הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 109, 2016-03-28 10:30

קארין אלהרר: שלום, בוקר טוב.

קארין אלהרר: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה, היום 28 במרץ, י"ח באדר ב' תשע"ו, הנושא שאנחנו נדון בו: היערכות הרשויות המקומיות לטיפול בנפגעי חרדה, דוח מבקר המדינה על הביקורת בשלטון המקומי לשנת 2015, זו ישיבת מעקב.

קארין אלהרר: אני מקדמת בברכה את נציגי מבקר המדינה, נציגי הגופים ובראשית הדברים אני רוצה שוב להודות לחברי חבר הכנסת חיים ילין שממשיך להביא את הנושא החשוב הזה לפתחה של הוועדה ועל הקידום של הנושא.

קארין אלהרר: היום אנחנו נמשיך את הדיון בדוח החשוב והמשמעותי הזה שקשור לתמיכה נפשית שקיבלו, ולצערנו ככל הנראה עוד יקבלו, אזרחים באזור עוטף עזה, מה שקרה במבצע 'צוק איתן' ולא עלינו מה שיכול להיות ועתיד להגיע.

קארין אלהרר: הדיון יהיה המשך של שלוש סדרות של דיונים שנערכו פה בוועדה, הן של הדיון בדוח של הרשויות המקומיות האחרון שהפיק משרד המבקר, הן כחלק מדיוני המוכנות לחירום והן בדיון הקודם שעסקנו בו ממש לפני רגעים מספר בנושא האוכלוסייה הבדואית, בעצם השלמה לדיון שהיה קודם.

קארין אלהרר: מהדוח שבנדון עולים ליקויים שונים בהפעלת המערך, כמו למשל העובדה שלמשרד הבריאות לא היה מעקב על כמה אנשים פנו לעזרה נפשית, העובדה שבחלק מהרשויות מרכזי החוסן היו בכלל סגורים, אבל עיקר החשיבות היא ההסתכלות קדימה.

קארין אלהרר: זה לא עבד טוב, בואו נודה על האמת, זה לא עבד טוב ב'צוק איתן' ומה קורה במבצע הבא, לא עלינו, האם אנחנו למדנו, האם השתפרנו, האם יש לנו יכולת לתת מענים לאזרחים שככל הנראה יזדקקו.

קארין אלהרר: אנחנו נדון היום בנושאים שעולים מהדוח בדגש על לקחים מהדיון הקודם, כמו הטמעת הנוהל החדש, נושא הפזורה הבדואית אליה לא הספקנו להגיע בדיון הקודם, שהתקיים בדצמבר, אנחנו נבדוק האם השנה מרכזי החוסן אכן ייכנסו לבסיס התקציב, זאת לאחר ששר האוצר, אני חייבת להודות, טרם הגיב לבקשה ששלחנו בדצמבר להתייחסות בנושא הזה.

קארין אלהרר: אני אתן לחבר הכנסת חיים ילין בקצרה ואז נבקש מנציגי מבקר המדינה, בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושבת ראש, תודה רבה.

חיים ילין: אני חושב שאחת הוועדות היחידות באמת, לא בגלל שזה ביקורת המדינה, אבל שגם מבקרת ועושה את התהליך שלדעתי הכנסת ראויה, זו הוועדה שלך.

חיים ילין: זה חשוב.

חיים ילין: זה חשוב כל כמה חודשים לבוא ולבדוק.

חיים ילין: זה גם עושה סדר במערכת, זאת אומרת שגם המשרדים עצמם צריכים לבואו לדווח.

חיים ילין: לעומת זה הייתי מאוד שמח שלא היו מזמנים, שהכול בסדר, זה הצד השני של המטבע, אבל תמיד יש לנו איך להשתפר ובמה להשתפר.

חיים ילין: אני אומר את הדברים כמו שהם.

חיים ילין: בעקבות הדיון שהתקיים פה בדצמבר אנחנו ניסינו להביא שני חוקים שיכלו לעשות סדר.

חיים ילין: החוק הראשון היה הכרה במרכזי החוסן כבסיס של טיפול באוכלוסייה שמתמקצע בטיפול באוכלוסייה ומונע מהאוכלוסייה להגיע למיון ולבתי חולים, שזאת המשימה העיקרית בעת מלחמה, ולטפל בפוסט טראומה לאחר מכן.

חיים ילין: אחד החוקים שנעשה בשיתוף פעולה של תושבים, אנחנו דחינו אותו עכשיו בכמה חודשים ואנחנו מאוד נרצה את עזרתך, את גם חתומה עליו, את חלק ושותפה באותו חוק, הוא מדבר על זה שאנשים שנמצאים בפוסט טראומה, אחרי שגמרו את סדרת הטיפולים שלהם, הם עדיין חייבים את הטיפול הזה, כולל המשפחה.

חיים ילין: אין מי שיממן את זה.

חיים ילין: אם זה לא הרשות, שבדרך כלל אין לה כסף, אין מי שיממן את זה.

חיים ילין: אנחנו מדברים על פוסט טראומה שחבר'ה צעירים, שלא טיפלו בעצמם ב'עופרת יצוקה' ואנחנו רואים אותם היום מגיעים כבר מאוחר מדי, כבר על כדורים.

חיים ילין: אנחנו חייבים למנוע את זה.

חיים ילין: החוק בא ואומר שאנשים מהסוג הזה שלא נרפאו, שעדיין הם סוחבים איתם את הגיבנת הזו, יוכרו כפצועי איבה לצורך העניין, גם אם לא נפגעו באופן פיזי, אבל כן נפשית.

חיים ילין: זו סוגיה מאוד כאובה, היא לא פשוטה ואנחנו רוצים לשבת עם משרד הרווחה, עם משרד הבריאות ועם כל המשרדים בשביל לנסות לקדם את החקיקה הזאת.

חיים ילין: החקיקה השנייה היא כל המערך עצמו של הטיפול מול רח"ל, מה התפקיד של רח"ל בתכלול עצמו, כי כשאנחנו עוברים לחירום, הופ, יש פה כבר גופים אחרים שנכנסים ואין סנכרון ביניהם.

חיים ילין: ביקשו ממני להוריד את החוק, כך שהם יעשו את זה על ידי החלטה פנימית של רח"ל.

חיים ילין: דין החלטה מבצעית של רח"ל כדין חוק, תאמינו לי, לפעמים הרבה יותר טוב מאשר חקיקה שאף אחד לא זוכר את זה.

חיים ילין: ואני מאוד מקווה ששני הדברים האלה יתקדמו.

חיים ילין: לצורך הדיון עצמו, וקצת על מה שהיה, אני חושב שאם נעתיק את מרכזי החוסן שיש בארבע מועצות אזוריות יחד עם שדרות לאיו"ש, שאני יודע שיש דיבור, וביחד אנחנו נוכל לפתח גם את הנושא העירוני שנמצא מחוץ לעוטף עזה, אבל הם גם צריכים את זה, בבסיס התקציב של מדינת ישראל, שזה מהלך שאנחנו מנסים לעשות, אז כולנו נרוויח מזה.

חיים ילין: הדבר החשוב ביותר, כבוד היושבת ראש, כמו שאת אמרת, מה יהיה בסבב הבא.

חיים ילין: אם נצליח למנוע את הסבב הבא, אז אנחנו גם נשמח עוד יותר שלא נזדקק לטיפולים עצמם.

חיים ילין: תודה רבה.

קארין אלהרר: תודה רבה, חיים.

קארין אלהרר: אני אבקש מצוות מבקר המדינה, אני כבר אומר שבמפגש מקדים שהיה לנו הבוקר גיליתי ממצאים מאוד מאוד מדאיגים, אני ארצה שתעמדו עליהם.

<מירה רזין: בוקר טוב, גברתי היושבת ראש, חבר הכנסת.

<מירה רזין: אני רק רציתי להגיד לגבי הדיון הקודם, שבו במהלך הדיון מבחינתנו עלו דברים שבדרך כלל לא עולים בדיון.

<מירה רזין: אני רוצה בקצרה להגיד, בתהליך של מבקר המדינה, כשאנחנו עובדים אנחנו בודקים את העובדות, שולחים, קוראים לזה פנייה לגוף המבוקר, לגוף המבוקר יש את כל הבמה לענות לנו, לאחר מכן הוא נשלח כמעט סופי ולאחר שאנחנו מקבלים את התגובות מפורסם הדוח.

<מירה רזין: בדיון שהתנהל פה בפעם שעברה, עם משרד הבריאות, היו חילוקי דעות שבעינינו אין כזה דבר חילוקי דעות על העובדות של הדוח.

<מירה רזין: נאמרו פה דברים בדיון, אנחנו לא ניהלנו שיג ושיח איתם, לא ענינו, אבל נאמרו דברים שבלשון המעטה הם לא היו מדויקים, הם לא תאמו לעובדות של הדוח, דברים שגם לא עלו והמשרד לא הציג לפני כן.

<מירה רזין: אנחנו מאוד מצרים על הנקודה הזאת.

קארין אלהרר: גם אני.

<מירה רזין: ובמהלך הדיון שעבר היה דיון איתך עם הרשויות, זה מאוד חשוב לנו שהיום הרשויות תצגנה את העמדה שלהם, גם לגבי הממצאים של הדוח.

<מירה רזין: וסוגיה נוספת, בסוף הדיון שעבר נאמר שהמשרד, וזה מתוקף החוק, חייב לדווח למשרד מבקר המדינה, להקים ועדה ולדווח על תיקון ליקויים.

<מירה רזין: קיבלנו מסמך של תיקון ליקויים של משרד הבריאות, אני תיכף אתן לישראל שהוא ערך את הדוח להתייחס לכמה נקודות.

<מירה רזין: התשובות שקיבלנו מבחינתנו אינן מספקות, זה לא לווה במסמכים וגם ללא מעט נקודות וליקויים שהעלינו לא הייתה התייחסות.

<מירה רזין: מצד שני אני רוצה להגיד שאני מאוד שמחה על הדברים ששמעתי קודם, שנקודות שאנחנו העלינו והיו בממצאי הדוח, נושא של הקמת מרכזי חוסן, הנושא של רח"ל וכו', הם היו בדוח ואנחנו שמחים לראות שהדברים האלה מתקדמים ומטופלים.

חיים ילין: אמרתי שבעקבות הדיון הזה - - -

<מירה רזין: כן, אז אני אומרת שזה מאוד משמח ואני אשמח שישראל ייגע בכמה נקודות, פשוט להבהיר את הסוגיה.

<ישראל ווייס: תודה רבה.

<ישראל ווייס: שוב, גברתי היושבת ראש וחבר הכנסת מר ילין.

<ישראל ווייס: ברשותכם, מאחר שמר ילין העלה את הנושא של רח"ל, אז בקצרה, אולי זה ייתן איזה שהוא בסיס.

<ישראל ווייס: אנחנו ציטטנו את תשובת רח"ל, זה לא כל כך רלוונטי לאי הדיוקים, אבל תשובת רח"ל למשרד מבקר המדינה מיוני 2015 אמרה כך: 'על פי ייעודה היא תשמש גוף מתאם לגיבוש תפיסה כוללת להיערכות המשרדים השונים להנחת תשתית מדינתית הולמת לקידום הנושא וטיפול הולם בנפגעי חרדה במשברים לאומיים'.

<ישראל ווייס: היא הוסיפה שדוח זה ישמש אותה לתיאום ובקרת פעילות המגזרים השונים, על פי התשתית שהונחה.

<ישראל ווייס: אני מאוד מקווה שזה יתבצע - - -

חיים ילין: אתה יודע מה הבאג בזה, שרח"ל פועלים אך ורק במצב של רח"ל, של חירום, ואנחנו מדברים פה לא רק, אלא שבדרך כלל אתה מטפל באנשים לאחר, כשהם כבר - - - הרי הם גייסו את כל הכוחות בשביל לשרוד את המלחמה, אחרי הורדת המתח והאדרנלין אז מתחילות הבעיות ורח"ל כבר לא שם.

<ישראל ווייס: אז פה הרשות המחוקקת והמבצעת ייכנסו במלוא כוחם ואנחנו נאחל להם בהצלחה.

<ישראל ווייס: אני רוצה להוסיף משהו אישי.

<ישראל ווייס: אני נכנסתי לנושא הזה וגם מה שאני הולך להגיד עכשיו, יש גם הרבה כאב אישי מאחר שאני הייתי בשטח וראיתי מה שקרה.

<ישראל ווייס: אז כמו שציינו פה, היושבת ראש ומירי, הוועדה לביקורת המדינה קיבלה מסמך תיקון ליקויים של משרד הבריאות, אנחנו קיבלנו העתק ואני בחנתי אותו ובמבוא אני כתבתי כך: 'מעיון במסמך ומהשוואתו לפרקי הדוח והערות הביקורת עולה כי משרד הבריאות מיעט לציין', אני מוסיף עכשיו אם בכלל, 'מה הן הפעולות הוא מתכונן לנקוט לתיקון הליקויים ולאימוץ מסקנות הדוח'.

<ישראל ווייס: אנחנו גם מוסיפים פרק של מסקנות.

<ישראל ווייס: הדבר השני, אנחנו קיבלנו במקום תיקון ליקויים ניסיון או העלאת עובדות שלצערי הרב הן אינן מדויקות בלשון המעטה.

<ישראל ווייס: אני הגבתי על זה.

<ישראל ווייס: העברתי למנהלת החטיבה וליושבת ראש הוועדה.

<ישראל ווייס: אני חייב להדגים, העלינו נושא מאוד פעוט, ריכוז נתונים במשרד הבריאות, שיהיה איזה שהוא מקור ששם יהיו נתונים של גורמים פרטיים, של גורמי משרד הבריאות, ביטוח לאומי, כל הגורמים ברשות.

<ישראל ווייס: אני הסתובבתי, אני לא מצאתי, אבל כשכותבים לי שהנתונים של משרד הבריאות כוללים את הדיווח שנאסף ממרכזי חוסן, זה נכון, גם אני קיבלתי את הנתונים, בתי חולים כלליים שהם לא אמורים, מרכזי תמיכה נפשית אמורים לטפל כמענה ראשוני ומת"נים, מ-14 מת"נים, מת"ן אחד נפתח במלוא כל התקופה, מת"ן אחד נפתח לחצי מהתקופה ושני מת"נים נפתחו לכמה ימים.

<ישראל ווייס: רק שתדעו, מת"ן מקבל טפסים ממשרד הבריאות עם העתקים שהם אמורים לדווח על כל פונה, לרבות הטיפול, לרבות רופאים, לרבות העברה לפיקוד העורף.

<ישראל ווייס: כלום, אני לא מכיר את זה.

<ישראל ווייס: אני בדקתי.

<ישראל ווייס: ברשותכם, מחסור בכוח אדם.

<ישראל ווייס: אני לא מבין איך משרד הבריאות יכול להגיד לנו שלא היה קיים מחסור בכוח אדם מקצועי.

<ישראל ווייס: רבותיי ברשויות, אני מקווה שהבמה תינתן לכם, גם מסיבות אובייקטיביות, אם בשדות נגב אומרים לי 50%, זה אובייקטיבי.

<ישראל ווייס: יכול להיות שבעל במילואים, ילדים קטנים וכו' וכו', חבר'ה, צריך להכשיר ולהתכונן.

<ישראל ווייס: כשאני מדבר על נפגעי חרדה אני אומר לתת את המענה הראשוני קודם כל.

<ישראל ווייס: חבר'ה, תרגיעו, שיהיה מישהו במקלט, איזה מורה או גוף מסוים או מישהו שיוכל להגיד לילד 'תירגע, אני איתך', עשיתם 80% מהעבודה.

<ישראל ווייס: אז היה מחסור בכוח אםד, יש לי פה מסמכים מסכמים של גורמים שאמרו שהייתה לנו שחיקה, עומס, לא הספקנו.

<ישראל ווייס: ברשותכם עוד עובדה או שתיים.

<ישראל ווייס: מרבית המת"נים לא נפתחו לעומת המסמך של משרד הבריאות שהם נפתחו.

<ישראל ווייס: והמת"נים ממוגנים.

<ישראל ווייס: אני לא מכיר מת"ן ממוגן, יש מקלט בסמוך.

<ישראל ווייס: באשקלון יש מת"ן חדש, מפואר, הוא לא נפתח, הוא ממוגן.

<ישראל ווייס: מרכזי חוסן, חלקם לא ממוגנים.

<ישראל ווייס: שדרות, נושא מאוד מאוד רגיש, המת"ן בשדרות הוציא מטפלים לכל אירוע.

<ישראל ווייס: המת"ן בכלל לא נפתח, את העובדים פיטרו בגלל שהם לא פתחו, בגלל שהיה סכסוך.

<ישראל ווייס: אנשי שדרות יכולים לאשר את זה, הוא לא נפתח.

<ישראל ווייס: לצערי מנהלת מרכז בריאות הנפש נפטרה בגלל מחלה קשה, הוא לא נפתח, הכול הוטל על מרכז החוסן.

<ישראל ווייס: הייתי יכול לדבר איתכם המון זמן.

<ישראל ווייס: אני עוד אקפוץ לעוד עובדה אחת או שתיים.

<ישראל ווייס: אני יכול לספר לכם פה עוד עובדה שלא ברור לי מהיכן הגיעה.

<ישראל ווייס: משרד הבריאות מדגיש כי הוא תגבר את המת"נים ברשויות.

<ישראל ווייס: יש פה אנשים מהרשויות.

<ישראל ווייס: וכן הלאה וכן הלאה.

<ישראל ווייס: רבותיי, אני אומר את זה בכאב, לצערי הרב.

<ישראל ווייס: לגבי תיקון ליקויים.

<ישראל ווייס: אני לא ראיתי מסמך שאומר, 'נפעל, נשקול, נבדוק, נבחן'.

<ישראל ווייס: אין.

<ישראל ווייס: המשפט המרכזי שלי במסמך אומר, משרד הבריאות אינו אומר במסמך באילו פעולות נקט או מתכונן לנקוט.

<ישראל ווייס: אני אומר לכם, אני מאוד מנוסה בעבודת ביקורת, אפילו להיות קצת דיפלומט ולעשות את זה בצורה - - - אני רק אציין פה, פעולות רישום ודיווח, כתבנו הערות שצריך לגבש ולאסוף.

<ישראל ווייס: חבר'ה, נתונים זה גם להפקת לקחים, נתונים זה לדעת מי הגורמים הפרטיים שנותנים טיפולים, בכלל זה מאושר?

<ישראל ווייס: וכן הלאה וכן הלאה.

<ישראל ווייס: לא אומרים לנו 'אנחנו אולי נחשוב לעשות איזה שהוא גורם מרכז שיגיד לרשות המקומית לאסוף לנו את הנתונים של כל מי שפועל'.

<ישראל ווייס: .

<ישראל ווייס: בגלל שהמת"נים לא נפתחו לא עבר ציוד אז אני לא יודע על מה מדברים, על איזה פעילות.

<ישראל ווייס: אני יכול להמשיך ככה עד הסוף, אני לא רוצה לגזול מזמנכם.

<ישראל ווייס: שוב אני חוזר ואומר, אני אומר את זה בכאב.

<ישראל ווייס: תודה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: מי הנציג של משרד הבריאות?

קארין אלהרר: רק את?

קארין אלהרר: בלה.

קארין אלהרר: כתוב לי שאת אחראית ארצית בתחום ילדים אוטיסטים.

<בלה בן גרשון: לא, יש פה טעות במה שהעבירו אלייך, יש לי כובע נוסף, אבל זה כמובן לא הכובע שאני יושבת בו היום.

<בלה בן גרשון: אני אחראית ארצית על היערכות לחירום בבריאות הנפש מטעם משרד הבריאות.

קארין אלהרר: אני אגיד לך את זה, אני מנסה למצוא מילים דיפלומטיות, וקצת מתקשה, כי כשאתם שולחים נייר שהכותרת שלו היא דוח תיקון ליקויים אז אני בתמימותי כוועדה אומרת הנה, יש פה השתדלות, יש פה רצון לשפר ולתקן ואתם סומכים על זה שאנחנו לא נבדוק את העניין?

קארין אלהרר: אני לא מבינה.

קארין אלהרר: בסופו של דבר קורא את זה מבקר המדינה ואומר שיש פה לעג למוסד, גם מבקר המדינה, גם הוועדה, עונים תשובות שהן לא לשאלות שנשאלו, כשיש דוח תיקון ליקויים אין אפילו השתדלות של לאן אנחנו לוקחים את זה, התעמתות עם הדוח כשאתם ראיתם אותו עוד קודם, אמירות שנאמרו בדיון הקודם שבינן לבין המציאות אין אפילו לא חוט מקשר.

קארין אלהרר: איך אנחנו מתקדמים מכאן?

<בלה בן גרשון: אני יכולה לענות?

קארין אלהרר: בבקשה.

<בלה בן גרשון: אז ככה, אני מדברת בתור מי שיצרה את התחום הזה במשרד הבריאות כי התפקיד הזה לא היה קיים, 15 שנה בתוך המשרד.

<בלה בן גרשון: הנושא של נפגעי חרדה לא היה קיים במדינת ישראל ואנחנו המצאנו אותו וכמובן זה בדמנו.

<בלה בן גרשון: אני מדברת עכשיו לא רק כבלה בן גרשון אלא כמובן כמשרד הבריאות.

<בלה בן גרשון: לכן אנחנו לוקחים את זה מאוד מאוד ברצינות וכאב לי בהחלט לשמוע שמשהו פה כנראה עבר לא טוב, ואני לוקחת אחריות עלינו.

<בלה בן גרשון: אם ככה זה נתפס, אז כנראה העברנו את זה בצורה לא מספיק ברורה ולכן אני שמחה על ההזדמנות כן להבהיר את הדברים.

<בלה בן גרשון: משרד הבריאות לוקח את מלוא האחריות על כל הנושא של נפגעי חרדה.

<בלה בן גרשון: לאחר דוח מבקר המדינה, אחרי 'צוק איתן' כשדיברנו על כך שהנוהל החדש, לא הספקנו להטמיע אותו בגלל פרוץ - - -

קארין אלהרר: יש נוהל, גברתי?

<בלה בן גרשון: יש נוהל שכרגע עובר שינויים בהתאם לדרישות של מבקר המדינה, ואני רוצה להבהיר מה נעשה בדיוק מאז שהתחלנו.

קארין אלהרר: רגע, גברתי, יש פה עניין קטן שאני לא מצליחה להבין.

קארין אלהרר: כשאני שואלת אם יש נוהל זה אומר האם יש נוהל תקף שכל הגורמים שאמורים לאשר אותו עשו את עבודתם.

<בלה בן גרשון: אני אשמח לענות.

<בלה בן גרשון: תני לי בבקשה דקה ואז אם עדיין זה לא יהיה ברור אני אשמח להבהיר עוד.

קארין אלהרר: בבקשה, גברתי.

<בלה בן גרשון: בעקבות דוח מבקר המדינה פעלו קבוצות, המועצה הלאומית לבריאות הנפש, מנכ"ל משרד הבריאות, כל הגורמים, הוועדה התכנסה מספר פעמים, גם נעשה דיון נוסף עם הרשויות המקומיות, עם משרד החינוך, עם משרד הרווחה ועם רח"ל כדי לתקן את מה שלא פעל כי לא הספקנו להטמיע.

<בלה בן גרשון: שני דברים נעשים כרגע, אחת, יש כרגע תיאום עם רח"ל, עם משרד הרווחה והחינוך ועם הרשויות המקומיות על הדברים שלא פעלו טוב ב'צוק איתן'.

<בלה בן גרשון: כלומר המקומות שנבחרו שישמשו כמת"נים, הם מאושרים כרגע על ידי הרשות המקומית מבחינת הלוגיסטיקה שהיא תיתן, שהתיאום הזה לא היה טוב לפני 'צוק איתן'.

<בלה בן גרשון: פה פעלנו בדיוק בנקודות שאתה ציינת אותם.

<בלה בן גרשון: דבר נוסף, כמו שאתם יודעים, נכנסה באוגוסט בשנה שעברה הרפורמה בתחום של בריאות הנפש, של קופות החולים.

<בלה בן גרשון: אנחנו החלטנו גם להגדיל את הראש ולקדם גם את הנושא הזה.

<בלה בן גרשון: אמרנו, אם בריאות הנפש היום מועברת לקופות החולים אז גם מה שפועל בשגרה צריך לפעול בחירום, לכן פנינו לקופות החולים, והמנכ"ל לקח את זה על עצמו יחד עם המשנה למנכ"ל, פרופ' ארנון אפק, וכרגע נסגרים הקצוות מול קופות החולים שהם ייקחו את הנושא של בריאות הנפש גם בחירום.

<בלה בן גרשון: מה זה אומר?

<בלה בן גרשון: בחירום בתחום של רפואה פיזית פועלות מרפאות אחודות, כלומר מקומות שהם מקומות ממוגנים נותנים שירות לאוכלוסייה לכל המבוטחים, לא קשור לאיזה קופה וכל ההתחשבנות נעשית בין הקופות אחרי זה.

<בלה בן גרשון: לכן אמרנו, גם בריאות הנפש צריכה להיכנס לתוך הלופ הזה ויינתנו שירותים לאזרח בתוך החירום.

<בלה בן גרשון: איפה הם יינתנו?

<בלה בן גרשון: או בתוך המרפאה עצמה, אם יש שם מספיק מקום, או בתוך המת"ן שהוא כבר ממופה.

<בלה בן גרשון: ופה אני רוצה להתייחס לנושא של מיגון.

<בלה בן גרשון: בהחלט אתה צודק, ישראל, המת"נים הם מקומות שאושרו על ידי פיקוד העורף, אני יכולה להראות אישור על כל מת"ן ומת"ן.

<בלה בן גרשון: חלקם ממוגנים במלואם, לחלקם יש מקום ממוגן בתוך המתחם שלשם הצוות יחד עם הנפגעים עובר.

<בלה בן גרשון: אני ביקרתי בכל מת"ן, 63 מת"נים במדינת ישראל, כל אחד מהם עבר בדיקה של פיקוד העורף ויש לי אישור על כך.

<בלה בן גרשון: אם אתם רוצים, לא התבקשנו, אני אשמח להעביר את זה.

<בלה בן גרשון: בנוסף זה מקום שעבר בדיקה של נגישות על ידי אמבולנסים, לכל מקום כזה אמבולנס יכול להביא נפגעי חרדה.

<בלה בן גרשון: דבר נוסף, המרפאות האחודות.

<בלה בן גרשון: כמו שאמרתי, חלק מהשלוחות היו בתוך המקומות האלה שכבר אושרו, ויש לנו הסכמה והספקנו לעשות את זה, בעקבות הדוח שלכם, שלקחנו אותו מאוד ברצינות, ובכל המקומות האלה יש לנו היום אישור של הרשות שהיא תיתן את השירות הלוגיסטי שלה ואת התגבור, משרד החינוך ייתן את הפסיכולוג החינוכי, או הרווחה תיתן את העובד הסוציאלי ויש לזה היום הסכמה.

חיים ילין: ואתם עם הפסיכיאטר, בלה?

<בלה בן גרשון: השירות הפסיכיאטרי הולך להיות מטעם קופות החולים.

<בלה בן גרשון: בדיוק בגלל זה אני מבינה את הנושא של הרפורמה.

<בלה בן גרשון: אין דבר כזה שאנחנו לא ניתן, אנחנו נהיה המנהלים המקצועיים.

<בלה בן גרשון: נכון, אני חוזרת ואומרת, בגלל שלא הספקנו להטמיע את הנוהל לפני 'צוק איתן' הייתה בעיה ולא פעלו הדברים כמו שצריך, אף אחד לא מתווכח על זה.

קארין אלהרר: אבל עדיין אין נוהל, בלה.

קארין אלהרר: לפי מה שאני שומעת עדיין אין נוהל.

קארין אלהרר: מה אתם מטמיעים אם אין נוהל?

<בלה בן גרשון: נכון, עדיין לא יצא הנוהל, כי כרגע נעשתה עבודה מאוד - - -

קארין אלהרר: אז מה מטמיעים, גברתי?

<בלה בן גרשון: הטמענו את שיתוף הפעולה והסכמנו, הסכמות שלא היו קיימות באמת באמת - - -

קארין אלהרר: עם מי?

<בלה בן גרשון: עם הרשות המקומית, עם משרד החינוך ועם הרווחה.

קארין אלהרר: לשלטון המקומי יש נציג?

<אילנה שלמה ללום: לא, השלטון המקומי איננו היום, אבל אני מרשות אשדוד, הייתי בחלק מהדיונים.

<אילנה שלמה ללום: אנחנו עדיין מנהלים משאים ומתקנים, הנוהל הוא עדיין ב - - -

<בלה בן גרשון: אני אעביר לכם את סיכום הדיון.

קארין אלהרר: רק שנייה, בלה.

קארין אלהרר: איפה האתגרים, איפה המכשולים?

<אילנה שלמה ללום: המכשול העיקרי היה כוח אדם.

<אילנה שלמה ללום: שוב, כוח אדם של פסיכיאטר - - -

<בלה בן גרשון: לא פסיכיאטר, סליחה, אני אתקן אותך, מנהל מקצועי מתחום בריאות הנפש, זה יכול להיות פסיכולוג קליני/עובד סוציאלי קליני או פסיכיאטר עם התמחות בטראומה.

חיים ילין: זה גם יכול למנוע את זה שהבן אדם יגיע לבית חולים.

חיים ילין: זה חלק מהמטרה גם.

<אילנה שלמה ללום: אם אני אתייחס למה שהיה בפעמים הקודמות, אני אילנה מאשדוד, בפעם האחרונה אנחנו החלטנו שאנחנו לא פותחים מרכז דחק, אני לא אומרת מת"ן כי עדיין לא הפעלנו את מת"ן, אנחנו לא פותחים מרכז דחק לאור הניסיון הקודם שהיה לנו של ציוות, במיוחד פסיכיאטרים, או רופא כללי ואחות שהיו אמורים להגיע.

<אילנה שלמה ללום: מה שעשינו, נתנו מענה טלפוני ובמרכז טרם, שהוא מרכז מיון קדמי, הצבנו שם פסיכולוגים מטעם שפ"י ועובדים סוציאליים שעבדו שם 24 שעות ביממה.

<אילנה שלמה ללום: יש בינינו ויכוח עקרוני, אם מרכז מת"ן, שאמור לתת תמיכה נפשית ומגיעים אנשים במצבי חרדה נוראיים, שלפעמים דורשים גם טיפול תרופתי ולא יהיה שם רופא, אז במה הועילו חכמים בתקנתם?

<אילנה שלמה ללום: אפשר ישר לקחת את הבן אדם לבית החולים ולוותר על המת"ן.

<אילנה שלמה ללום: אם המת"ן אמור למנוע הגעה לבתי חולים, ובוא לא נשכח שבמלחמה האחרונה היו לנו כיפות ברזל, מה שיהיה במלחמה הבאה, אנחנו צפויים לשתי חזיתות וללא כיפות ברזל, אני לא בטוחה שאנחנו נעודד אנשים לצאת מהבתים, גם אנחנו ראינו שבמלחמה האחרונה אנשים רצו מענה טלפוני, כי הם חששו לרדת מהבית.

<אילנה שלמה ללום: לנו הייתה נפילה בחניה שגרמה לטראומה כללית שם ואף אחד לא רצה לצאת מהבית, הם נורא פחדו.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: בלה, אני רוצה שאלה חדה יותר.

<אילנה שלמה ללום: אני רוצה רק להוסיף עוד דבר אחד, וזה כן חשוב לדעת, שגם אם הרפורמה, עדיין יש מחסור בכוח אדם בשגרה.

קארין אלהרר: בלה, אני רוצה לשאול את השאלה הבאה, הרפורמה, שאני דרך אגב באופן אישי מברכת עליה, אני חושבת שהיא טובה ונכונה, היא טובה לחיי השגרה.

קארין אלהרר: עכשיו, אני רוצה לדבר רגע על חיים שהם לא בשגרה, על זמן מלחמה או מבצע.

קארין אלהרר: לא את ולא אני רוצות שאזרחים ייצאו ברכב או ברגל ויתפנו לבתי חולים.

קארין אלהרר: אנחנו צריכים לתת להם מענים שהם יותר מקומיים כדי למנוע טיולים מיותרים.

קארין אלהרר: אני מבינה שעל פי הרפורמה, אני מאוד מבינה, כל אחד הולך לקופת חולים בקהילה, נכון?

<בלה בן גרשון: לא, על פי הרפורמה כל אחד הולך לקופת חולים בקהילה, אבל בחירום קופות החולים, על פי דרישה של משרד הבריאות, פותחות מרפאות אחודות.

<בלה בן גרשון: מרפאה אחודה זו מרפאה שנותנת שירותים לכל אזרחי ישראל ללא הבדל איזה קופה זאת.

<בלה בן גרשון: זה מקום ממוגן.

<בלה בן גרשון: כמו שאמרתי, בנוסף לכך, כדי באמת לאפשר מספיק מקום פיזי, עשינו הצלבה ומצאנו מת"ן שנמצא בסמיכות שהוא ישמש כשלוחה של אותה מרפאה מבחינה פיזית, אבל הצוות של בריאות הנפש, של אותה קופת חולים, המרפאה האחודה, יישב וייתן את השירות.

<בלה בן גרשון: זה צוות פסיכיאטרי, אין דבר כזה שמה שעובד בשגרה זה גם מה שעובד בחירום, זה הניסיון שלי ב-15 שנה, לכן אנחנו עושים פה ייעול.

<בלה בן גרשון: משרד הבריאות הולך לפי מה שביקשת, ישראל, לוקח בחזרה את כל האחריות על הנושא הזה.

<בלה בן גרשון: הוא בהחלט ייעזר, לכן קיימנו כל כך הרבה ישיבות - - -

קארין אלהרר: בלה, למה זה לא כתוב?

<בלה בן גרשון: אנחנו עכשיו במשא ומתן, ותנו לנו לסיים את זה, מול מנכ"לי קופות החולים.

קארין אלהרר: כמה זמן זה ייקח?

<בלה בן גרשון: כמה זמן לקח להקים את הרפורמה?

<בלה בן גרשון: הרבה, אבל אנחנו נעשה את מה שקורה עכשיו בחירום תוך מספר חודשים.

קארין אלהרר: בלה, רפורמה זה טוב לחיים עצמם, לשגרה, המלחמה לא שואלת אותנו מתי היא תבוא, אנחנו צריכים להיות מוכנים.

<בלה בן גרשון: נכון להיום אם מחר תפרוץ מלחמה אני אציב בתוך המת"נים הקיימים היום את אנשי בריאות הנפש כמנהלים מקצועיים של אותו מקום.

<בלה בן גרשון: יש לי רק דבר אחד להוסיף, בנוסף אני רוצה להזכיר שני דברים.

<בלה בן גרשון: אחת, תמיד יש נפגעי חרדה שמגיעים בכוחות עצמם לבתי החולים, תמיד יש נפגעי חרדה שזקוקים לפינוי לבית חולים גם מתוך המת"נים, משרד הבריאות מקיים בתוך בית החולים, בסמוך לחדר המיון, אתר דחק נוסף שנותן לשם שמונה אנשי מקצוע מתוך המרפאות לבריאות - - -

<ישראל ווייס: אם אין רופא במת"ן מי יחליט לשלוח אותו?

<ישראל ווייס: מי יבדוק אותו אם הוא נפגע חס וחלילה פיזית?

<בלה בן גרשון: אני אסביר.

<בלה בן גרשון: אני רוצה בכל זאת להגיד, קיימת ועדה להתארגנות הפסיכיאטריה בבריאות הנפש, אני יושבת הראש שלה.

<בלה בן גרשון: יושבים שם פסיכיאטרים מכל בתי החולים והמומחים בנושא.

<בלה בן גרשון: הוחלט שנושא של רופא הוא מיותר בתוך מת"ן.

<בלה בן גרשון: יש נוהל שאומר בצורה חד משמעית, נפגע חרדה שמתלונן על בעיה פיזית, כאב בחזה, קוצר נשימה, לא משנה מה, יופנה מיידית לבית החולים.

<בלה בן גרשון: אין טיפול, זה לא מיון, אנחנו מטפלים שם בנפגעי חרדה, שזה טיפול ראשוני, רגשי, לא טיפול פיזי.

<בלה בן גרשון: תלונה פיזית מופנית מיידית לחדר מיון.

חיים ילין: בלה, זה שינוי של 180 מעלות מהתפיסה של מרכז דחק, מרכז חוסן.

<בלה בן גרשון: לא.

<בלה בן גרשון: בואו נבדיל, יש גם פה בלבול בין שני מושגים.

<בלה בן גרשון: מת"נ, מרכז דחק או מת"ן, זה אותו דבר, ומרכז חוסן, אלה שני דברים.

חיים ילין: אבל בדרך כלל אנחנו פותחים אותם ביחד בחירום.

<בלה בן גרשון: גם נוהל החירום לא מדבר על רופא, רופא לא נמצא במרכז דחק.

קארין אלהרר: תעשי לי את ההבחנה, בלה, מה זה מת"ן ומה זה חוסן ומה ההבדלים ביניהם.

<בלה בן גרשון: אוקיי, מרכזי תמיכה נפשית או מרכז דחק זה אותו דבר.

<בלה בן גרשון: מרכזי תמיכה נפשית הם מרכזים שקמים אד הוק בזמן המלחמה ובהם ניתנים טיפולים, עזרה ראשונה נפשית לנפגעי חרדה, נקודה.

<בלה בן גרשון: מרכזי חוסן, אנחנו הקמנו אותם לפני שבע שנים, בהחלטת ממשלה, יש כאלה היום חמישה, כולם בעוטף עזה, והם נותנים טיפול לאורך כל השנה בשלושה תחומים, האחד זה מניעה, שזה אומר איתור אוכלוסיות חלשות, הכשרות, חיזוק ההנהלה, הכול, בחירום עצמו יש אתר דחק או מת"ן בתוך מרכז החוסן והוא צריך להיות מופעל על ידי מרכז החוסן, ואחר כך יש את החלק השלישי שזה שיקום, שזה אומר שיש שם יחידה טיפולית שנותנת טיפולי המשך לנפגעי חרדה.

<בלה בן גרשון: כלומר יש shop, מין חנות כזאת שנותנת את כל הרצף הטיפולי, ממניעה עד שיקום, שם באמת יש את מרכז הדחק או מרכז תמיכה נפשית, בתוך מרכז החוסן.

<בלה בן גרשון: זה מאוד מסודר.

<בלה בן גרשון: בשדרות זאת הייתה איזה שהיא טעות היסטורית שאתר הדחק לא הופעל על ידי מרכז חוסן.

<בלה בן גרשון: זה תוקן.

<בלה בן גרשון: בעקבות הדוח שלך נעשו דברים טובים.

<בלה בן גרשון: זה תוקן.

<בלה בן גרשון: מרכז החוסן היום ייתן גם את אתר הדחק במרכז החוסן, כמו שזה פועל בשער הנגב, בשדות נגב, באשכול ובשאר מרכזי החוסן.

<בלה בן גרשון: אני רוצה להגיד, אני לא יודעת איפה השיבוש, אני לוקחת אחריות עלינו, נעשים דברים בעקבות הדוח, אני חושבת שנכונים, אנחנו צריכים לסיים את העבודה מול קופות החולים ואנחנו נציג לכם דוח סופי עם נוהל סופי בנושא.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: לילי, בבקשה.

<לילי אילן: שלום, נעים מאוד, לילי אילן מרופאים לזכויות אדם.

<לילי אילן: אני לא אחזור על הדברים שאמרתי בפעם הקודמת כי כולנו היינו כאן ואין שום טעם, אבל יש לי כמה נקודות, הן לא כולן קשורות, חלקן גם קשורות למה שאמרה גב' בן גרשון.

<לילי אילן: אני רוצה להתחיל מנקודה שלא עלתה בדיון הקודם ואני חושבת שמאוד חשוב להעלות בהמשך לדיון שהיה בוועדה בבוקר, וזה כל הנושא של מתן מענה בחירום ולא בחירום בנושדא של טראומה נפשית לאוכלוסייה הבדואית בדרום.

<לילי אילן: אנחנו עמדנו בהתכתבות, בעיקר חד צדדית, מול משרד הבריאות בנושא וגם בקשר עם הקואליציה הישראלית לטראומה וזאת בעקבות מקרה שאני אפרט אותו כדי קצת להסביר את הסיטואציה שנמצאת ביישובים בדואיים בדרום.

<לילי אילן: בטח כולכם זוכרים, במהלך המלחמה נפגעו שתי ילדות אחיות מפגיעה של רקטה, משפחת אלוקילי בכפר לא מוכר, עאוג'ן, זו הייתה פגיעה נוראית.

<לילי אילן: לקח לשתיהן הרבה זמן להשתקם.

<לילי אילן: הפנייה הזאת הגיעה אלינו שבועיים אחרי הפגיעה של הרקטה.

<לילי אילן: שבועיים אחרי הפגיעה של הרקטה פנו אלינו המשפחה, דרך ארגונים אחרים, בגלל שכל הילדים והנשים שהיו שם בסביבה בזמן הפגיעה של הרקטה סבלו מטראומה, ראו את הפגיעה הזאת.

<לילי אילן: כמובן מיותר לציין שאין מיגון, לא אחזור על הדברים האלה, אלה דברים שכולנו מכירים ויודעים טוב מאוד.

<לילי אילן: ובעצם אנחנו פנינו למשרד הבריאות בשביל לנסות להבין מי יכול לתת את המענה הזה, לטפל בילדים, המענה הסטנדרטי שאנחנו הבנו שניתן בכל רחבי הדרום.

<לילי אילן: ההתגלגלות של הסיפור הזה, מה שהיא הובילה, דברים שאנחנו גילינו, שבעצם אין מערך של בריאות נפש בחירום בקרב האוכלוסיות הבדואיות בדרום.

<לילי אילן: זאת אומרת כמו שהדוח של המבקר פרש בצורה מאוד מאוד - - - אחר כך אני אשמח מאוד לשמוע את מה שיש לך להגיד, סוף סוף אני גם אולי אקבל תשובה.

<בלה בן גרשון: אין בעיה.

<לילי אילן: כמו שהדוח של המבקר פרש בצורה מאוד מאוד מדוקדקת וגם נגע בנושא של היישובים הבדואיים, בעצם כל הנושא של איתור לא קיים.

<לילי אילן: אנחנו היינו בקשר מול הקואליציה לטראומה, היינו בקשר עם משרד הבריאות בשביל לנסות להבין, כשקורה דבר כזה, נופלת רקטה, מעגל הטילים לצערנו התרחב.

<לילי אילן: אני דיברתי בישיבה הקודמת על שדרות, אנחנו גם נחזור לזה אחר כך, זה נושא בפני עצמו, כאוב, שאנחנו כולנו מכירים טוב מאוד.

<לילי אילן: מעגל הטילים התרחב, יש אוכלוסיות שלמות שנמצאות תחת הטווח ההולך וגדל, ולצערנו, עוד פעם, כמו שאתם אמרתם, כולנו, הדבר הזה נמשך.

<לילי אילן: מה שקורה עכשיו בכל רחבי הארץ, בעיקר בירושלים, זה התגלגלות נוספת של זה, אין פה סוף לדבר הזה.

<לילי אילן: ויש אוכלוסייה שאם אנחנו לא היינו פונים למשרד הבריאות אנשים שהיו בקו האש, ילדים ונשים שראו את האחיות, תסלחו לי, מתפוצצות מול העיניים, לא הייתה מקבלת את הטיפול הזה.

<לילי אילן: זה, אפשר להגיד, משהו נקודתי, משרד הבריאות יטפל וכו', מה שאנחנו גילינו זה בעצם שלא מדובר פה במשהו נקודתי.

<לילי אילן: בהתכתבות, בשיחות טלפון מול משרד הבריאות ומול הקואליציה הישראלית לטראומה אנחנו הבנו שיש מין מערך, מערך מאוד מעורפל כזה, שהוא לא בדיוק ברור, שמה שאנחנו טוענים, הסיבה היא הפרטה.

<לילי אילן: חוסר לקיחת האחריות של משרד הבריאות הוא הבעיה פה, בגלל שמי שאמור להפעיל את המערך הזה הן עמותות, לעמותות אין קשר לכל הגורמים השונים ברשויות, המוכרות והלא מוכרות.

<לילי אילן: דיברנו על זה בדיון הקודם, לא ניכנס לנושא הזה.

<לילי אילן: אני לא מדברת עכשיו על הכפרים הלא מוכרים, ששם בכלל אין נושא של איתור, של מניעה, של טיפול, של הדבר הבסיסי שניתן במת"ן, שזה המעקב.

<לילי אילן: זאת אומרת ראינו שילדות נפגעו, ראינו שהן צריכות טיפול, מישהו בא, בודק, שבוע אחר כך שהן מקבלות את הטיפול הזה?

<לילי אילן: לא קיים.

<לילי אילן: אני מאוד מאוד אשמח לשמוע ממשרד הבריאות, שוב, יש לי את ההתכתבות מולכם, קיבלתי את התשובות, התשובות לא מספקות.

<לילי אילן: אני יכולה לצטט פה תשובה שלכם ששירותי בריאות נפש ניתנים באופן מיידי ומרכזי תמיכה נפשית מוקמים בזמני חירום ביישובים השונים הנמצאים תחת ירי, במקרה של כל היישובים הבדואים, זו כמות בלתי נתפסת של אנשים, זה פשוט לא נכון.

<לילי אילן: ברהט לא נפתח מת"ן ובכל היישובים האחרים, ולא מדובר פה על כפרים של עשרות אנשים, מדובר פה על כמות של 200,000 אנשים.

<בלה בן גרשון: ברהט נפתח מת"ן.

<לילי אילן: אוקיי, אני אשמח - - -

<ישראל ווייס: הוא נפתח לאחר נפילה למשך שבוע.

<לילי אילן: כן, מכירה את הסיפור.

<לילי אילן: מבחינתי נפתח לאחר נפילה למשך שבוע זה לא עומד בסטנדרט.

<בלה בן גרשון: זה תפקידו של מת"ן.

<ישראל ווייס: זה לשים פלסטר.

<לילי אילן: אוקיי, בסדר.

<לילי אילן: זה דבר אחד.

<לילי אילן: אני ממש אשמח לשמוע אם יש למשרד הבריאות איזה שהיא תשובה לגבי הנושא העצום והכואב של אוכלוסייה כל כך גדולה שלא קיבלה במהלך 'צוק איתן' מענה.

קארין אלהרר: ושאלה שנייה?

<אילן לילי: שאלה שנייה.

<אילן לילי: אני רוצה לחזור לכמה דברים שאת אמרת ולשאול לגבי גם מה שאת דיברת על קופות החולים, על ההעברה של האחריות לקופות החולים.

<אילן לילי: אני לא רוצה להיכנס לנושא של הרפורמה, כן לא, זה לא מעניין אותי, מה שאותי מעניין זה אם יש איזה שהוא נוהל מסודר.

<אילן לילי: אני יכולה להראות פה מכתב שאנחנו שלחנו במאי, זאת אומרת חודשיים לפני כניסת הרפורמה, למשרד הבריאות ולקופות החולים, בשאלה האם וכיצד ואיך, איזה נהלים מועברים לקופות החולים בשביל לקבל אחריות ברורה, מסודרת, עם פירוט של כוח אדם, כל הדברים שאנחנו מכירים.

<אילן לילי: לא קיבלתי תשובה.

<אילן לילי: עוד דבר אחד אחרון.

<אילן לילי: אני רוצה רק להבין, בנוגע לנקודה האחרונה שדיברת עליה, על זה שמת"ן פועלים מתוך מרכזי החוסן.

<אילן לילי: בנוהל הקודם שאני הכרתי מאוד מאוד לא ברור מה הקשר בין מרכזי החוסן למת"ן.

<אילן לילי: מה שאת דיברת עליו עכשיו זה לא משהו שכתוב בנוהל, מרכזי החוסן זה משהו שונה לחלוטין ממת"ן.

<אילן לילי: מרכזי חוסן, אנחנו יודעים, קיימים ארבעה ביישובים האלה, עוד אחד בשדרות.

<אילן לילי: אני כתבתי מה שאמרת - - -

<בלה בן גרשון: אני חושבת שלא הבנת.

קארין אלהרר: בסדר, אנחנו נקבל הבהרה.

קארין אלהרר: אני אשמח לתשובות לשאלות ששאלת, אני רוצה לשאול שאלה ואני אשמח לתשובה כנה, את חושבת שכרגע, מחר חלילה פורצת מלחמה, יש מבצע, יש אירוע ביטחוני, האם מדינת ישראל ערוכה באזור עוטף עזה למתן מענים למצוקות נפשיות שעשויות להתעורר לאזרחים?

<בלה בן גרשון: אוקיי.

<בלה בן גרשון: אני עונה קודם כל לשאלה שלך.

<בלה בן גרשון: אם אנחנו מדברים על עוטף עזה, אנחנו כן נוכל אם תפרוץ במלחמה לתת שם את המענים כמו שצריך.

<בלה בן גרשון: אם תפרוץ מחר מלחמה כלל ארצית אנחנו עדיין לא ערוכים ואין לנו מספיק ואנחנו צריכים לסגור את כל הקצוות גם מול קופות החולים, וזה מהלך שאנחנו עושים היום.

<ישראל ווייס: צר לי, עוטף עזה זה חמש רשויות, בואו נעבור עוד קילומטר קדימה, נתיבות, אופקים, הישימון.

<ישראל ווייס: זאת אומרת אני לא כל כך מקבל את התשובה.

<ישראל ווייס: מרכזי חוסן, כמו שאמרנו גם בדיון הקודם, זה דבר אדיר, הנוהל הקודם שלכם זה דבר אדיר - - -

<קריאה: מה עם באר שבע?

<ישראל ווייס: מה עם באר שבע, מה עם רהט, מה עם אופקים, מה עם נתיבות?

<ישראל ווייס: לא חסר, רבותיי.

קארין אלהרר: בלה, אמרתי עוטף עזה, אבל מה שברור, אמרה את זה גם לילי מקודם, טווח הטילים התרחב, אנחנו נמצאים במציאות שלא היינו בה לפני איקס שנים והמטרה היא, אני בטוחה שהיא גם המטרה שלך, כמו המטרה של אחרים, לתת מענים לכל מי שזקוק לכך.

קארין אלהרר: לכן אני באמת שואלת, אל"ף, האם את חושבת שאפשר לקדם את המענים הללו בצורה אינטנסיבית יותר

<בלה בן גרשון: אני חושבת שנעשה כרגע מהלך כל כך אינטנסיבי.

<בלה בן גרשון: גם זה שאנחנו סוגרים את זה ובעצם די בסגירה מול שיתוף הפעולה עם הרשויות ועם משרדי ממשלה נוספים, שזה יהיה סיוע מאוד משמעותי, גם בכוח אדם, וגם המהלך שנעשה כרגע, שהמנכ"ל עושה אותו מול קופות החולים, זה בהחלט קידום בלתי רגיל ולדעתי זה כן ייתן מענה.

חיים ילין: שאלה קצרה.

חיים ילין: אני רואה שאת כל הזמן צריכה להתגונן ומתנפלים, אני מכיר אותך כבר הרבה שנים ואני חושב - - -

<בלה בן גרשון: נכון, אתה מכיר אותי מצוין.

חיים ילין: אני חושב שבלעדייך הרבה דברים לא היו קורים.

קארין אלהרר: לא, זה לא אישי.

חיים ילין: אני אשאל אותך אחרת, איפה את צריכה את העזרה שלנו כי בסך הכול את בעלת מקצוע, מעלייך יש תקציבים, יש פוליטיקאים, איפה את צריכה את העזרה שלנו שתוכלי להקטין את פרק הזמן של הנוהל?

<בלה בן גרשון: יש לנו צורך בסיוע בכמה וכמה מישורים.

<בלה בן גרשון: אחת, במשך כמה שנים, גם בפנייה לרח"ל, מבקשת סיוע בנושא של הטלמדיה.

<בלה בן גרשון: טלמדיה זה נושא שיכול לפטור אותנו מנסיעות תחת אש, לאנשי מקצוע, שבכל מקום שהוא מת"ן יהיה דבר כזה, יהיה את המסך הזה שאנחנו הצבנו אותו מתוך חוסר תקציב שיש בשני מקומות, באשכול ובנתיבות.

<בלה בן גרשון: זה נותן ייעוץ שהוא באמת הכרחי.

<בלה בן גרשון: אנחנו צריכים תקציב, זה לא תקציב ענק.

<בלה בן גרשון: אני הגשתי את כל המסמכים עם הערכה תקציבית.

<בלה בן גרשון: זה דבר אחד.

<בלה בן גרשון: דבר שני, ברשויות מקומיות אין רמטכ"ל, זה המון המון רשויות, נכון שיש שלטון מקומי, אנחנו כן נשמח לאמירה של הכנסת שתחזק את ידינו בשיתוף פעולה מול הרשויות ושבאמת הם יתיישרו לפי אותן ההסכמות שהתקבלו בדיון האחרון.

<בלה בן גרשון: אנחנו נעביר את סיכום הדיון.

<בלה בן גרשון: דבר נוסף שאנחנו כן צריכים זה תקציב להקמת חוליה ארצית להדרכה.

<בלה בן גרשון: משרד הבריאות לוקח על עצמו להכשיר את אותה החוליה ואנחנו צריכים תקצוב לנושא הזה.

<בלה בן גרשון: הוא עדיין לא התקבל, למרות ש - - -

חיים ילין: מה הסכומים?

חיים ילין: על מה מדובר?

<בלה בן גרשון: אני אשמח להעביר את המסמך המפורט עם כל הסכומים, הוא מוכן.

<בלה בן גרשון: בנושא של הפזורה הבדואית, הנושא הוא כאוב.

<בלה בן גרשון: אין פה בכלל ספק.

<בלה בן גרשון: אני מדברת פה בשני כובעים, גם כאחראית על התחום של ילדים אוטיסטים.

<בלה בן גרשון: הנושא של השירותים בפזורה הבדואית דורש שיפור, אין פה בכלל שאלה.

<בלה בן גרשון: יש דברים שנעשו, יש דברים שעדיין צריכים תקציבים כדי לפתח.

<בלה בן גרשון: המודעות גם בגזרה הבדואית הרבה יותר נמוכה, בכל תחום.

<בלה בן גרשון: אנחנו עשינו שני דברים - - -

<לילי אילן: אבל המודעות לא קשורה לנושא החירום.

<בלה בן גרשון: תקשיבי רגע, אני עונה.

קארין אלהרר: לילי, תני לה לענות.

<בלה בן גרשון: המת"ן נפתח בזמן הלחימה, הוא לא צריך לפעול לא לפני ולא אחרי.

<בלה בן גרשון: הוא נפתח ברהט והוא ייפתח גם בפעם הבאה.

<בלה בן גרשון: בנוסף לכך לפני שנה וחצי נפתחה מרפאה לבריאות הנפש של מרפאה כללית, שרוב התושבים הם חברי קופת חולים כללית, והיא נותנת היום שירות ליותר מ-1,000 תושבים.

<בלה בן גרשון: המרפאה הזאת, עדיין אנחנו עובדים שם, גם על נגישות תרבותית, שהיא בעייתית, עדיין זה לא נותן את המענה לכל תושבי הפזורה הבדואית, כי לא כולם גרים ברהט ולא כולם מגיעים בגלל חוסר מודעות למרפאה הזאת, אבל היא כן הוקמה והיא כן פועלת.

<בלה בן גרשון: מרפאה לבריאות הנפש, יותר מ-1,000 תושבים מקבלים שם טיפול.

<בלה בן גרשון: בזמן חירום אנחנו נעזרים, מה זה מרכז חוסן?

<בלה בן גרשון: מרכז חוסן מופעל על ידי עמותות שהן ספקים של משרד הבריאות.

<בלה בן גרשון: זה לא עמותות שפועלות.

<בלה בן גרשון: את צריכה להבין, משרד הבריאות עושה חוזה ויש לו ספקי שירות שהם פועלים מטעם משרד הבריאות, מקבלים משכורת של משרד הבריאות ותקציב של משרד הבריאות.

<בלה בן גרשון: הם ספקים של המשרד.

<בלה בן גרשון: יש חוזה, יש RFI, הגופים האלה פועלים מטעמנו.

<בלה בן גרשון: אנחנו עושים עליהם בקרה, הם מקבלים את התקציב מהמשרד ולכן זה משרד הבריאות, הוא קונה שירות.

<בלה בן גרשון: ככה משרד הבריאות פועל, הוא רגולטור.

<בלה בן גרשון: לכן כשאנחנו מדברים על מרכזי חוסן אנחנו מפעילים אותם באמצעות ספק שירות, שהוא קואליציה ישראלית לטראומה, שבתוכה יש כל מיני עמותות.

<בלה בן גרשון: ועדיין זה לא אומר שהכול טוב והכול ורוד והכול דבש.

<בלה בן גרשון: ממש לא.

<לילי אילן: אבל השאלה לגבי הקשר בין מרכזי מת"ן לבין מרכזי חוסן.

<לילי אילן: בנוהל הקודם הוא לא היה מצוין, אלה שני דברים שונים לחלוטין שמתוקצבים - - -

קארין אלהרר: לילי, היא שמעה את השאלה, בואי ניתן לה להשיב.

<בלה בן גרשון: מרכז חוסן הוא מרכז, כמו שאמרתי, שפועל כל השנה, הוא קומפלקס.

<בלה בן גרשון: יש נוהל הפעלת מת"נים, יש מודל שאושר על ידי משרד ראש הממשלה, ואני יכולה להעביר לך אותו שוב, שהוא מדבר על מה זה מרכז חוסן.

<בלה בן גרשון: מרכז חוסן מאחד בתוכו הכול, זה מענה כוללני לכל הצרכים של האוכלוסייה בנושא חירום, הוא כולל גם את אתר הדחק, מת"ן, תקראו לו איך שאתם רוצים.

<בלה בן גרשון: הוא פועל לפני במניעה, תוך כדי בחירום, שזה מת"ן, ואחרי, שיקום, שזה מרכז המשך טיפול, ויש את המת"נים שהם קמים אד הוק.

<בלה בן גרשון: אני לא יודעת איך להסביר את זה יותר טוב.

<לילי אילן: אני פשוט לא הבנתי, עדיין.

קארין אלהרר: לילי, רק שנייה.

קארין אלהרר: אם אפשר לקבל רק תשובה לגבי האוכלוסייה הבדואית.

<בלה בן גרשון: לגבי האוכלוסייה הבדואית, כמו שאני אמרתי, נכון להיום מה שקיים זה מת"ן, שהוא כבר קם וגם יקום, אם נצטרך, פעם נוספת, בזמן החירום עצמו ויש מרפאה לבריאות הנפש, שנכון להיום יש בה שם יותר מ-1,000 מטופלים וזה עדיין לא פותר את הכול.

<בלה בן גרשון: בנוסף אני פניתי לרח"ל והגשתי תכנית, יחד עם הספק שלנו, הקואליציה הישראלית לטראומה, ואנחנו קיבלנו אישור ל-500,000 שקל, אבל זה חד פעמי, להקמה של שלוחה של מרכז חוסן בתוך רהט ששם אנחנו נכשיר מטפלים ונקים גם יחידה טיפולית.

<בלה בן גרשון: אתה שאלת אותי, חיים, שאלה מאוד מאוד חשובה, מה אנחנו רוצים, החד פעמי הזה, זה מה שמטריד אותי.

<בלה בן גרשון: כן, אנחנו נכשיר מטפלים, כן, אנחנו נתחיל משהו ומה אז?

<בלה בן גרשון: אנחנו - - -

קארין אלהרר: יש פה נציג משרד האוצר, דרך אגב?

<בלה בן גרשון: לא.

קארין אלהרר: למה שיהיה?

חיים ילין: הם לא מתנדבים לבוא.

קארין אלהרר: הם לא היו צריכים להתנדב, הם זומנו והם היו צריכים להגיע.

<בלה בן גרשון: אם אנחנו לא נקבל המשך תקצוב לזה אז מה שנקים זה ימות.

<בלה בן גרשון: לכן אני כבר מעלה את זה, ואני שמחה על השאלה שלך.

<בלה בן גרשון: כן, אנחנו מנסים להרים כל מיני דברים וזה באמת בדמנו, אני אומרת את זה באמת מהלב כרגע, לא כנציגה של שום דבר, אבל אנחנו צריכים פה סיוע.

<בלה בן גרשון: אני אקבל עוד מעט, למרות שזה היה אמור כבר להתקבל, אבל אנחנו אמורים לקבל את ה-500,000 שקל האלה ואנחנו מיד נתחיל בהכשרות, ביחידה טיפולית, בכול, אבל אנחנו צריכים המשך תקצוב ואם תקום שם שלוחת מרכזי חוסן באופן קבוע אז עשינו משהו גדול.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: מר אלי שליין, שדרות.

<אלי שליין: שלום.

<אלי שליין: אני מקריא, כי יותר קל לי.

<אלי שליין: ראשית ברצוני להודות לחברת הכנסת קארין אלהרר ששמה על דגלה לחקור את הנושא, לרבות עיון בדוח מבקר המדינה שמראה את ההזנחה הפושעת של המדינה ובמיוחד את חדלות הפירעון של משרד הבריאות, שבינתיים מתאריך 1.7.2015 עשה רפורמה בבריאות הנפש.

<אלי שליין: צריך להבין שמי שנפגע מהרפורמות הם המתמודדים, לכן יש בג"צ ואני גאה להיות בין העותרים לבג"צ על זה בעוד יומיים.

<אלי שליין: אני מבקש לדבר על העבר ובמיוחד להתמקד בראייה לעתיד.

<אלי שליין: אני מתמודד ומטופל במרפאה לבריאות הנפש בשדרות.

<אלי שליין: אני שנים בטיפולים ובמעקב הכולל שיחות אישיות עם עו"סים שנושרים בתחלופת עובדים גדולים.

<אלי שליין: לצערנו גם המרפאה סבלה מתחלואה של שני רופאים, ביניהם מנהלת המרפאה, ד"ר כץ ז"ל.

<אלי שליין: אני אומר את זה כי היא הייתה מטפלת אישית שלי וזה כואב.

<קריאה: אישה מדהימה.

<אלי שליין: הצמצום בכוח אדם בשגרה, חשוב לי להביא לידיעת הוועדה, כמו כן סגירת מרפאות בריאות הנפש ברחבי הארץ, לרבות ביהודה ושומרון, יש גם כתבה על זה, וזה ממש כואב לי ומציק לי שנסגרות מרפאות - - - בעקבות צו הרפורמה להעביר אחריות לקופות החולים שתקציבן לוקה בחסר ובהיעדר רגולטור אמיתי וחיצוני, הקופות עושות מאיתנו המתמודדים קרקס מדרנו.

<אלי שליין: וזאת בשגרה.

<אלי שליין: בשעת חירום כמו ב'צוק איתן' משרד הבריאות נסמך על חוסן ועל מערך בריאות הנפש שלוקה מאוד בחסר בתקני כוח אדם.

<אלי שליין: חשוב לי לברך את חוסן על העבודה המצוינת, אבל צריך מענה של משרד הבריאות ופתרונות לטווח הארוך.

<אלי שליין: פשוט קשה לי.

<אלי שליין: הנושא כל כך כואב לי.

<אלי שליין: שנייה אחת.

קארין אלהרר: אתה רוצה שנעבור למישהו אחר ואז נחזור אליך?

<אלי שליין: לא, לטווח הארוך, פסיכיאטרים ועובדים סוציאליים.

<אלי שליין: היום לא מלחמה ואין לי עובד סוציאלי שמוכן לטפל בי, כי העו"סית שהייתי צריך לעבור אליה עוזבת את המרפאה לאור בקשתה לקבלת משרה מלאה ואי תקנון ותקצוב במערך בריאות הנפש.

<אלי שליין: אז היום אני בלי טיפול.

<אלי שליין: אין בכלל תקן לפסיכיאטרים ומומחי טראומה לילדים.

<אלי שליין: להיות ילד בשדרות בעוטף עזה ב-16 השנים האחרונות זה יותר מבלתי נסבל.

<אלי שליין: לא נורמלי שילד בשדרות יידע שצבע אדום זה לא רק מה שיש בתוכנו של האבטיח.

<אלי שליין: המציאות של הילדים כאן היא הרטבות לילה.

<אלי שליין: אני עצמי, כמתנדב במז"ח, מלווה אנשים נפגעי איבה, אני בא כאן להעיד שהמצב של בריאות הנפש בעוטף עזה הוא פשוט הפקר.

<אלי שליין: שנים אני נלחם עם משרד הבריאות על תקנים למרפאה, על תקנים ושירות, לרבות סל שיקום שבשגרה.

<אלי שליין: הועברו אלייך, קארין, חדלון הפירעון, העברתי למשרדך מספיק מסמכים, יש לי אותם פה, כולל תגובה להפוגה שביקשתי לבעלי מוגבלות.

<אלי שליין: במרפאה הזאת מטופלים כ-3,000 מטופלים, ביקשתי תקציב להוציא אותנו ליומיים של הפגה, לא יכולנו לשאת את מבול הטילים הזה ואת הלחצים ויש לי פה תשובה שהיא לעג לרש, של ד"ר טל ברגמן לוי, ראש האגף לבריאות הנפש.

<אלי שליין: אני אשמח להעביר לכם את זה.

<אלי שליין: מה שבסוף התשובה היא כותבת, 'לצערי', ואני מצטט אותה, 'אין אנו יכולים להיענות במקומם של הגורמים המוסמכים לכך במשרדי הרווחה והעירייה אשר פנית אליהם'.

<אלי שליין: זאת אומרת שיש גלגול של הכדור.

<אלי שליין: הבקשה שלי ממשרד הבריאות ומהוועדה לקבוע סד של זמנים בו משרד הבריאות מציג לוועדה תכנית מוסדרת.

<אלי שליין: מרכז החוסן בשדרות לא ממוגן, הוא סמוך למקום המגורים שלי ואני יודע, הוא לא ממוגן.

<אלי שליין: אני מבקש סד של זמנים לתכנית מחייבת ולא רק על הנייר.

<אלי שליין: אני באתי לכאן כדי שהמדינה תפתח את פנקס הצ'קים ותפרע את ההתחייבות שלה לתושבי העוטף.

<אלי שליין: לא אנוח עד שאקבל שירות רפואי אמיתי הכולל גם מוקד לילה לבעיות נפש, מענה ושלוחה של משרד הבריאות כאן בשדרות ובעוד מקומות בעוטף.

<אלי שליין: מלבד המחסור בבריאות הנפש, היעדר פתרון בכלל בלילה וסל שיקום חסר, גם הרווחה לא נותנת מענה למתמודדי הנפש.

<אלי שליין: ובזה אני רוצה להדגיש נקודה נוספת, נתקלתי בה וזה זעזע את משרד הרווחה וכן יש לציין שמשרד הרווחה העביר לעיריית שדרות 4 מיליון, מתוכם 340,000 לפעולת הפגה שכרגע זה בחקירה, אנחנו לא יודעים לאן נעלמו ה-340,000 שקל.

<אלי שליין: מי שמטופל בבריאות הנפש, וזה חשוב שהוועדה תדע, לא פותחים לו תיק ברווחה.

<אלי שליין: זה דבר חמור שפוגע בשגרה וקל וחומר בעת מלחמה.

<אלי שליין: תודה רבה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: אלי שלי, מז"ח אופקים.

<אלי שלי: אנחנו בחוסן אופקים, זה קצת שונה, כי אנחנו כאזרחים הקמנו אותו.

<אלי שלי: יהלומה ואני ועוד חברים בצוות.

<ישראל ווייס: יהלומה מתפקדת עדיין או שכבר דאגו שהיא תלך?

<ישראל ווייס: אני מכיר את הנושא, היא מתפקדת?

<ישראל ווייס: כי היא עושה עבודת קודש.

<אלי שלי: אנחנו עדיין מתפקדים ואנחנו עדיין מכשירים אנשים ועושים את הכול ש - - - כל יום.

<אלי שלי: אנחנו עכשיו בנושא חידוש של משרד הבריאות והכול כדי שזה יהיה יותר מסודר ויותר עם נהלים.

<אלי שלי: אכן יש את הבעיות של הנפש, אני רוצה לדבר על הנושא של אי טיפול בזמן, זה מה שחשוב לי.

<אלי שלי: בכובע שלי, חוץ מההתנדבות, אני מתעסק עם הלומי קרב.

<אלי שלי: גם בחוסן התעקשנו ג להביא את רהט אלינו, גם את החיילים וכו', כי אני יודע שאם לא מטפלים בבחור, עושים את השיח, בעשר הדקות הראשונות אז פה הבעיה.

<אלי שלי: אז אם פה אנחנו לא מקבלים את הפסיכולוגים וכל הפסיכיאטרים, זה מה שרציתי להדגיש, כי בשאר הדברים אנחנו פחות או יותר עושים את זה, אנחנו מביאים סטודנטים מתל חי וביחד איתם ועם המנהל שלהם אנחנו עובדים, אבל הנקודה הכי חשובה לי זה באמת להדגיש, אם מישהו לא מקבל את הטיפול הראשוני והוא הולך ישר לבית חולים, ברגע שיש יותר מעשרה אנשים, אני אומר לכם, סופרים 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, קח כדור.

<אלי שלי: ברגע שהוא לקח את הכדור הראשון גמרנו, הבחור הזה ימשיך בטיפול.

<אלי שלי: וזה מה שחשוב לי להדגיש, שאר הדברים אנחנו כבר - - -

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: ד"ר חוה פרידמן, משרד החינוך.

<חוה פרידמן: שלום.

<חוה פרידמן: אני רוצה להדגיש את נושא הילדים.

<חוה פרידמן: אנחנו למעשה מטפלים בילדים עד עכשיו מ'צוק איתן'.

<חוה פרידמן: המערך של הפסיכולוגים מטעם משרד החינוך, שהם עובדי הרשויות המקומיות, כמו שקודם צוין כאן, מטפלים בחירום בילדים טיפול נפשי ובשגרה היקף הטיפול יורד, הם צריכים לפנות את עצמם לסוגיות אחרות.

<חוה פרידמן: יש כאן כמה סוגיות, כיוון שאנחנו נוטים והביקורת באופן טבעי מתייחסת לטווח זמן מוגבל, גם המת"ן, הוא נפתח בחירום והוא נסגר עם שוך הלחימה למעשה ולכן הקשר בין המת"ן למרכזי החוסן הוא כל כך רלוונטי.

<חוה פרידמן: אבל מעבר לכך, בעיקר אם אנחנו מסתכלים קדימה ומסתכלים ארצי, יש פה שאלה של מה הם המנגנונים שיבטיחו טיפול בילדים, זה כמובן רלוונטי למבוגרים, אבל אני כרגע מוצאת לנכון להדגיש ולייצג את עניינם של הילדים, כיוון שיש ילדים בטיפול עד עכשיו.

<חוה פרידמן: יש ילדים שמתגלים הרבה אחרי שתקופת הלוחמה מסתיימת, במצבים שהם יכולים להרשות לעצמם להפגין סימפטומים כלפי הוריהם, יש ילדים ששומרים את הסימפטומים ושומרים על ההורים.

<חוה פרידמן: ההתמודדות הנפשית הפרטנית שונה לחלוטין מהתמודדות - - -

קארין אלהרר: ואז איפה הם מטופלים, הילדים האלה שהסימפטומים מתגלים מאוחר יותר?

<חוה פרידמן: כיום הם מטופלים מתוך תקציב ייעודי שניתן, שהוא יסתיים בסוף השנה הזו, על ידי פסיכולוגים חינוכיים שאת עיקר עבודתם הם אמורים לעשות בשגרה ולשוב למשימות השגרה שלהם, הם מטופלים במקומות שיש מרכזי חוסן, הם כן מטופלים גם במרכזי החוסן.

<חוה פרידמן: אבל חייבים להסתכל על הנושא הזה לטווח ארוך ולא לטווח קצר.

<חוה פרידמן: ואני רוצה לציין, וזה צוין בביקורת, את סוגיית נוהל חרדה עם ביטוח לאומי.

<חוה פרידמן: עד היום סוגיית נוהל חרדה, למרות בקשות שלנו, לא הוסדרה.

<חוה פרידמן: זו סוגיה שמצריכה תיאום בינינו, כמשרד חינוך, לבין ביטוח לאומי ומשרד הבריאות ואני חושבת שאלה סוגיות שאם אנחנו רואים את טובתה של האוכלוסייה צריכים להשלים את המלאכה ולטפל בסוגיות האלה.

<ישראל ווייס: תודה לגב' פרידמן, אני העליתי את זה בדיון הקודם, להכיר בטיפול שנעשה בבתי ספר על ידי נוהל חרדה של ביטוח לאומי.

<ישראל ווייס: רבותיי, זה בנפשנו.

<ישראל ווייס: נוהל חרדה לא מממן את הטיפולים בבתי הספר דרך השפ"ח, היה משא ומתן, היו דיונים, לצערי אני מכיר את החומר, זה לא עלה בדוח, צריך להמשיך את הקשר.

<ישראל ווייס: יש לכם מקום לתרום להם.

<ישראל ווייס: אני אמרתי גם בדיון הקודם, הם עשו עבודת קודש, הם הרימו את הכפפה אחרי המבצע.

קארין אלהרר: תודה רבה.

<חוה פרידמן: רק עוד משפט.

<חוה פרידמן: מקום הטיפול הוא בשירותה של האוכלוסייה.

<חוה פרידמן: העובדה שאדם יכול להיות במקום עבודתו, ההורה שצריך להשתקם בעצמו יכול להיות במקום עבודתו, אחרי שהוא קיים קשר ראשון עם הפסיכולוג, והילד יכול להיות מטופל בגן או בבית ספר, זה חלק מחברה שמקדמת חוסן.

<חוה פרידמן: אם על זה ייפול התקצוב על ידי נוהל חרדה, חבל.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: אני רוצה לסכם את הדיון.

קארין אלהרר: אני חייבת לומר, בלה, אני מבינה שנעשים מאמצים ואני מבינה שמושקעת עבודה, אבל אני גם מוכרחה להודות שאני פחות רגועה.

קארין אלהרר: אני פחות רגועה מהסיבה הפשוטה שגם את, שאת אמונה על הנושא במשרד הבריאות, יודעת לומר, ואני מאוד מעריכה את הכנות שלך בעניין הזה, שחלילה אם תהיה לנו מלחמה או יהיה לנו מבצע טיפה יותר מעוטף עזה, אנחנו לא ערוכים.

<בלה בן גרשון: אמרתי כלל ארצי, לא טיפה - - -

קארין אלהרר: כלל ארצי, אוקיי.

קארין אלהרר: אבל גם בטיפה יותר אני יודעת לומר שזה לא יעבוד.

קארין אלהרר: העובדה שאתם מטמיעים נוהל שעדיין לא קיים, נראה לי אפילו ברמת המינהל התקין זה בעייתי.

קארין אלהרר: אני מברכת על כך שאתם עושים צעדים משמעותיים ולא יושבים עם הרגליים למעלה ומחכים שמישהו יעשה, זה דבר נכון, מצד שני אני באמת מפצירה בכם לפעול כמה שיותר מהר כדי שיהיה נוהל כתוב.

קארין אלהרר: בסוף כשיש משהו כתוב ואפשר להפיץ אותו, אז גם אם לא עושים עבודת הטמעה מאוד משמעותית הרי שאפשר לבוא ולהגיד אוקיי, לפחות הם קראו את הדבר הזה שכתבתי.

<בלה בן גרשון: אפשר להגיד מילה?

<בלה בן גרשון: אני רק רוצה להגיד דבר אחד, אנחנו מדברים על נושא לאומי, חברתי וגם נושא בריאותי, שמשרד הבריאות בהחלט הרים את הכפפה ויזם אותו.

<בלה בן גרשון: הנושא הזה הלך והתרחב בצורה שאף אחד לא ציפה - - -

קארין אלהרר: אני מסכימה.

<בלה בן גרשון: ואני מזמינה גם לתת יד ולא להגיד 'משרד הבריאות צריך וצריך וצריך' ולתת באמת - - -

קארין אלהרר: בואי תקשיבי לי עד הסוף.

קארין אלהרר: זה נכון שמשרד הבריאות הוא האמון על מתן שירותי בריאות הנפש, בזה אין מחלוקת, אבל זה באמת לא נכון ולא הגיוני שמשרד הבריאות יעמוד בפני עצמו בעניין הזה, דרוש שיתוף פעולה של כל הגורמים כולם, כולל כולם.

קארין אלהרר: אני מבינה שבחלק מהמקרים יש שיתופי פעולה מצוינים, בחלק מהמקרים אין וזה דבר שהוא פחות ממשמח, כי בסוף הילדים הם ילדים של כולם והאזרחים הם אזרחים שלנו.

קארין אלהרר: מדינת ישראל היא אחת, אין ארבע.

קארין אלהרר: לכן אני באמת קוראת לכל המשרדים הממשלתיים שיכולים לתת יד בדבר הזה, תנו, סייעו, זה לטובת כולנו.

קארין אלהרר: אם יהיה מחדל הוא יהיה על ראשנו כולנו.

קארין אלהרר: בעניין הזה באמת יפה שעה אחת קודם.

קארין אלהרר: אני מבקשת ממשרד הבריאות להעביר מסמך מפורט לגבי כל הפעולות שנעשות ולא כמו דוח תיקון הליקויים שהועבר.

קארין אלהרר: אני מבקשת לעבור עליו בצורה מסודרת ולבחון אותו.

קארין אלהרר: גברתי מנהלת הוועדה, אני מבקשת להוציא מכתב לשר האוצר, שאני יודעת שעשה לו כבר מנהג להתעלם ממכתבים של הוועדה, אבל אולי במכתב האלף הוא יענה לנו, ולומר שאנחנו רואים בחומרה יתרה את העובדה שלא נשלח אפילו נציג לדיון בוועדה, שלא לדבר על איזה שהיא בשורה שאולי חלילה נשים את הנושא הזה, שהוא נושא לאומי, בסדר עדיפות וגם ניתן לו תקצוב בבסיס התקציב ולא ברמת פרויקט שאולי ייעלם.

קארין אלהרר: אולי צריך להזכיר לשר האוצר, שהוא חבר קבינט, שהאיומים יכולים להתממש בכל רגע נתון.

קארין אלהרר: אני מבקשת גם ממשרד הבריאות התייחסות לאוכלוסייה הבדואית, התייחסות שהיא מקיפה ורצינית.

קארין אלהרר: זה לא החצר האחורית של מדינת ישראל, זה לא יכול להיות כמו החצר האחורית של מדינת ישראל, כי זו מדינת ישראל.

קארין אלהרר: הם אזרחים והם תושבים והגיע הזמן להתייחס אליהם ככאלה.

קארין אלהרר: אני אומרת לחפש את המקרים שבהם יש נפילות באזורם, להיות פרו אקטיביים בדיוק כמו שאנחנו פרו אקטיביים באזורים אחרים.

<בלה בן גרשון: אנחנו חייבים תקצוב.

<בלה בן גרשון: ללא תקצוב זה לא יקרה.

קארין אלהרר: גברתי, את שמעת מה אמרתי משפט קודם?

קארין אלהרר: קראתי לשר האוצר להפשיל שרוולים ולהיכנס לעבודה.

<בלה בן גרשון: אוקיי.

קארין אלהרר: אם מישהו חושב שהנושא הזה יירד מסדר יומה של הוועדה הוא טועה.

קארין אלהרר: יתקיים עוד דיון, אני אקיים אותו בתחילת כנס החורף הבא.

קארין אלהרר: זאת למה, גב' בן גרשון?

קארין אלהרר: כדי לתת לכם שהות מספקת לקיים את המשאים ומתנים עם קופות החולים ועם המשרדים הממשלתיים ואני רק רוצה להתפלל שלא נזדקק לשירות הזה עד אז.

חיים ילין: את המכתבים ואת הדברים תוציאו עם העתק לוועדה, בבקשה, שאנחנו נוכל לעקוב אחרי ההתפתחות גם.

חיים ילין: זה נראה לי הכי הגיוני.

<בלה בן גרשון: בשמחה.

קארין אלהרר: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.

קארין אלהרר: תודה, חיים, תודה, אנשי מבקר המדינה.