משפט גם על התחשיב, חברת אקסטל, והם הפסידו בבג"צ בתקיפה בבית המשפט ושילמו לנו 2.6 מיליון שקל על כל השנים שהם לא שילמו – זה כבר קיבל הכשר של בית המשפט.

<מוטי ברשישת: אני לא צריך להסביר את זה ולבזבז את הזמן של הוועדה.

<מוטי ברשישת: זה כבר, בוא נגיד, עבר אישור של משרד הפנים.

דוד אמסלם: אני מסכים אתך, אני לא רוצה ללכת לשם.

דוד אמסלם: אני גם הבנתי את הרעיון.

דוד אמסלם: אני הבנתי ממך שבעצם האגרה היא אגרה כלל עירונית.

דוד אמסלם: כשאתה דיברת על משק סגור התכוונת שהמשק הסגור הוא כלל עירוני.

דוד אמסלם: זאת אומרת, גם האזור המיושב וגם אזור התעשייה.

דוד אמסלם: לפי החשבון שהחברים עשו, על פניו זה נשמע סביר, לכאורה אתם מסיטים תקציבים, גבייה משם לשם.

דוד אמסלם: אם היינו בודקים מאיפה המקורות לשמירה - - -

<מוטי ברשישת: לא.

<מוטי ברשישת: לא.

<מוטי ברשישת: זה לא נכון.

<מוטי ברשישת: אני אומר, הם לא יודעים לעשות תחשיבים וזה לא העסק שלהם ולא המקצוע שלהם.

<מוטי ברשישת: בתחשיב של אגרות יש גם פחת ולא כולם משלמים, לפעמים אנשים פושטים רגל ולא משלמים, יש פחת על הדבר הזה וגם את הפחת מחשבים.

<מוטי ברשישת: בעלות השמירה למשל יש עמלת גבייה שמטפלים בה - - -

דוד אמסלם: לא, מוטי, אתה נכנס עכשיו לרזולוציה.

דוד אמסלם: דקה, שלמה, שלמה, אני רוצה להתקדם ולא לבזבז את הדיון עכשיו.

דוד אמסלם: עזוב בעיקרון אם זה 4 מיליון, 3.5 מיליון, אני לא נכנס לזה.

דוד אמסלם: אני אומר כתפיסת עולם, אתה אומר שיש קופה שאליה נכנס כל הכסף מאגרת השמירה ואת אגרת השמירה, מטבע הדברים, אתה אומר שהיות ומדובר באירועי פח"ע, זה מה שאתה אומר?

<מוטי ברשישת: כן.

דוד אמסלם: אז סביר להניח שהמאמץ המרכזי של אותה אגרה זה להגן על האזור המיושב מפני פח"ע ולא על המפעל.

<מוטי ברשישת: אני אתן דוגמה אחת - - -

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: קודם כל, נשמע לך הגיוני מה שאמרתי?

<מוטי ברשישת: אני אומר שמטרת אגרת השמירה זה שמירה ביטחונית.

<מוטי ברשישת: למש יש שער אחד שנמצא ליד "סופר סל" בכניסה הצפונית, זה שער שנמצאים בו שני שומרים והוא מגן על העיר מכניסה של פלסטינים מאזור התעשייה כשנכנסים.

<מוטי ברשישת: עכשיו, למי נכנסים הפלסטינים באזור התעשייה?

<מוטי ברשישת: , לעסקים נכון, אחרי זה משם הם נכנסים לעיר.

<מוטי ברשישת: צריך לשים שם שער.

<מוטי ברשישת: עכשיו השער הזה לא משמש את התעשיינים?

<מוטי ברשישת: הוא משרת גם אותם.

<מוטי ברשישת: למה, כי תושבי מעלה אדומים יורדים מהשער הזה, עושים קניות באזור התעשייה, - - - <קריאה:> אז בוא נסגור אותו אם הוא משרת - - -

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני לא רוצה ללכת לשם.

דוד אמסלם: תירא מוטי, אנחנו לא בונים כרגע את תיק האבטחה, זה לא הסיפור.

דוד אמסלם: אני הבנתי ממך את הרעיון, אני מבין את הרעיון שמדובר בקופה אחת.

דוד אמסלם: אני עכשיו לא נכנס לזה, באמת לא רוצה ללכת לשם.

דוד אמסלם: אני אומר, בעצם למה הציגו את הנתונים, כדי להראות את תחושת התסכול.

דוד אמסלם: במובן הזה הם אומרים: 'אנחנו משלמים כ-4 מיליון שקל'.

דוד אמסלם: עזוב אותך 3.5-4 מיליון, לא משנה.

דוד אמסלם: 'אנחנו לא מקבלים שמירה ברמת התוצאה'.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אני חוזר למה שאמרתי בהתחלה.

דוד אמסלם: בסופו של עניין, רוב השמירה הזאת, בוודאי במישור אדומים ובוודאי במהלך היום כשאין שם אנשים, היא לא בנושא פח"ע.

דוד אמסלם: היא נשמעת לי יותר בנושא של גנבות.

דוד אמסלם: דרך אגב, דודי העלה נושא חשוב שאני לא רוצה לפתוח אותו לדיון.

דוד אמסלם: לראיה, יש אזור תעשייה צמוד לשם בכפר אדומים, אני מניח שהפלסטינים יכולים להיכנס לשם בדיוק כמו פה ואין שם אגרת שמירה, לא שומרים.

דוד אמסלם: אבל, הוא מבחינתו, מבחינת התעשיינים, לא הגיוני שהם משלמים גם אגרת שמירה וגם לוקחים שומר כדי שישמור להם על הציוד – זה דבר שלא מתקבל.

דוד אמסלם: מה עוד, שגם אין גדר היקפית.

דוד אמסלם: הדבר הבסיסי בכלל בשמירה זה לעשות גדר, אני מניח.

דוד אמסלם: אצלי בבית יש גדר ויש שער.

דוד אמסלם: למה, אחרת אני לא יכול לשמור על הבית שלי.

דוד אמסלם: זה נשמע מאוד הגיוני שקודם כל עושים גדר.

דוד אמסלם: מי שלא עושה גדר לא שומר, הוא מספר שהוא שומר, אבל הוא לא שומר וזו גם בדיחה.

דוד אמסלם: הרי אם אנחנו מדברים על נושא פח"ע, נראה לך שאדם שבא לפח"ע יבוא דרך הש"ג ויגיד לו: 'שלום, באתי, יש לי בבאגז' או שיבוא 100 מטר משם גם עם האוטו או האופנוע, אין גדר אין כלום.

דוד אמסלם: בתפיסת הביטחון, נניח להפך, אם אתם אומרים שהיא פח"ע זה הרבה יותר חמור בגלל שאין בכלל את האמצעים הקרקעיים לפתור את העניין.

דוד אמסלם: עזוב תקציב, עזוב מקורות.

דוד אמסלם: קודם כל אנחנו צריכים להבין את הרעיון.

דוד אמסלם: אני חושב שבדרך כלל הפתרון של בעיה מתחיל בזה שאתה מכיר בבעיה ואתה מבין את החשיבות שלה, ואז אתה מייצר את האמצעים.

דוד אמסלם: לפעמים זה יכול להיות בשני טיקים, שלושה טיקים, יכול להיות שלושה גורמים, נאבקים עם הגורמים, לא נאבקים.

דוד אמסלם: הרי פה אנחנו נאבקים כל יום עם משרדי ממשלה, מבוקר עד לילה, על תקציבים.

דוד אמסלם: אבל, בוודאי ובוודאי שעירייה צריכה לקחת אחריות על הנושא מפני שהיא גם גובה כסף.

דוד אמסלם: גם בלי קשר לכסף הם היו צריכים לקחת אחריות כמו כל עירייה.

דוד אמסלם: התסכול שלהם מתעצם: 'אנחנו גם משלמים וגם לא מקבלים'.

דוד אמסלם: קנינו כרטיס לראות את הסרט, אבל לא מקרינים לנו את הסרט.

דוד אמסלם: אנחנו צריכים להביא סרטון מהבית, לשים אותו לעצמנו ולהסתכל.

דוד אמסלם: זו טענה חזקה.

דוד אמסלם: אני אומר באופן בסיסי, תראה, הקליינטים הם פה.

דוד אמסלם: אי אפשר להתווכח עם הקליינטים, כך הורגלתי בחיי, אני לא מתווכח עם האזרחים.

דוד אמסלם: האזרחים הם בוחרים את הנציגים שלהם, את העירייה.

דוד אמסלם: אלו לא נציגי עירייה שמביאים אזרחים לעיר, זה הפוך.

דוד אמסלם: זה כמו פה בכנסת, האזרחים בוחרים את הממשלה ולא הפוך.

דוד אמסלם: זו לא ממשלה שיש לה אזרחים מסתובבים שהיא הביאה אותה.

דוד אמסלם: הקליינטים מרגישים תחושת תסכול עצומה, עצומה.

דוד אמסלם: עזוב, עזוב אותך ולא משנה אם כרגע הם צודקים ב-80%-100% או ב-20%.

דוד אמסלם: לדעתי במישור הזה צריך לשבת איתם ובוודאי להסדיר אתם ולהגיע אתם להבנה כזאת או אחרת, גם ברמת ההסברים וגם ברמה האופרטיבית.

דוד אמסלם: ברשותכם עכשיו אני רוצה לעבור למשטרת ישראל לגבי מה שאמרתי.

דוד אמסלם: היות ומוטי בעצם גלגל את האירוע של הנושא הפלילי, מה בעצם האמצעים הפליליים באזור, יש לכם נתונים?

<רפי כהן: יש נתונים, רק לפני כן אני רוצה לפתוח ולומר שאם יש כוונה בעתיד לקיים דיון נוסף בסוגיית הביטחון והאבטחה, אני חושב שנכון וכדאי להזמין גורמים נוספים.

<רפי כהן: מעבר לקו הירוק יש את שת"פ ארבעת הרגליים, כאשר גורמים שונים ואחרים שכל אחד נושא במרכיבי התפקיד, בייצוג שלו, בתפקיד שלו באחריות ישירה.

<רפי כהן: לכן אני בא ואומר, יש את קצה הגמ"ר של פיקוד מרכז שהוא קובע את מרכיבי הביטחון, סל האבטחה - - -

דוד אמסלם: היה פה.

דוד אמסלם: אנחנו הזמנו אותו.

דוד אמסלם: בדיון הקודם הוא היה פה.

<רפי כהן: לכן הוא זה שצריך - - -

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: כרגע נושא של אגרת השמירה, עליו עשינו כאן דיון.

דוד אמסלם: הבאנו לכאן את הגורמים המתאימים, האמן לי.

<רפי כהן: המנהל האזרחי.

<רפי כהן: בכל זאת אני רוצה שזה כן יכנס.

<רפי כהן: מנהל אזרחי אחראי לתת את ההיתרים והאישורים לכל האוכלוסייה הפלסטינית שנכנסת לעבוד באזור התעשייה - - - <קריאה:> אני כאן.

<רפי כהן: אני נציג המנהל האזרחי.

<רפי כהן: בסדר גמור.

<רפי כהן: בסופו של דבר באזור התעשייה מישור אדומים יש גם מודל ייחודי ואחר שלא קיים בשום במקום אחר, זה נוהל מזדמנים שבו הם נותנים אישורים חד-פעמיים לפלסטינים להיכנס לאזור התעשייה.

<רפי כהן: לתעשיינים יש אינטרס שהם יכנסו לאזור התעשייה.

<רפי כהן: ניהול הבט"ש (בטחון שוטף) בגזרת בט"ש אדומים, בגלל החלטת ממשלה היא הועברה לאחריות מג"ב עוטף ירושלים באמצעות מג"ד דרומי.

<רפי כהן: יש מפקד חבל שהוא בקשר עם פיקוד מרכז ולכן גם הם בסוגיית הביטחון צריכים לתת מענה.

<רפי כהן: אני בא ואומר כאן, אני מצטרף למה שאתה אומר ולמה שאומרים התעשיינים והעירייה.

<רפי כהן: נראה לי לא סביר ולא הגיוני, מעבר לקו הירוק בתא שטח שבו יש 320 מפעלים עם זרוע בדואית של 6,000 נפש, המקום פרוץ ופתוח 360 מעלות ואפשר להיכנס לאזור התעשייה מאיפה שרוצים, מתי שרוצים.

<רפי כהן: אני יודע שזה מאוד מאוד מעסיק את ראש העיר.

<רפי כהן: לפני חודש וחצי זומנתי לדיון בראשותו של השר לביטחון פנים ואחד הנושאים שהעלה ראש העיר היה שהוא חייב לדעת איזה משרד נותן את הסיוע, את המקור ואת המימון כדי שבאמת יהיה אפשר להקים גדר באזור התעשייה.

<רפי כהן: לפי דעתי, ברגע שתהייה גדר היא תפתור 90% מהבעיה.

<רפי כהן: לגופו של עניין בסוגיית ההתפרצויות, אני רוצה שכבודו יבין שבמעלה אדומים אני מפעיל שתי ניידות סיור שאמורות לתת מענה לשירותי המשטרה ל-42 אלף תושבים.

<רפי כהן: שתי הניידות האלה אמורות להגיב ולתת מענה לאירועים בפארקים, גנים, מקומות רעש, מנוחה – כל האירועים שמשטרת ישראל באה בהם לידי ביטוי.

<רפי כהן: מבחינת מספרים ונתונים, בגלל שאני מבין שרובצת על הכתפיים שלי אחריות כבדה מנשוא גם בסוגיית הביטחון, בגלל הממשקים של פלילי וביטחון, בשנת 2015 היו 1,340 קריאות מוקד, פעמון אזעקה באזור תעשייה מישור אדומים.

<רפי כהן: זה 1,340 אירועים שבהם אחת משתי הניידות, שאני מפעיל בתוך העיר, רצה טסה, הגיעה לאזור התעשייה ולאותו מפעל שממנו פעלה האזעקה וביצעה פעולות.

<רפי כהן: הכול מתועד, הכול רשום, הכול נמצא בשירת הסירנה שהיא מערכת משטרתית, הכול נמצא במוקד 100 כי בסופו של דבר מי שמפעיל את הניידת שלנו זה מוקד שמתקשר 100 ושולח את הניידת שלנו.

<רפי כהן: אני יכול להגיד לך שהמשימה הזאת היא לא קלה ולא פשוטה ואני מקבל רג'קטים גם מהשוטרים וגם מהמפקדים שלהם שההנחיה שלי נראית להם לא סבירה, שכל עכבר, כל חתול, כל כלב, כל דבר שמפעיל אזעקה הניידת צריכה להגיע למקום, וניידות מגיעות.

<רפי כהן: מבחן התוצאה – בשנת 2015 היו 32 התפרצויות לעסק.

<רפי כהן: מבחינתי, התפרצות אחת היא יותר מדי והלוואי שגם אותה היינו יכולים למנוע.

<רפי כהן: מתוך ה-32 ההתפרצויות לעסק, אלו תיקים שנפתחו בתחנה, הצלחנו לפענח, להגיע לחשודים, להגיע לכנופיות שביצעו את ההתפרצויות, ל-8 כנופיות כאלה.

<רפי כהן: הוגשו נגדם כתבי אישום והעמדה לדין.

<רפי כהן: זה 25% גילויים בעבירות פע"ר (פשיעת עבירות רכוש).

<רפי כהן: ברמה הארצית מדובר באחוז גבוה של גילויים.

<רפי כהן: אני יכול להגיד לך שהמורכות בהתמודדות שלנו מול הכנופיות האלה היא בעייתית ביותר, כי אצלנו פועלים גם הבדואים שמכירים את השטח בצורה מצוינת, גם פלסטינים שרובים בכלל עובדים באזורי התעשייה, מכירים את אזורי התעשייה, יודעים לאן להגיע ואיפה לפרוץ והם חוברים לאותם בדואים.

<רפי כהן: תמיד בכנופיות כאלה יש גם את ערביי ארץ ישראל שלהם יש את הרכב עם המספר הצהוב ותעודת הזהות הכחולה שהם יכולים להציג אותה בכניסה, אם הם נכנסים עם רכב, ואין שום בעיה.

<רפי כהן: זה לגבי סוגיית ההתפרצויות.

<רפי כהן: אני יכול להגיד, בשנת 2016, מתחילת השנה, אם אני לוקח את רבעון א' מול רבעון א', ב-2015 היו 10 התפרצויות לעסק בשלושה חודשים.

<רפי כהן: כרגע אנחנו עומדים על 7 התפרצויות, זו ירידה של 30%.

<רפי כהן: האמת, חשבתי לבוא להגיד שההתפרצות האחרונה, כשידעתי שאני מוזמן לוועדה הזו, היא הייתה לפני למעלה מחודש, אבל רצה הגורל ולפני יומיים הייתה התפרצות ל"תבליני מיה", כדי שלא אוכל להגיד שחודש ימים לא הייתה התפרצות, יותר מחודש ימים.

<רפי כהן: עדיין אנחנו עומדים על ירידה של 30% ביחס לשנת 2015.

<דוד נאסה: רפי, אנחנו פרצנו כדי לשבור לך את - - -

<רפי כהן: לא.

<רפי כהן: חלילה.

<רפי כהן: תאמין לי שאני יודע כמה הסוגיה הזאת רגישה וחשובה לכם.

<רפי כהן: הלוואי ובאמת היה אפשר למנוע את כל ההתפרצויות.

<דוד נאסה: לא.

<דוד נאסה: רפי, אני יכול ברשותך - - -

<רפי כהן: בבקשה, ברור.

<דוד נאסה: תראה, 1,340 כפי שציינת קרו - - -

דוד אמסלם: דודי, אנחנו כבר 6 דקות בדיון הבא וזה גם עם החבר'ה מהמשטרה.

<דוד נאסה: ברשותך אני אהיה קצר.

<דוד נאסה: אם וכאשר היה סיור, אני לא מבין, עיריית מעלה אדומים עשתה הסכם עם חברת שמירה, למה אין סיור, למה המשטרה צריכה להוציא 1,340 פעם ניידת?

<דוד נאסה: אין להם, אין להם את הניידת הזאת.

<דוד נאסה: יש הסכם עם סייר שצריך לרוץ ולהיות נטו באזור התעשייה – לא קיים, לא קיים.

<דוד נאסה: זה משהו לא הגיוני שאנחנו משלמים כסף על מה משהו שהוא לא קיים.

<דוד נאסה: בא רפי, גם כך שתי ניידות, לשטח גאוגרפי כל כך גדול.

<דוד נאסה: חבר'ה, הוא לא מסוגל, הוא לא סוגל, הוא נכשל מהתחלה באירוע כי הוא לא מסוגל עם שתי ניידות לנהל עיר שלמה ואזור תעשייה גדול, לא מסוגל.

<מוטי ברשישת: יש פה נתון - - -

<דוד נאסה: רגע.

<מוטי ברשישת: שנייה, אני אענה לך.

<מוטי ברשישת: רפי לא אמר את זה, אני לא אמרתי שהעירייה נכנסה לנושא של שיטור עירוני.

<מוטי ברשישת: בשיטור העירוני אנחנו אמורים לתגבר, פחות או יותר, את הכוח של הנוכחות של האנשים שיהיו בעיר.

<מוטי ברשישת: העירייה מעמידה - - -

<דוד נאסה: מוטי יקירי, מה קשור לזה שאנחנו משלמים על סיור שהוא לא קיים?

<דוד נאסה: מוטי, מוטי, עזוב, השיטור העירוני ייתן דוחות, הבנו.

<דוד נאסה: הוא לא יהיה ב-10 בלילה לשמור על המקום.

<מוטי ברשישת: הוא יפנה יותר כוח ונוכחות - - -

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני לא רוצה להיכנס.

דוד אמסלם: מוטי, אני לא רוצה להיכנס לרזולוציה הזאת.

דוד אמסלם: אני רוצה, באמת כאן אני בעל התסכול.

דוד אמסלם: תראה, יכול להיות שמבחינה חוקית אין בעיה.

דוד אמסלם: אני מניח שהעסק יוסדר ושאתם לא פועלים שלא על פי חוק, אבל החוק עצמו, איך אני אומר כאן, לפעמים כשאני מגיע להרבה חוקים אני חובר בהם, אני רואה שהם עקומים בצורה קיצונית.

דוד אמסלם: תמיד אני אומר שגם בסדום היו חוקים.

דוד אמסלם: דרך אגב , בכל מדינה יש חוקים.

דוד אמסלם: במדינות הטוטליטריות, המדינות הכי וגם בצפון קוריאה המדינה מתנהלת לפי חוקים, יש לה חוקים, לא מקובלים עלינו, אבל יש.

דוד אמסלם: לכן, אני סבור, אני חוזר חזרה, היות והקליינטים הם מתוסכלים צריך קודם כל להבין מאיפה זה בא.

דוד אמסלם: אלו גם אנשים שקמים, מלכה אמר פעם, מפרנסים הרבה אנשים, באמת מפרנסים גם ברמת התעסוקה וגם משלמים ארנונה לעיר על פי חוק, וזה בסדר.

דוד אמסלם: הם גם נמצאים בדבר שהוא לא כל כך קשור לעירייה כרגע, בקשיים גם בנושא של ה-BDS וגם בחרמות.

דוד אמסלם: יש להם מספיק צרות.

דוד אמסלם: גם ככה זה לא אזור תעשייה שיושב בתל אביב.

דוד אמסלם: הם מרגישים סוג של תסכול מסוים במובן זה שהם עובדים קשה, הם משלמים מס הכנסה, ביטוח לאומי, ארנונה – הם עושים את זה בכיף, באהבה.

דוד אמסלם: הם לא מתלוננים למה הם משלמים, אבל בסוף את השירותים המינימליים הם לא מקבלים וזה התסכול שלהם.

דוד אמסלם: אני מניח שאם לא היו פרצות והם היו מרגישים שהביטחון בסדר הם לא היו עושים דיון על: 'למה אני משלם אגרת שמירה בכלל'.

דוד אמסלם: עזוב, זה לא דיון וזה גם לא עלה כאן.

דוד אמסלם: הוא רק אומר: 'למה אני גם צריך לממן עוד שומר'.

דוד אמסלם: הרי בסוף זה המפעל שלו.

דוד אמסלם: 'אם שומר פה ועוד שומר שם, אני סוגר את המפעל והולך הביתה'.

דוד אמסלם: כאן אני חושב שכדאי ונכון שאתם תזמנו אותם אליכם למפגש כדי לייצר החלטה אופרטיבית.

דוד אמסלם: יש את סיפור הגדר.

דוד אמסלם: כמו שאמר מפקד המשטרה, סיפור הגדר, אני לא צריך שמפקד המשטרה יציין את זה, היות והוא גם איש המקצוע ובאחריות הזאת הוא אומר לך: 'אם נשים גדר אנחנו נפתור חלק גדול מאוד מהפריצות', זה נשמע הגיוני.

דוד אמסלם: דרך אגב, משקית זה נכון, כי כל פרצה כזאת עולה למשק.

דוד אמסלם: עזוב, נניח שהמפעלים כולם היו של המדינה, יכול להיות שבשנה גונבים יותר מעלות הגדר.

דוד אמסלם: זה מזכיר לי גם את הסיפור של הסעות הילדים.

דוד אמסלם: בסוף יש את האחריות של מי שמנהל את האירוע ואחרי זה הוא בעצם משאיר את העסק למריבות עם המשרדים האחרים.

דוד אמסלם: זה כמו בבית, לפעמים יש לנו אירוע שאנחנו צריכים לטפל בו.

דוד אמסלם: אנחנו יודעים, קודם כל אנחנו מזמינים את בעל המקצוע ותוך כדי עבודה אנחנו הולכים לבנק לקחת הלוואה משום שאנחנו יודעים שהפעולה היא הכרחית.

דוד אמסלם: אנחנו לא יכולים להגיד 'אין כסף'.

דוד אמסלם: אם יש לך עכשיו פיצוץ מים בבית, אתה קודם כל מתקשר לאינסטלטור, אתה לא שואל את עצמך מאיפה אני אתן לו את ה-200 שקל או את ה-2,000 – קודם כל תבוא.

דוד אמסלם: אחרי שהוא מגיע והוא מתחיל לתקן, אז אתה מתחיל לדאוג מאיפה אביא את המקורות.

דוד אמסלם: לכן לדעתי זה הסיפור שיש כאן.

דוד אמסלם: דרך אגב, 5 מיליון שקל במונחים של - - - זה לא כסף גדול.

דוד אמסלם: אפשר לעשות את זה בתכנית רב-שנתית, לא צריך לגמור את כל הגדר.

דוד אמסלם: נניח, אתם יכולים להחליט שמתחילים לקראת סוף השנה הזאת וגולשים לשנה הבאה וגג תפסנו שנתיים.

דוד אמסלם: יש כל מיני טריקים, יש גם את המשרד לביטחון פנים שצריך ללחוץ עליו, אם תרצו אני אוכל לעזור לכם, גם משרד האוצר.

דוד אמסלם: בוודאי ובוודאי אי אפשר להשאיר את התעשיינים בעסק הזה לבד עם עצמם והם מדברים על זה.

דוד אמסלם: דרך אגב, הם מנסים לדבר אתכם כבר מספר חודשים.

דוד אמסלם: אני מציע שתעשו איזו ישיבת מטה עם רצון טוב לפתור את העניין.

דוד אמסלם: אני עומד לרשותכם בכל דבר ועניין עם משרדי הממשלה כדי לסייע בעניין.

דוד אמסלם: אני באמת חושב שהם נמצאים באזור קשה בלי קשר לכלום, גם בנושא פח"ע וגם בנושא הביטחוני.

דוד אמסלם: כפי שדודי אמר, גם בנושא הזה וגם בנושא של התנועה, משאיות, הכול מוצדק, אבל בסוף זה קשה.

דוד אמסלם: כשאתה בא למפעל ואתה צריך לשלוח את המשלוח בבוקר, יש לך כל כך הרבה מגבלות שאין לך אותם במקומות אחרים.

דוד אמסלם: אני באמת חושב שכן כדאי שתקראו להם, תשבו אתם ותגיעו למשהו אופרטיבי.

דוד אמסלם: לגבי הנושא של העובדים, כמו שאמרתי אני אעשה דיון בנושא.

דוד אמסלם: זה נושא שמאוד מאוד מרתק אותי, מעניין וגם אבסורד לכשעצמו.

דוד אמסלם: הייתה פה גם נציגת האוצר, היא אמרה לי באוזן, שחררתי אותה כי הסוגיה בכלל יושבת במשרד המשפטים.

דוד אמסלם: אנחנו נעשה דיון פנימי בעניין הזה, אני אזמין את כל הגורמים וגם אתכם, כדי שייצרו פתרון לכלל המפעלים שרוצים לשמור על החוק.

דוד אמסלם: לא יכול להיות, זה באמת מצב כמעט קיצוני שאומרים לבנאדם בחוק: 'נא לפעול א', ב', ג'' והמדינה לא מאפשרת לו את האופציה לפעול ואז יגיע פלסטיני שיבוא ויתבע אותו ויגיד לו: 'תשמע, לפי החוק אתה לא נותן לי' והוא בסוף עבריין.

דוד אמסלם: יש מצב שישלחו לו ניידת עם אזיקים - - - <קריאה:> עשו את זה כבר.

<ענת אנג'ל: אני רק רוצה לעניין של הגדר שהעלית.

<ענת אנג'ל: אנחנו כן נרצה לגייס אותך עד כמה שאפשר.

<ענת אנג'ל: לנו יש התחייבות משר הביטחון למימון של 2 מיליון שקל, יש לנו התחייבות של משרד הכלכלה ל-1.5 מיליון בתנאי שמשרד הביטחון נותן, וכרגע אף אחד לא נותן לנו שקל.

<ענת אנג'ל: מעבר להקמת הגדר צריך לקחת בחשבון שיש עלויות תחזוקה, זה לא נגמר בזה.

<ענת אנג'ל: אנחנו זקוקים לתקציבים האלה – אין לנו אותם.

<ענת אנג'ל: תעזרו לנו לגייס את התקציבים האלה.

דוד אמסלם: תבואו אלי.

דוד אמסלם: תפנו אלי במכתב.

דוד אמסלם: אני אקרא להם לכאן יחד אתכם ונשב איתם.

דוד אמסלם: לגבי התחזוקה, דרך אגב, צריך להבין שאנחנו מדברים כרגע על הקמה.

דוד אמסלם: תחזוקה, יש ארנונה.

דוד אמסלם: הארנונה הרגילה מכסה את התחזוקה של העיר, זו ההגדרה שלה.

דוד אמסלם: אם עכשיו בגדר בעיר יש חור לא מתקשרים למשרד הביטחון.

דוד אמסלם: מתקשרים לאגף התחזוקה: 'לך תזמין גדר ותתקן', זה בסדר, היינו שם.

דוד אמסלם: אלו שני הנושאים המרכזיים שבעצם אני מבקש לטפל בהם.

דוד אמסלם: אני אקח אחד על עצמי.

דוד אמסלם: אתם תשבו אתם ואם בסוף לא תצאו ראש בעניין הזה תחזרו אלי חזרה ונראה מה נעשה עם הסיפור הזה.

דוד אמסלם: לגבי הנושא של הקרקע התפוסה, כרגע אני מנהל, יש הצעת חוק שהגשתי.

דוד אמסלם: אני מצמצם אותה, כרגע לא אלאה אתכם.

דוד אמסלם: בוודאי ובוודאי שאתם צריכים לתת חשיבה לגבי קרקע תפוסה באגרת שמירה.

דוד אמסלם: זה באמת נראה לי המצאה מרחיקת לכת.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם אם אתה מעלה את האגרה בכלל, אזרח רגיל מבין בגדול על מה הוא משלם, לא משנה כמה.

דוד אמסלם: הוא יכול להתווכח אתך, 10 שקל יותר 10 שקלים פחות, אבל אם אתה אומר לו 'ארנונה' הוא מבין שהוא צריך לשלם.

דוד אמסלם: כמו שאמרתי, פר מטר אתה גובה יקר וכו', אבל הוא לא מצליח להבין איך באמצעות הארנונה הוא מממן איזה אירוע שבכלל לא קשור לעיר, או אירוע שלא קשור בכלל לסוגיית הארנונה למרות שתגיד לו: 'תשמע, אבל אם אני אבטל שמה אני אעלה לך את הארנונה.

דוד אמסלם: בסוף בעצם צריך לשים כל דבר על התמחיר שלו.

דוד אמסלם: אם אתם חושבים שהארנונה לא מספקת אז תבקשו מהשר לעלות לכם את תעריפי הארנונה.

דוד אמסלם: תראה, כל אגרת השמירה, הסברתי, הרציונל שלה הרי הוא לא נולד עם קום המדינה, זה דבר שהתפתח וכל זה בא מזווית הפח"ע.

דוד אמסלם: יענו, אם מחר, אני מניח, יש שלום עם שכנינו אנחנו מבטלים באותו יום את האגרה.

דוד אמסלם: עכשיו, הקרקע הרגילה היא לא קשורה לפח"ע אלא אם תסביר לי שהם באים בלילה, חופרים שם בונקרים שאנחנו לא יודעים, לא יודע.

דוד אמסלם: פתאום היא משלמת אגרת שמירה, עזוב ארנונה.

דוד אמסלם: ארנונה אני מבין בגלל שזה חלק שנמצא כרגע ביהודה ושומרון, אין את ההשבחה, שים את זה בצד.

דוד אמסלם: מה זה קשור אגרת שמירה על קרקע לא תפוסה?

דוד אמסלם: לכן, גם פה תעשו חשיבה ותחליטו איך אתם פותרים את זה גם אם זה משק סגור.

דוד אמסלם: יכול להיות שאתה צריך לעלות לכולם בעוד 10 אגרות בכל העיר, אבל האבסורד הזה לא יכול להיות, זה לא הגיוני.

<מוטי ברשישת: זה יעלה רק באזור התעשייה ויכול להיות שזה יקפח תעשיינים מסוימים ויקל על אחרים, כי זה רק באזור התעשייה.

<מוטי ברשישת: כל מה שלא נגבה בקרקע תפוסה באזור התעשייה זה יעלה את המחיר למטר בקרקע בנויה.

<מוטי ברשישת: עכשיו, מי שיש לו יותר מטרים - - -

דוד אמסלם: אני רוצה להבין, אם הקופה היא כללית - - -

<מוטי ברשישת: זה דווקא מטיב - - -

דוד אמסלם: אבל אני רוצה להבין.

דוד אמסלם: מוטי, אם האגרה היא כללית אז איך יכול להיות שהגבייה היא לא כללית.

דוד אמסלם: הרי ממה נפשך?

דוד אמסלם: אם אנחנו יש לנו קופה שהיא אמורה להיות אגרת שמירה ואנחנו אמורים לטפל באגרת שמירה בנושא פח"ע.

דוד אמסלם: יכול להיות שמבחינת תפיסת עולם היא אומרת, עזוב, מבחינת תיק הביטחון אנחנו שומרים פח"ע איפה שיש תושבים ופחות מבנים.

דוד אמסלם: בסדר, את הרציונל הזה אני מבין.

דוד אמסלם: אבל, אתה גובה אגרת שמירה לפי מטר ומשהו, ממטראז' מסוים.

דוד אמסלם: אתה לא החלטת שאתה חייב לגבות מאזור התעשייה 4 מיליון שקל.

דוד אמסלם: מחר אם יסגרו חצי מהמפעלים אז תעמיס על האחרים פי שתיים?

דוד אמסלם: שנייה, בגלל, לדעתי, הגבייה שלך היא בעייתית בגלל שזה הולך ככה: או שאתה גובה מאותו מקום בנושא, משקיע במקום, או שיש לנו קופה כללית ואנחנו משקיעים לפי הצרכים.

דוד אמסלם: אי אפשר להביא קופה כללית ולהשית על אזור מסוים תקציב: 'ממך אנחנו נגבה 4 מיליון שקל'.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אם אני אקצין ואומר שיש באזור התעשייה רק מפעל אחד, ממחר בבוקר בוודאי שלא תגבה ממנו 4 מיליון שקל.

דוד אמסלם: תגיד לו: 'אדוני, צריכים 4 מיליון שקל.

דוד אמסלם: עד אתמול נתתם 4 מיליון שקל.

דוד אמסלם: היו פה 30 מפעלים, אבל היום יש רק מפעל אחד.

דוד אמסלם: מצטער, תביא אתה את הכסף'.

דוד אמסלם: זה לא נשמע הגיוני.

דוד אמסלם: צריך להחליט איפה אוחזים את המקל.

דוד אמסלם: לדעתי, גם פה תשבו איתם ותנסו להסדיר אתם את העניין הזה ברמה העקרונית.

דוד אמסלם: בסדר?

<מוטי ברשישת: זו בעיה, אי אפשר.

<מוטי ברשישת: זה חוק עזר.

<מוטי ברשישת: כדי לשנות חוק עזר זה תהליך ממושך וארוך מאוד.

<מוטי ברשישת: חוק עזר, מדובר בבית משפט ולכן כרגע אנחנו נעשה את מה שאתה אמר, אבל זה לא תהליך קצר- - -

דוד אמסלם: אני לא ביקשתי תהליך קצר.

דוד אמסלם: אני רק רוצה לומר משהו כזה.

דוד אמסלם: פה בכנסת אנחנו משנים חוקי מדינה, לא חוקי עזר עירוניים שזה הרבה יותר מורכב.

דוד אמסלם: אני מבקש מכם לעשות עבודת מטה.

דוד אמסלם: במידה ולא, תגידו לי, אני אגיש חקיקה ראשית בעניין הזה כי זה אבסורד בפני עצמו.

דוד אמסלם: צריך להבין, אני לא אומר לך כרגע מהו התעריף שתגבה, אבל בוא תגבה, זה כמו שאני משלם לבית הספר אגרה.

דוד אמסלם: כאני שואל למה אני משלם, אומרים לי: 'טיול שנתי, ספרייה וכו'.

דוד אמסלם: תאר לך שמחר אני מבין שקנו בזה רכב למנהל, יכול להיות שהוא צריך רכב, אבל למה על האגרה הזאת?

דוד אמסלם: תגבה ממני אגרה - - -למנהל.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שהלינקצ'ים האלה, זה לא מקובל בציבור, הציבור לא מצליח להבין את זה.

<מוטי ברשישת: רק דודי, זה אושר על ידי בג"צ.

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: בג"צ, תקשיב טוב, אני אסביר, אני אגיד לך איך זה עובד.

דוד אמסלם: אני רוצה לעבור לדיון הבא, אבל אגיד לך משהו.

דוד אמסלם: אני נמצא בשכונת הארגזים, אתמול הייתי.

דוד אמסלם: הם קיבלו צווי פינוי, הם עוברים דברים אבסורדיים.

דוד אמסלם: השופטים אומרים להם: 'רבותיי, אנחנו מסכימים אתכם, זה חוק'.

דוד אמסלם: שופט, לו יש את החוק בפניו, לו אין את שיקול הדעת להגיד אם החוק הוא הגיוני או לא הגיוני.

דוד אמסלם: היות ועבר דבר כזה, דרך אגב, אני מכיר עיריות שמעבירות כל דבר וזה בסדר, אני יודע איך עובר בעירייה חוק עזר עירוני.

דוד אמסלם: אם אני ראש עיר, מחר אני יכול להעביר איזה חוקים כמעט אבסורדיים שאתה לא תאמין אפילו.

דוד אמסלם: זה לא ראיה שהחוק נכון.

דוד אמסלם: עכשיו, אם אנחנו באים עם החוק הזה, בוודאי אם אנחנו באים עם החוק הזה לבג"צ, אז בג"צ אומר: 'שמע, יש את החוק, עבר.

דוד אמסלם: זה לא משהו שפוגע בזכויות האדם באופן קיצוני'.

דוד אמסלם: בסדר, אבל הוא לא יגיד לך שהחוק נכון.

דוד אמסלם: הוא יגיד לך שזה לא חורג מהגבלות הקיצוניים של המידתיות הכי קיצונית, לשם הוא הולך.

דוד אמסלם: אני אומר לך, בוא קח את הדברים שלי למקום טוב.

דוד אמסלם: אתה שומע אותם.

דוד אמסלם: אנחנו כבר שומעים אותם כמעט שעה וחצי.

דוד אמסלם: הם עזבו את מקום עבודתם ובאו לכאן בגלל שהבטן שלהם מתפוצצות.

דוד אמסלם: אחרת הם היו יושבים עכשיו עם קפה ועושים את העבודה שלהם, מרווחים עוד כמה לירות.

דוד אמסלם: אני מניח שהם פה, אז יש תקלות בעבודות.

דוד אמסלם: תבין מה קורה.

דוד אמסלם: לכן אני אומר לך, קחו את זה למקום טוב.

דוד אמסלם: הם לא אויבים, הם אנשים טובים שיש להם גם עניין לפתח אזורי תעשייה ואת העיר, והכול בסדר.

דוד אמסלם: בואו תשבו איתם ותנסו להגיע איתם לעמק השווה בדברים האלה.

דוד אמסלם: בסדר?

<מוטי ברשישת: אנחנו מקבלים את מה שאתה אומר, אני ישבתי איתם ואפילו אני אמרתי, הם פה ושומעים, אני אמרתי להם שהחשיבות של התעשייה בעיר היא גבוהה מאוד, אנחנו מעריכים אותם.

<מוטי ברשישת: הם גם לוקחים סיכונים על עצמם ואנחנו כן מעריכים שהם משקיעים מכסף פרטי שלהם, לוקחים את הסיכון.

<מוטי ברשישת: אנחנו גובים ארנונה גם מאזור התעשייה.

<מוטי ברשישת: איתן אמר את זה וזה לא סוד, הארנונה של אזור התעשייה מסייעת רבות לעיר.

<מוטי ברשישת: כל מה שאמרת, אנחנו מסכימים לזה.

<מוטי ברשישת: יש עוד משהו שלא הועלה- - -

<אבי אלקיים: דודי רק רגע, המריחות האלה הגיעו ל- 50 אלף ק"מ ריק.

<אבי אלקיים: אוכלוסייה ערבית ועסקים ערביים שמשתלטים עלינו.

<אבי אלקיים: המריחות האלה – נמאסו עלינו, נמאס.

<אבי אלקיים: מה שאתה שומע כאן, ואתה עדין איתו ומבין, כל הכבוד לו ואני מכבד אותו, אין פה אנשים שמבינים דרך חשיבה של עסק.

<אבי אלקיים: 50 אלף מטר ריק יש עכשיו במישור אדומים: "סודה סטרים", "פרוטרום", החברה כללית ירושלים שעומדת לפני הקפאת תהליכים, אני חושב.

<אבי אלקיים: אנחנו במצב אנוש, עזבו את הדיבורים האלה.

<אבי אלקיים: אם רוצים לראות כאן את: דודי, את שלומי, את זיו ואת אבי בשנה הבאה נמשיך בדרך הזאת.

<אבי אלקיים: אם רוצים לראות את אחמד ואת יוסוף שישבו כאן ויבקשו על ארנונה, שימשיך בדרך שלו.

<אבי אלקיים: תודה רבה שהתייחסת לו ונתת לו את הזמן לדבר.

דוד אמסלם: מוטי.

דוד אמסלם: ברשותך אני חייב לסיים את הדיון.

דוד אמסלם: אנחנו כבר גולשים - - -

<מוטי ברשישת: רק עוד נקודה אחת דודי.

<מוטי ברשישת: אנחנו מסכימים איתם ונעשה.

<מוטי ברשישת: משרד הפנים פועל נגדנו.

<מוטי ברשישת: יש מה שנקרא 'תעריף - - -בארנונה'.

<מוטי ברשישת: הם קבעו - - -

דוד אמסלם: מוטי, מוטי, בוא תשמע.

דוד אמסלם: אני פה כדי, במקרה אני גם גר בעיר, זה חשוב לי, אני פה גם כדי לעזור.

דוד אמסלם: אתם תפעילו אותי איפה שאני יכול.

דוד אמסלם: אני מבטיח לכם שאני אסייע בכל מה שאני יכול, וגם בנושא של איגום המשאבים וגם בנושא של החקיקה וגם בנושא של משרד הפנים – איפה שאתם רוצים.

דוד אמסלם: בסוף אני אומר, אתם מפספסים את האירוע המרכזי.

דוד אמסלם: אתם שומעים אותם, הם העניין, אלו האנשים המרכזיים, הם שמים וגם אם זה החוק הם משלמים את זה.

דוד אמסלם: כל מפעל שנסגר בסוף זה יורד מהקופה.

דוד אמסלם: הקליינטים אוהבים את המקום, הוא חשוב להם.

דוד אמסלם: חלק גדול מהם גם גרים בעיר.

דוד אמסלם: יש פה אנרגיות חיוביות טובות, קחו אותן, תעלו איתן למקומות נכונים שלא כמו שהוא אומר שמחר הוא יסגור, והוא יסגור והוא יעבור אולי ממישור אדומים, אולי לכפר אדומים ממול ואז ישאירו את המישור ובזמנו היו תקופות שהוא לא היה מזהיר מבחינת העסקים.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, בואו תקשיבו.

דוד אמסלם: תקשיבו לאנשים שבעצם הם מפרנסים את המקום, הם משלמים את הארנונה, הם אזרחים טובים שמספקים תעסוקה לאזור.

דוד אמסלם: אנחנו מפרגנים להם, אנחנו רוצים שהם יתפתחו, רוצים בוודאי שהאזור הזה יתפתח.

דוד אמסלם: יש קשיים באמת חמורים, שילכו ויתפחו בשנים הקרובות, שלא קשורים בכלל לאזור התעשייה הספציפי, בכלל ליחסים בין מדינת ישראל לעולם.

דוד אמסלם: כמו שאמרתי קודם, כל החרמות וכל זה, בסוף הם אלה שישלמו את המחירים ואף אחד לא יפצה אותם ואני אומר לך גם אם יכתבו בעיתון ששמו 20-30 מילון על כל המדינה.

דוד אמסלם: עזוב, זה שטויות, בסוף הוא צריך.

דוד אמסלם: אני אומר, יש כל כך הרבה צרות, אז בואו תנסו איתם לקחת את זה למקומות נכונים, יותר טובים מבחינתם.

דוד אמסלם: אני לעזר לרשותכם לכל דבר ועניין.

דוד אמסלם: תודה רבה חברים.

דוד אמסלם: אני מודה לכם.