ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 141, 2016-02-15 11:00

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: 15 בפברואר 2016, ו' באדר א' התשע"ו.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: כפר הנוער "אשל הנשיא" – התנהלות כספית ופירוק ועד ההורים.

יעקב מרגי: רבותי, אני חייב לומר מספר מילים לפני שאנחנו נתחיל את הדיון.

יעקב מרגי: אני מבין שמערכות היחסים קצת טעונות והנה, אני אומר לכם, באתי עכשיו סוף סוף מהצעת חוק שאני מחוקק, התפניתי קצת לקרדיטציה שלי, של עצמי, אז באתי ואמרתי, אתם יודעים, כששואלים אותי 'מה שלומך' אני עונה 'ברוך השם', כששואלים אותי 'מה נשמע' אני עונה 'תלוי איפה אתה שם את האוזן', תלוי במקום בו תשים את האוזן, כל אחד בא, מה לעשות, אנחנו מקורצים מחומר וכל אחד קרוב לעצמו ואין אדם רואה חובה לעצמו, לכן, הנה, אני אומר לכם, אני בא בנפש חפצה למצות, לבדוק, ללמוד ולהסדיר את העניינים.

יעקב מרגי: לכן, אין לנו דעה קדומה, לא מכאן ולא מכאן.

יעקב מרגי: קיבלתי את החומרים מכאן, קיבלתי את החומרים מכאן.

יעקב מרגי: אני מבקש, הדיון יהיה דיון בכבוד, אנחנו נרשה לכולם להתבטא, באנו ללמוד את הסוגיה ולאחר מכן, לאחר שאני איווכח, סליחה, מה לעשות, אני נבחרתי כיושב ראש הועדה, יחד עם חברי הועדה, צוות היועצים המשפטיים ומנהלת הועדה, ניווכח שלמדנו כמו שצריך ונוכל להביע את עמדתנו ודעתנו, אז בסוף זה יבוא לידי סיכום.

יעקב מרגי: שוב, אני פותח את הדיון ואני רוצה לומר, מאחר והסוגיה של ההתנהלות הכספית קשורה, מכוח הוראות של חוזר מנכ"ל משרד החינוך בנושא הזה, משרד החינוך נמצאים אתנו?

<קריאה: כן.

יעקב מרגי: מי אמור להציג לנו, ואני מבקש, להציג לנו את הוראות חוזר המנכ"ל ואיך צריך להתנהל - - -

<אלי לוי: אפשר לעשות, סליחה אדוני יושב הראש, אפשר לעשות סבב היכרות כדי שנוכל - - -

יעקב מרגי: אלי, אתה לא חדש, אין דובר פה בוועדה שידבר בלי שיציג את עצמו ותפקידו לכן חבל לבזבז זמן.

יעקב מרגי: אני מבקש שתציגו לנו את הוראות חוזר המנכ"ל, לאחר מכן נפתח את הדיון.

יעקב מרגי: שם ותפקיד בבקשה, למיקרופון, להטות אליה את המיקרופון בבקשה.

<שושנה מירוצ'ניק: שמי דר' שושנה מירוצ'ניק, אני מפקחת כוללת על כפר הנוער "אשל הנשיא" במינהל, דרך המינהל לחינוך התיישבותי, משרד החינוך.

<שושנה מירוצ'ניק: אני מפקחת על המוסד שנה שניה, התברר לי שהשנה לא היו בחירות מסודרות לוועד הורים, מקובל להשתמש בשם הנהגת הורים, ומערכת היחסים והקשיים הביאו לכך שהשנה לא אושר חוזר תשלומי הורים, כי לא היו הסכמות עם הועד הקודם ולא נבחר ועד חדש, אי לכך, החוזר לא הוזן למערכת "אפיק" ולא אושר.

<שושנה מירוצ'ניק: ההשלכות הן פגיעה ישירה בפעילות המתוכננת לתלמידים ולאחר שהתברר שהנושא נמצא בחילוקי דעות, פעלתי לפי חוזר מנכ"ל, לא לפני שהייתה ישיבה, גם במשרד, עם האגף ליישומי חוק מדיניות במערכת החינוך, של דר' חגית מאיר, היועץ המשפטי לירן שפיגל והוריתי לפזר את ועד ההורים, לקיים ישיבות ובמקביל, בחירה חדשה ובמקביל פנינו גם, לאותו אגף במשרד, כדי לבחון את הנושא של קיום - - -

יעקב מרגי: סליחה, רק שאלה, מתי הייתה אמורה להיבחר הנהגת הורים חדשה?

<שושנה מירוצ'ניק: עד נובמבר, תחילת השנה, ספטמבר, אוקטובר, מקובל שזה - - -

יעקב מרגי: או.

יעקב מרגי: קיי., תודה.

מירב בן ארי: האם כל שנה נבחרים מחדש?

<שושנה מירוצ'ניק: כן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, המשיכי את הסקירה שלך.

<שושנה מירוצ'ניק: במקביל, היות ובית הספר הוא קולט מן הרשויות השכנות, חוזר מנכ"ל לא מותאם למציאות כזו וגם לא למציאות של בחירה מקובלת בבתי ספר אזוריים, "אשל הנשיא" הוא כפר נוער שקולט מרשויות שונות, פנינו גם ליעוץ המשפטי של אותו אגף במשרד - - -

יעקב מרגי: מתי היתה הפניה?

<שושנה מירוצ'ניק: לפי כחודש, משהו כזה - - -

יעקב מרגי: הדינמיקה הזו, צורת החיים הזו ב"אשל הנשיא", כמה זמן היא כבר קיימת?

יעקב מרגי: שהוא קולט מרשויות אחרות?

<שושנה מירוצ'ניק: לא, לא - - -

יעקב מרגי: כמו שאני יודע זה הרבה שנים - - -

<שושנה מירוצ'ניק: זה הרבה שנים - - -

יעקב מרגי: אבל רק לפני חודש עלה בפניכם העניין?

יעקב מרגי: האם את מבינה למה אני שואל מתי צריכה להיבחר הנהגת הורים ומתי אתם עושים?

<שושנה מירוצ'ניק: אני עונה לך.

<שושנה מירוצ'ניק: - - -

יעקב מרגי: אנחנו יודעים לעבוד בחירום.

<שושנה מירוצ'ניק: יש רשויות, קודם כל יש - - -

יעקב מרגי: תני לי, כדי להכניס את האווירה לדיון, מדי פעם אשחרר אותך כדי שתקחי אויר, רגע, מדינת ישראל היא מקום ראשון בעולם בהתנהלות בזמן חירום, ברגיעה אני לא רוצה להגיד לך באיזה מקום אנחנו.

יעקב מרגי: המשיכי הסקירה, זה בשבילי, הרהורים בקול.

<אלי לוי: מה אחוז התלמידים - - -

יעקב מרגי: אלי, אלי, אני מבקש, אני אתן לך את רשות הדיבור לומר מה שאתה רוצה.

יעקב מרגי: תן לנו, לא, אלי, לא, לא, אני מכבד אותך, אני לא רוצה להשתיק אותך.

יעקב מרגי: תן לנו, תקבל את רשות הדיבור.

יעקב מרגי: לאורחים החדשים, רבותי, זה שונה ממה שאתם רואים במליאה, יש פה סדר וזו ועדת החינוך, אין קריאות ביניים, רק ברשות מדברים, בבקשה.

<שושנה מירוצ'ניק: היות שלא היו הסכמות ולאחר שראינו שתיווצר פגיעה בתכנית הלימודית, החברתית המתוכננת לשנה זו, הוריתי על פיזור הנהגת הורים, ועד הורים ולקיים בחירות חדשות אבל, במקביל, פנינו גם –ויושב לידי עו"ד רן שפיגל מן האגף של דר' חגית מאיר, כדי לבחון את ההחרגה של הבחירות לשנה זו, כך שיהיה אפשרי לעשות החרגה בנושא של בחירות עם יצוג יישובי.

<שושנה מירוצ'ניק: קיימות פניות רבות מהורי התלמידים, מישובים שונים, שבמציאות נוכחית אין להם יצוג וזה מה שקרה.

יעקב מרגי: כל מי שרוצה להתבטא ולדבר שיירשם ואני חייב לתקן, זה שנרשמתם לדיון לא אומר שנרשמתם לרשות דיבור, מי שרוצה רשות דיבור, "לדבר בפתקים" – פתק למנהלת הועדה, בבקשה.

יעקב מרגי: את מבינה, גברת שושנה, גם לפי איך שהצגת, את מבינה שאני נדרש לסוגיה גם בגלל, ששמעתי צלילים או קול זעקה – מה שנקרא, אבל המדינה סופרת את העשור השביעי, עומדת לסיים את העשור השביעי שלה, "אשל הנשיא" כאיש מן הדרום, אני מכיר את המוסד הזה, כמעט כמעט כמו מרחב הגיל שלי, את מבינה שזה אומר 'דרשני' שמשרד החינוך, כמשרד הרגולטור, לא נתן את הדעת על מציאות כזו, כמו של "אשל הנשיא" שקולט ממספר ישובים.

<שושנה מירוצ'ניק: לא, זה לא מה שאמרתי, אמרתי שחוזר המנכ"ל - - -

יעקב מרגי: לא - - -

<שושנה מירוצ'ניק: לא רק הנושא של "אשל הנשיא" אלא גם - - -

יעקב מרגי: כרגע על שולחני "אשל הנשיא" ו"אשל הנשיא" לא קיים חודש, מסכימה אתי?

יעקב מרגי: ולא שנה ולא שנתיים, תודה.

יעקב מרגי: זו לקונה של הרגולטור ותפקידי לפקח ולהעיר למשרד החינוך שהוא לא מתנהג כמו שצריך לפעמים אבל, אני עוד לא הגעתי למסקנה הזו, בואי נחכה לסוף הדיון.

יעקב מרגי: משרד החינוך, לא קיבלתי מה שביקשתי.

יעקב מרגי: נכון שאמרת שהתקנות וההוראות לא מותאמות אבל עדיין, זה לא איזה ואקום, "אשל הנשיא" לא קיים בוואקום, לא מתקיים בוואקום מסוים.

יעקב מרגי: עלו טענות, עלו זעקות על התנהלות לא תקינה בתוך הכפר, בתוך המוסד החינוכי של הכפר, נעשה את האבחנה.

יעקב מרגי: אני מבקש לדעת האם משרד החינוך בדק שהדברים נעשים לפחות לפי חוזר המנכ"ל הלא מותאם?

יעקב מרגי: לא תהיה לי זכות מוסרית לבוא לתבוע אתכם למה לא התנהלתם לפי החוזר העתידי שאין לי עדיין את רוח הקודש לומר איך הוא ייראה, אבל לפחות החוזר הלא מותאם, האם היתה התנהלות לפי החוזר הלא מותאם?

יעקב מרגי: אני מבקש לדעת מה אומר החוזר, מה אומרות התקנות ואיך היתה ההתנהלות, וגם אם לא נבדקה זו גם תשובה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<תמי יהושע: שמי תמי יהושע, אני סגנית מנהל המינהל, מינהל משאבי אנוש, אני ממלאה את מקומו של בני פישר, שנבצר ממנו להשתתף בדיון היום - - -

יעקב מרגי: הוא התנצל בפניי.

<תמי יהושע: והוא מתנצל על כך.

<תמי יהושע: אני רוצה להתייחס ולעשות את האבחנה.

<תמי יהושע: האבחנה היא בעצם, יש סוגיה של העמותה שפועלת ויש את הסוגיה של הנהגת ההורים.

<תמי יהושע: אלה שתי סוגיות שונות שאנחנו מטפלים בהן היום והן נמצאות על סדר היום של הנהלת המינהל לחינוך התיישבותי.

<תמי יהושע: הטענה שעולה בעצם, אני רוצה להגיד כך, שיש עמותה שפועלת ב"אשל הנשיא", החל משנת 1982.

<תמי יהושע: זו עמותה סטטוטורית שקמה וקיבלה אישור מכל הגורמים החוקיים במדינת ישראל ובעצם העמותה פועלת מזה 34 שנים.

<תמי יהושע: מיום הקמת העמותה העמותה הזו גם גובה את כספי ההורים ומנהלת אותם.

<תמי יהושע: אז זו סוגיה אחת שנמצאת על הפרק וזה משהו יחודי למוסדות הממשלתיים - - -

יעקב מרגי: האם יש לה אישור ניהול תקין של רשם העמותות?

<תמי יהושע: יש אישור.

יעקב מרגי: תוקף?

<תמי יהושע: הוא בתוקף עד לשנת 2016 וזה מונח לפניכם.

יעקב מרגי: זו לא תכלית הכול אבל לפחות.

<תמי יהושע: יש אישור תקין, העמותה קמה ויש לה אישורים כמוסד ציבורי לצרכי מס, כמלכ"ר - - -

יעקב מרגי: רגע, אדוני, ההנחיה שלי לא נתפסה?

<תמי יהושע: יש אישור על ניהול תקין של העמותה עד לשנת 2016, היא פועלת על פי חוק ואנחנו מבקרים את הפעילות של העמותה והנושא על סדר היום.

<תמי יהושע: יש את הסוגיה של תשלומי הורים.

<תמי יהושע: תשלומי הורים, כל התהליך נמצא בהסדרה על ידי משרד החינוך ולירן יוכל להרחיב בנושא הזה, כל הנושא הזה נמצא בהסדרה בכלל, בכל מערכת החינוך, הנושא של תשלומי הורים ואצלנו הסוגיה היא ייחודית בגלל שיש לנו את המוסדות הממשלתיים, "אשל הנשיא" הוא מוסד ממשלתי.

יעקב מרגי: את מרגיעה אותי, את יודעת, אם יש נושא, אני בדרך כלל, צריך ללמוד מהר ואין לי סבלנות, אבל אם יש נושא שלא הצלחתי לקלוט אותו כמעט שנה מאז שאני בתפקיד, זה ההפקרות של תשלומי הורים, בין בתי הספר השונים, כל הסוגיות, כל הסטארט-אפים שפיתחו כל מיני סוגי זרמים ויש כל מיני סוגים, זה משהו, הנה, אני אומר לכם, יכול להיות שעכשיו אני מגלה סודות ואז ינצלו את זה, אני לא תופס ראש ואני מקבל על עצמי, קיבלתי על עצמי בסוף להתאמץ, לקחת אם צריך את כל סוגי הכדורים, כדי להתרכז וללמוד את הסוגיה הזו, כי צריך לעשות מחקר, ופה משרד החינוך, משרד החינוך – סוגיית התשלומים, התחושה שלי היא שהוא לא רוצה לראות את האמת, או שנוח לו עם למצב אבל, גירית אותי אז הגבתי אבל זה לא קשור ישירות לנושא.

<תמי יהושע: נכון, בנושא הזה, הנה לירן, אם אתה רוצה - - -

יעקב מרגי: אני מבקש לא להפריע אבל לא לעזור לי, אתם לא חייבים להסכים אתי בכל.

<לירן שפיגל: אם יושב הראש רוצה אז אני אתייחס.

<תמי יהושע: אני אבקש שהלשכה המשפטית תתייחס לנושא של ההסדרה של תשלומי ההורים, כי הנושא מנוהל ומטופל על ידם.

<תמי יהושע: בנושא של "אשל הנשיא", אני אומרת, בגלל שזה מוסד ממשלתי, יש לקונה בחוזר המנכ"ל, שלא התייחס לסוגיה הזאת של מוסד ממשלתי.

<תמי יהושע: המשמעות היא שאין רשות מקומית, המדינה היא הבעלות ולכן יש כאן לקונה בחוזר מנכ"ל.

יעקב מרגי: לירן, יש לך משהו שאתה יכול לתרום לדיון של "אשל הנשיא"?

יעקב מרגי: לא מה שהוא עתידי אלא המצב הנוכחי היום?

<לירן שפיגל: כן.

<לירן שפיגל: דבר ראשון, כפי שתמי ציינה, הנושא של הסדרת תשלומי הורים נמצא על סדר היום של המשרד וזה מן הסתם נושא לדיון נפרד וכולל.

<לירן שפיגל: מבחינת "אשל הנשיא", אנחנו, האגף ליישומי חוק ומדיניות והלשכה המשפטית, קיבלנו נתונים לגבי ההתנהלות של "אשל הנשיא" שאנחנו היום בוחנים אותם ואנחנו עומדים להנחות את "אשל הנשיא", בעצם את המשרד איך לפעול, בשים לב לכך שמדובר במוסד ממשלתי שאין רשות מקומית לצידו.

<לירן שפיגל: לדוגמה, חשבון תשלומי הורים, בתקנות יש חסר, התקנות מניחות שיש רשות - - -

יעקב מרגי: לא ידעתם זאת עד היום?

<לירן שפיגל: לא.

<לירן שפיגל: לא.

יעקב מרגי: אם לא היו תלונות אז לא הייתם יודעים.

<לירן שפיגל: לא.

יעקב מרגי: אתה יודע מה, אני מעריך מאוד את הכנות.

<לירן שפיגל: הנושא הזה כרגע בהסדרה ואנחנו נשלים את הלקונה הזאת.

<לירן שפיגל: נושא נוסף הוא נושא של העמותה שאנחנו בשלבים מתקדמים של בחינת העניין ושל ההסדרה כי ככלל, חוזר מנכ"ל - - -

יעקב מרגי: ראה, עכשיו אני לא "אשל הנשיא", בסדר?

יעקב מרגי: אני מוסד חינוכי עצמאי.

יעקב מרגי: נתנו לי אוטונומיה עצמאית ניהולית.

יעקב מרגי: איך אני הייתי אמור לנהל את המשאבים האלה שנקראים תשלומי הורים?

יעקב מרגי: קיבלתי את הכספים, באיזו צורה הייתי מנהל את זה, איפה זה מאוכסן?

יעקב מרגי: בעמותה?

יעקב מרגי: בבית הספר?

יעקב מרגי: בעיריה?

<לירן שפיגל: אני אתן הסבר.

<לירן שפיגל: כאשר מדובר במוסד חינוך רשמי שמקויים על ידי משרד החינוך והרשות המקומית במשותף, על הרשות המקומית לפתוח חשבון ייעודי לתשלומי הורים והחשבון שצריך להיפתח - - -

יעקב מרגי: של בית הספר או כלל בית ספרי?

<לירן שפיגל: חשבון תשלומי-הורים של בית הספר.

יעקב מרגי: לא של כל הרשות, אלא כל בית ספר בנפרד.

<לירן שפיגל: כל בית ספר בנפרד.

<לירן שפיגל: התקנות "לימוד חובה ייעוד כספי תשלומים" הן התקנות שמסדירות את העניין הזה.

<לירן שפיגל: זה לגבי בית ספר רשמי.

<לירן שפיגל: כאשר מדובר בבעלות - - -

יעקב מרגי: ומי מורשה החתימה?

<לירן שפיגל: מורשה החתימה הוא מנהל המוסד החינוכי עובד הרשות המקומית, בדרך כלל בפועל זו המזכירה ומורשה חתימה נוסף הוא אחד ההורים.

<קריאה: נציג ההורים.

<לירן שפיגל: בסדר.

יעקב מרגי: תודה על ההבהרה.

<לירן שפיגל: במידה ואין נציגות - - -

יעקב מרגי: אלו שלש חתימות מחייבות?

<לירן שפיגל: לא, לא חייבים שלש חתימות כדי שיהיה אפשר - - -

יעקב מרגי: זאת אומרת, יש מצב, תאמינו לי, אין לי הרבה בהרבה תחומים אבל בניהול כספים, ניהול משאבים, ניהול רשויות, יש לי קצת, תכבדו את זה.

יעקב מרגי: אני רוצה לשאול שאלה.

יעקב מרגי: אם אתה אומר שזה לא שלש חתימות מחייבות, האם יש מצב שאני, כראש מוסד, יכול להדיר את המזכירה או את נציגות ההורים מאקט כספי מסוים?

<לירן שפיגל: הפעילות צריכה להיות בשקיפות מלאה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אנחנו לא שם, אנחנו עכשיו בדיון, בבדיקה.

<לירן שפיגל: לגבי סיטואציות שבהן מישהו נוהג שלא כדין - - -

יעקב מרגי: אני שאלתי שאלה.

יעקב מרגי: למה אתה הולך אתי לצד?

יעקב מרגי: אתה לא נתניהו.

יעקב מרגי: זו אמנות שיש לבנימין נתניהו, זה לא מה ששאלתי אותך.

יעקב מרגי: שאלתי אותך שאלה.

יעקב מרגי: הנה, אני אומר לך, לו יצויין שאני ראש המוסד, מנהל המוסד, רוצה להדיר כרגע את המזכירה, לא את ההורים - - -

<לירן שפיגל: אתה מחריג את נציג ההורים.

יעקב מרגי: אני יכול לעשות זאת.

<לירן שפיגל: כן.

יעקב מרגי: זה לא ראוי, זה לא בשקיפות אבל אני יכול.

<לירן שפיגל: אתה יכול, זה יכול לקרות.

<לירן שפיגל: נתקלנו בסיטואציות שבהן פנו שלא כדין - - -

יעקב מרגי: לפרוטוקול הייתי צריך את זה.

<לירן שפיגל: כאשר מדובר בבעלות על בית ספר, עמותה, חברה לתועלת הציבור - - -

יעקב מרגי: האם אתה לא חושב שזו לקונה שצריך לטפל בה?

<לירן שפיגל: זו לקונה שבאמת - - -

יעקב מרגי: אתם תבחנו את הסוגיה הזו?

<לירן שפיגל: כן.

יעקב מרגי: תודה.

<לירן שפיגל: הנושא של התקנות האלה נמצא על הפרק.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: האם יש לך תאריך יעד שאתה יכול לבוא ולומר לי, מתי התקנות האלו יסתיימו?

<לירן שפיגל: כדי לתקן את התקנות אנחנו צריכים לעבור את לשכת השר ולשכת המנכ"לית ואז להגיע לפה.

יעקב מרגי: להערכתך, אתה עדיין לא שם.

<לירן שפיגל: לא יכול להתחייב כרגע ללוח זמנים.

יעקב מרגי: אז אני אתחייב בשמך בסוף הדיון.

יעקב מרגי: תודה.

<לירן שפיגל: לגבי בעלות על בית ספר, אם זו עמותה או חברה לתועלת הציבור, היא מחוייבת גם כן לפתוח חשבון תשלומי הורים ייעודי לעניין הזה.

<לירן שפיגל: ואז למעשה יש שני נציגים של הבעלות על החשבון ונציג הורים.

<לירן שפיגל: במקרה של "אשל הנשיא", מאחר וזה מוסד ממשלתי, אין אפשרות לפתוח חשבון תשלומי הורים שנציג ההורים יכול להיות מורשה בו, כי ההנחיות הן הנחיות ל"אשל הנשיא" כמו לכלל יחידות הממשלה, שחשבון יכול להיפתח ולהיות מנוהל אך ורק על ידי עובדי מדינה.

<לירן שפיגל: זו הסיטואציה שיש לנו ב"אשל הנשיא".

<לירן שפיגל: אילו "אשל הנשיא" לא היו מנהלים את הדברים דרך עמותה אלא היו פותחים את חשבון החינוך כחשבון חינוך נפרד לתשלומי הורים, לא ניתן היה שהורה יהיה מורשה חתימה בחשבון.

יעקב מרגי: למה?

<לירן שפיגל: כי אלה ההנחיות של החשב הכללי.

יעקב מרגי: ההנחיות של החשב הכללי.

<לירן שפיגל: כן.

יעקב מרגי: לי אין ספק שאם משרד החינוך לא ידע איך מתנהלים מוסדות ממשלתיים ומוסדות חינוך ממשלתיים כדוגמת "אשל הנשיא", אל תפריעו לי, אתה מנתק את חוט המחשבה.

יעקב מרגי: יש לי וודאות, סבירות גבוהה שקרובה לוודאות – אנסח את זה בצורה יותר משפטית ומדוייקת, שהחשב הכללי שנתן את ההנחיות, לך תדע, שבע עשרה במספר אחורה, לא היה ער למצב הזה, במיוחד שמקובל אצלנו שבעל המאה צריך להיות גם בעל הדיעה לכן, אני אומר לכם מראש, אתם תפנו לחשב הכללי ואתם תראו לו שיש פה לקונה וצריך להתייחס אליה.

יעקב מרגי: כדי שלא נגיע – וזה לטובת, לא רק לטובת ההורים אלא גם לטובת המוסד כי שקיפות היא טובת כולם.

יעקב מרגי: שקיפות היא טובת כולם.

יעקב מרגי: אני לא הייתי רוצה לעמוד בראש מוסד שאני אתן את נשמתי, אמסור את נפשי, וירננו אחרי.

<לירן שפיגל: אני רוצה להניח את דעת כבוד יושב הראש, הנושא הזה נמצא על שולחננו כעת, אנחנו עומדים לתת הנחיות בעניין הזה, אנחנו ערים ללקונה הזאת ואנחנו בוחנים מהי הדרך המתאימה ביותר להשלים אותה, האם צריך לתקן פה הנחיה של החשב הכללי או לתת הנחיות אחרות, אני לא בהכרח בטוח - - -

<קריאה: כמה מוסדות כאלה יש שהם ממשלתיים?

<לירן שפיגל: ארבעה.

<לירן שפיגל: ארבעה מוסדות כאלה ואנחנו בוחנים את העניין ואנחנו ננחה - - -

<קריאה: מהם שלושת האחרים?

<תמי יהושע: יש לנו את עין כרם, אשל הנשיא, כדורי ובית ספר חקלאי יאמה במגזר הערבי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רגע, האם סיימנו?

<לירן שפיגל: אם יש שאלות נוספות אשמח לענות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נציגויות הורים, אני אתן לראשי הרשויות.

יעקב מרגי: בבקשה, גבירתי, הציגי את עצמך.

<איילה ביטון: כבוד יושב ראש הוועדה, אני איילה ביטון, יושבת ראש הנהגת הורים של "אשל הנשיא" מאז ספטמבר 2014.

<איילה ביטון: היתה לי מחשבה לגלול בפני כבוד הועדה מספר דברים אבל, אני לא יכולה להתעלם ממספר דברים שנאמרו כאן.

יעקב מרגי: תקשיבי, אני אתן לך עצה, כי אני עלול להפסיק אותך עוד בטרם אמרת מה שחשבת לומר.

<איילה ביטון: או.

<איילה ביטון: קיי.

<איילה ביטון: , אני אקבל את העצה של אדוני.

יעקב מרגי: תקשיבי, בלשון אין עצם, כדי שאדם יוכל לדבר חופשי ולא יכאב לו.

יעקב מרגי: עזבי את ההתייחסויות.

יעקב מרגי: באת עם משנה סדורה?

יעקב מרגי: באת עם משהו שכואב לך?

יעקב מרגי: שימי את זה בפני הועדה.

<איילה ביטון: כפי שאמרתי אדוני, אנחנו מכהנים מאז ספטמבר 2014 הבחירות היו תקינות, הבחירות לא נעשו השנה לא כי לא רצינו, אנחנו אף פנינו בכתובים להנהלת "אשל הנשיא", ביקשנו לקיים את הבחירות לשנה הנוכחית ב-11 בדצמבר 2015.

יעקב מרגי: מתי פניתם?

<איילה ביטון: בנובמבר 2015.

<איילה ביטון: זאת אומרת, אחרי חודשיים של כהונה, ואחרי שהבנו שאנחנו חייבים לעדכן את כלל ההורים בסיטואציה אליה נקלענו.

<איילה ביטון: חוזר התשלומים לשנה הזו, כפי שציינו, לא אושר על ידי הנהגת ההורים כפי שמחוייב על פי חוזר מנכ"ל.

<איילה ביטון: החוזר הזה הופץ לכלל ההורים ביולי 2015 וזה נודע לנו במקרה.

<איילה ביטון: ישבנו עם הנהלת בית הספר במספר ישיבות ואם זה מחזיר אותי למה שאדוני אמר שיש לו תחושה שכספי ההורים מנוהלים בצורה שאין לה אח ורע, אז הראייה לכך היא שבאמת ישבנו לפחות - - -

יעקב מרגי: אל תכניסי לי מילים שלא אמרתי.

<איילה ביטון: אני מתנצלת.

יעקב מרגי: מן העולה מכל הפניות.

<איילה ביטון: מן העולה, אני אומרת לאדוני שכשישבנו באותן ישיבות, הצלחנו לפחות לאחר בדיקות שאנחנו ערכנו, להפחית את תשלומי ההורים בפרמטר אחד בלבד שהוא נוגע לטאבלטים או ספרים דיגיטליים ב-50% ואנחנו מדברים על 300 שקל לתלמיד בערך.

<איילה ביטון: זאת עבודה שהנהגת ההורים עשתה, והיא עושה את זה באמצע אוגוסט, כשחוזר התשלומים כבר יצא.

<איילה ביטון: אנחנו ביקשנו, הצהרנו להנהלת בית הספר, שכפי שאדוני רואה, הניהול הוא בעצם לא על פי חוזר מנכ"ל, בכל הפרמטרים.

<איילה ביטון: כמחווה של רצון להתחיל את השנה בצורה נכונה ונאותה, איפשרנו את גביית התשלום הראשון שזה אומר, דמי הבטוח ותשלום עבור הספרים, מתוך בקשה שהדוחות הכספיים של השנה החולפת, יועברו אלינו, הייתה הסכמה - - -

יעקב מרגי: כמה תשלום דמי בטוח צריכים להיות?

<איילה ביטון: 49 שקלים והספרים בערך - - -

יעקב מרגי: זה היה ביוזמתכם, ה -49, לא של המשכ"ל?

<איילה ביטון: לא, לא, אנחנו, זה פורסם בחוזר ואנחנו איפשרנו את התשלום הראשון, שהוא בעצם אותם 49 שקלים - - -

יעקב מרגי: הצלחתם.

יעקב מרגי: אני בכוונה, אז הצלחתם להגיע להישג כי מה שהגיעו המשכ"ל ואישרנו לצערנו הרב וגם לבושתנו בוועדה הזאת, זה היה 75 שקלים, עלייה של מעל 50%.

<איילה ביטון: נאמר לנו אדוני, שיכול להיות שזה יהיה הרבה וזה גם מחזיר אותי לאותן בדיקות שלא נערכות בזמן, אמרו לנו שיכול להיות שזה יהיה יותר, הדברים נמצאים כרגע על השולחן וטרם היתה החלטה, יכול להיות שזה באמת 75 שקלים אבל, אנחנו לא יודעים - - -

יעקב מרגי: לכן תהיתי ושאלתי.

יעקב מרגי: תודה.

<איילה ביטון: אבל אנחנו לא יודעים כי החוזר הזה - - -

יעקב מרגי: תמשיכי.

<איילה ביטון: מה שקרה - - -

<קריאה: כמה היה לספרים?

<איילה ביטון: זה תלוי בשכבת הגיל.

<איילה ביטון: 320, 280, תלוי איפה אנחנו עומדים.

<איילה ביטון: בכל אופן, ההסכמה שלנו ניתנה לתשלום הראשון בלבד כשהכל התנהל בצורה של משא ומתן הכי לגיטימי, הכי פתוח, בצורה מאוד עניינית, כי כך התנהלנו במהלך כל השנה.

<איילה ביטון: מה שקרה בפועל, קיבלנו איזשהו דוח כספי ב-8 לאוקטובר, של השנה הנוכחית, העברנו אותו לבדיקה והיה, אני אדייק, זה דוח של העמותה ושם אי אפשר היה ללמוד על ההתנהלות הכספית של כספי ההורים.

<איילה ביטון: נפגשנו עם הנהלת בית הספר, הובהר לנו שהעניין הועבר לבדיקה של דר' בני פישר והם ידעו, הם אמרו: העמותה לא יכולה להמשיך להתקיים, הם ידעו שאי אפשר לגבות כספים באמצעות כספי ההורים, הם גם אמרו את זה אבל, שם בדיונים האלה התחוור לנו שבעצם העמותה גובה מתוך תשלומי ההורים תקורה בגובה של 10%.

<איילה ביטון: מאוחר יותר נאמר לנו שזה לא 10% אלא 6.8%.

<איילה ביטון: הדבר הזה קצת הדליק לנו נורה אדומה כי ברור שאי אפשר לנהל את הכספים באמצעות עמותה, כשגובים באמצעות החוק ובאמצעות ההוראות.

<איילה ביטון: מה גם שאי אפשר לנהל את זה בעמותה ובוודאי שלא לגבות לפי תקורה.

<איילה ביטון: בנינו ייצוג והודענו שאנחנו הולכים לפנות, הן למשרד החינוך וכמובן לגורמים הרלבנטיים ואני לא אאריך, בכוונה לקבל תשובות.

<איילה ביטון: אנחנו נמצאים איפשהו בחודש נובמבר כבר בלי תשובות.

<איילה ביטון: אנחנו הרי אישרנו רק תשלום אחד, הבנו שאי אפשר לנהל את השנה גם ללא תשלומי הורים.

<איילה ביטון: המכתבים שנשלחו לא נענו עד היום, לא קיבלנו מענה ממשרד החינוך, כולל מן המחלקה המשפטית שלהם, כי נאסר עלינו להפיץ את הדוחות –את המסמכים– להורים והיפנו אותנו לכך, שאלה בעניין העברנו למחלקה המשפטית של משרד החינוך ועד היום לא קיבלנו תשובה, שאלות והנחיות דומות העברנו לדר' בני פישר ועד היום לא קיבלנו תשובה, מה שקרה - - -

יעקב מרגי: אשאל שאלה ולא אמרת, אם לא הייתם לכאורה תוהים ושואלים שאלות ומגיבים, האם יכול להיות שהנהגת ההורים הזו הייתה ממשיכה ולא מתפרקת?

<איילה ביטון: הנחת המוצא הייתה שאם לא היינו נכנסים לעובי הקורה בחודש אוגוסט כנראה שהיו בחירות לספטמבר ואז הייתה נבחרת הנהגה חדשה – שזה בסדר גמור ואנחנו מברכים על הבחירות, כך אמרנו, רק שאמרנו שגם הבחירות מתנהלות שלא על פי חוזר מנכ"ל, כי מישהו החליט לבצע אותן באופן של הגשת מועמדות לבחירות, אנחנו שלחנו לא מעט מכתבים לגברת שושנה ופעמיים נדחו הבחירות האלה, על שום הכשלים האלה, שאינם תואמים את הוראות חוזר מנכל.

<איילה ביטון: מה שקרה מאז, אדוני, אם יורשה לי, אנחנו ביקשנו - - -

יעקב מרגי: השעון לא יכול להרשות לי בלי הגבלה אז תסכמי.

<איילה ביטון: אני רק אקצר.

<איילה ביטון: ניגבו שני תשלומים נוספים שלא בהסכמת הנהגת ההורים.

יעקב מרגי: שהם?

<איילה ביטון: עוד שני תשלומים.

יעקב מרגי: מהם?

<איילה ביטון: אנחנו לא יודעים לאן הם הולכים.

יעקב מרגי: עבור מה?

<איילה ביטון: תשלומי הורים, אנשים חתמו על הוראות קבע בתחילת השנה.

<איילה ביטון: אנחנו לא יודעים לאן הם הלכו כי אי אפשר לראות, התשלום השני ירד והטענה היתה שזה היה בשוגג.

<איילה ביטון: קיבלנו את הטענה הזו על אף שאין לה שום תימוכין.

יעקב מרגי: שאני אבין.

יעקב מרגי: מה, הורה חייב לתת הוראת קבע?

<איילה ביטון: לא חייב אבל יש הורים, אדוני, אני אומר לאדוני, ההורים שילמו בתחילת השנה הן בהוראות קבע, הן בצ'קים והן במזומן, עליהם אנחנו בכלל לא מדברים.

<איילה ביטון: אנחנו מדברים עליי, למשל, שאני האמנתי במוסד ולא ביטלתי את הוראת הקבע.

<איילה ביטון: ביטלתי אותה רק כשהורידו לי את התשלום השלישי ולמחרת, במחטף, הורידו את התשלום הרביעי כי הנחינו את ההורים לבטל את הוראות הקבע, כי אמרנו: חבר'ה, מי שנותן את ההוראות, שזה דר' בני פישר, שלא נמצא פה היום, הוריד שתי הנחיות סותרות בפרק זמן של שבוע, האחת אומרת:

<איילה ביטון: אסור לנהל את כספי העמותה והוא מבטל את כל הפעילויות של הילדים לאותה שנה, ההנחיה השניה, אחרי שבוע, היתה שונה לחלוטין, בה הוא מאשר את גביית הכספים באמצעות עמותה.

<איילה ביטון: היו חילופי מכתבים בענין והודענו - - -

יעקב מרגי: תודה.

<איילה ביטון: שאי אפשר להמשיך ולגבות בצורה הזו, ובוודאי שלא באישור הנהגת הורים.

יעקב מרגי: עורכת הדין איילה ביטון, תודה.

<איילה ביטון: סליחה.

יעקב מרגי: אני מתאר לעצמי שיש עוד הרבה מה לומר אבל אני רוצה להבין עוד משהו בהבנה שלי, "אשל הנשיא", הוא כפר נוער או שיש את "אשל הנשיא" ובתוכו כפר הנוער?

<עוזי תפוחי: אז אני אתייחס, אני מנהל עמותה.

יעקב מרגי: אני רוצה שאתה, בכוונה השארתי אותך לסוף להגיב אבל אני רוצה להבנה, לצורך ההבנה, יש את הכפר, שהוא לצורך הענין, יש את הענין המוניציפלי שלו אבל - - -

<עוזי תפוחי: אני אסביר.

<עוזי תפוחי: הכפר בנוי ממספר חטיבות.

<עוזי תפוחי: חטיבה ראשונה, למעשה, היא חטיבה של בית הספר, שמאכלסת בתוכה כ-1,700 תלמיד, אקסטרני - - - , זו חטיבה אחת.

<עוזי תפוחי: חטיבה שניה היא חטיבה פנימייתית, מאכלסת היום, מונה 225 תלמידים.

<עוזי תפוחי: החלק השלישי הוא למעשה משק פדגוגי והחלק הרביעי משק פדגוגי לטובת שתי החטיבות ביחד, כיוון שזה בית ספר חקלאי.

<עוזי תפוחי: החלק הרביעי הוא ישוב.

<עוזי תפוחי: הוא בעצם ישוב שמונה 45 בתי אב, הם כולם עובדי המקום, שהוכרו כעובדים נחוצים למקום, זאת אומרת, מה שמסופק להם זה דירות ושירות והם שייכים לכאורה למועצת "מרחבים".

יעקב מרגי: האם יש הפרדה מוחלטת בין ניהול הישוב לבין ניהול בית הספר מבחינה משקית-כספית?

<עוזי תפוחי: כן, החלק הבית ספרי מנוהל על ידי העמותה.

<עוזי תפוחי: יחד עם זאת יש מעבר של כסף עבור בית הספר, כיוון שהתלמידים כולם הם תלמידים שבעצם מסובסדים על ידי המסגרת של המדינה.

<עוזי תפוחי: אז אנחנו מעבירים למעשה בתוך הסדר בית הספר.

יעקב מרגי: או.

יעקב מרגי: קיי.

יעקב מרגי: , תודה.

יעקב מרגי: שמענו נציגויות הורים.

יעקב מרגי: עיריות ומועצות מקומיות.

יעקב מרגי: אלי לוי, "להבים".

<אלי לוי: תודה אדוני יושב הראש.

<אלי לוי: תודה לחברי הוועדה, לחבריי, אנשי משרד החינוך.

<אלי לוי: ההורים דיברו על "מחודש נובמבר האחרון" אבל אני מדבר על שלש שנים אחורה, כמעט של שנים אחורה, עוד לפני - - -

יעקב מרגי: אלי לוי, אתה יו"ר מועצת "להבים", כמה תלמידים מהישוב שלך?

<אלי לוי: כבר אין לנו - - -

יעקב מרגי: תן לנו סקירה, לפני שאתה צולל.

<אלי לוי: אני אתן סקירה בכלל, חסר לי פה מנהל בית הספר, חסר לי פה ראש המינהל לחינוך התיישבותי וחסרה לי המנכ"לית, גם היועצת המשפטית של המשרד והמבקר של המשרד.

<אלי לוי: שלש שנים אני שולח מכתבים, תשובה אחת – הנה קלסר מלא, תשובה אחת של מכתבים לא קיבלנו.

<אלי לוי: "להבים" ישוב בן שלושים שנה, 28 שנה לומד ב"אשל הנשיא".

<אלי לוי: היום אנחנו מהווים ב"אשל הנשיא", גברת מירוצ'ניק, קרוב ל-700 ילד, 669 תלמידים, מתוך ה-1,300 שהם כוללים את הפנימיה.

<אלי לוי: הפנימיה היום עומדת על 220, 230 ואני היחיד שמחבק את הפנימיה ואוהב אותה ורוצה אותה, כי אני ילד של מעברות, אני יודע בדיוק מה חש ילד בפנימיה.

<אלי לוי: מועצה אזורית "בני שמעון" שולחת, היא לא שולחת, "חצרים" שולחים, בין 8 ל-10 ילדים בכל שכבת גיל, אז נותנים מעמד ל"בני שמעון" ול"חצרים" כמו ל"להבים".

<אלי לוי: מועצה אזורית "רמת נגב" שולחת רק לחטיבה העליונה – וגם כן 50% מן התלמידים שצריכים להגיע לחטיבה העליונה הולכים ל"מעלה הבשור", כדי לא לסגור את בית הספר שם, בעוטף עזה, זה בסדר גמור, 50% מגיעים ל"אשל הנשיא".

<אלי לוי: זאת אומרת, גם המעמד של שמוליק ריקמן ושל סיגל מוהד, הוא אחר לגמרי מאשר המעמד שלנו.

<אלי לוי: כמעט 62% מתלמידי "אשל הנשיא", הם ילדי "להבים" ואני חושב ש"אשל הנשיא" לא מפסיד מזה וגם אנחנו לא מפסידים, "אשל הנשיא" בית ספר מצוין.

<אלי לוי: קרה משהו בשלש שנים האחרונות.

<אלי לוי: קרה משהו בשלש שנים האחרונות.

<אלי לוי: ברגע שמנהל בית הספר – וקשה לי לדבר על זה כי הוא איננו פה - - -

יעקב מרגי: למה לא הגיע?

יעקב מרגי: לא הוזמן?

<קריאה: הוזמן.

יעקב מרגי: עוזי, האם אתה יודע למה לא הגיע?

<עוזי תפוחי: לא הייתה הזמנה אישית, הייתה הזמנה לנציגות.

יעקב מרגי: והוא לא מצא לנכון?

<עוזי תפוחי: כמדיניות אנחנו החלטנו שאנחנו המייצגים.

יעקב מרגי: אנחנו גם נעיר על המדיניות הזו.

יעקב מרגי: דיברנו על שקיפות, שקיפות, חבל שהוא לא פה, יכול להיות שהוא יכול היה לפתור לנו את הדיון הזה באיבחה אחת, לומר את עמדתו.

יעקב מרגי: מה?

יעקב מרגי: מישהו פה יבלע מישהו?

יעקב מרגי: אני מבין אותו, אני מבין את ראש המועצה, טוב, חבל שלא התייעצתם אתי.

<אלי לוי: אני אמשיך ואני שמח שיש פה הקלטה ויש פה פרוטוקול ואיש לא יכול להגיד שהכפשתי אותו בחדרי חדרים ולהגיש נגדי תביעות.

<אלי לוי: אבל זה בסדר.

<אלי לוי: מאז שמנהל בית הספר התמודד על תפקיד מנהל הכפר, הוא היה מנהל בית ספר מצוין בעבר, התמודד על מנהל הכפר ולא קיבל את התפקיד – מסיבות שונות, אני לא נכנס לזה, אני לא חבר ועדת מכרזים, אני לא חבר בשום דבר, אני לא קובע בבית הספר, הוא לא קיבל את התפקיד ומאותו יום הוא התחיל לבעוט.

<אלי לוי: שבועיים אחרי שנכנס לתפקיד דר' בני שיפר, אני ישבתי אתו ואז הוא אומר לי: אני יודע לְמה באת, אני יודע הרבה יותר טוב ממך מה קורה ב"אשל הנשיא", צריך לעשות שם חריש עמוק.

<אלי לוי: ואני מצטט, חבל שהוא לא פה.

<אלי לוי: אצלי ב"ימין אור" דבר כזה לא היה קורה.

<אלי לוי: בעברו הוא ניהל את "ימין אור".

<אלי לוי: אצלי ב"ימין אור" דבר כזה לא היה קורה ואחר כך הוא שוב פעם דיבר אתי.

<אלי לוי: דר' עוזי תפוחי ידידי, שאומר לי, כותב לי: אני לא שייך לעמותה, אל תערב אותי בעמותה ואחרי כמה חודשים, חצי שנה, הוא כותב להורים: אני אחראי, הכספים ב"אשל הנשיא" לא מתנהלים על פי נהלי משרד החינוך.

<אלי לוי: אתם כתבתם, לא אני, אתם כתבתם.

<אלי לוי: אז אני רוצה לחזור אתכם קצת אחורה לענין של חוזר מנכל.

<אלי לוי: כספי הורים, שפה, בוועדה המכובדת הזו, כל שנה מקבלים אישור לגבייה, זה לא משנה אם בית הספר הוא "סליזיאן" בנצרת או בית ספר של החינוך העצמאי, או בית ספר ממשלתי או בית ספר פרטי, כספי הורים על פי חוזר מנכל צריכים להתנהל בהאי לישנא: לפתוח חשבון בנק, נציגות להורים, אם ההורים לא רוצים נציגות בחשבון ההורים אז בית הספר לוקח נציגות נוספת, וגיזבר המועצה.

<אלי לוי: אנחנו, יש לנו 62% בבית הספר, אני מבקש, הנה, יש פה מכתבים, מבקש שתעבירו לי דוחות כספיים, אנחנו חייבים לראות אותם, חייבים לבקר אותם, שום דוח כספי לא קיבלנו, רק אחד, של 2014, שעוזי תפוחי עשה לי טובה ושלח לי את הדוח הכספי.

<אלי לוי: נעשות כל מיני פעולות בבית הספר ואני אתן לכם דוגמה.

<אלי לוי: בית הספר הזה נבחר כבית ספר המשך ל"להבים" וכמו שאמרתי, כמעט 62% אנחנו שם, עוזי יתקן אותי, 61, אולי 63.

<עוזי תפוחי: אני אתקן אותך, זה 52%.

<אלי לוי: 52.

<אלי לוי: כי קיבלת מבאר שבע, על חשבון "חצרים" אבל לא משנה.

<אלי לוי: זה בסדר, גם אם הייתי 40% עדיין יש לי say בעניין הזה.

<אלי לוי: משרד החינוך, את כל הבינוי של "להבים" – ואנחנו מסיעים כל יום ארבעה עשר אוטובוסים לשם, כמעט 4 מיליון שקל, זה כמו שבעמק יזרעאל מסיעים ל"כדורי", היום כבר הפסיקו, בגליל תחתון פתחו - - -

מירב בן ארי: הוא התעורר.

מירב בן ארי: שמע את זה.

<אלי לוי: אנחנו, המעמד שלנו הוא כמו של כפר תבור ב"כדורי".

יעקב מרגי: רגע, ההיסעים - - -

<אלי לוי: ההיסעים כמעט 4 מיליון שקל בשנה.

יעקב מרגי: מתקציב?

<אלי לוי: מתקציב 85% עד י', של משרד החינוך ו-15% של המועצה.

<אלי לוי: י"א-י"ב 50% של משרד החינוך ו-50% של המועצה.

<אלי לוי: אנחנו משלמים הרבה כסף להיסעים ואנחנו עכשיו שיווקנו 679 מגרשים, שזה אומר עוד 679 משפחות, בצפי שלנו זה עוד 23,24, אוטובוסים בעוד פחות משלש שנים.

<אלי לוי: הגשנו עכשיו בקשה למשרד החינוך בקשה להכרה בצורך, אני מעריך שתוך שנה וחצי תהיה לנו חטיבת ביניים מוכנה בתוך "להבים" אבל לבי כואב על הפנימיה.

<אלי לוי: אני אומר עוד פעם, אני לא רוצה את זה, אבל מכריחים אותנו.

<אלי לוי: בית הספר קיבל בינוי, כל הבינוי בבית הספר הוא על סמך זה שזה בית ספר המשך, שנקבע על ידי משרד החינוך ל"להבים".

<אלי לוי: לכן, בענין של כספי הורים, אתם מדברים על שקיפות מלאה והיועץ המשפטי הנחמד דיבר כך, אין מצב שכספי הורים מתנהלים בכל בית ספר אחרת, בין אם הוא ממשלתי – ואמרתי קודם, בין אם הוא פרטי, בין אם הוא של המינזר ובין של מקום אחר.

<אלי לוי: כספי הורים שמקבלים אישור פה, בוועדה המכובדת הזו, כולם צריכים להתנהל אותו הדבר והרשות המקומית, במקרה שלנו, הרשות הגדולה.

<אלי לוי: ל"בני שמעון" אין say בבית הספר, לא יכול להיות להם say בבית הספר, יש להם בית ספר מועצתי שלהם, את "מבואות הנגב".

<אלי לוי: "רמת נגב" אותו הדבר, חטיבת ביניים יש בשדה בוקר והחטיבה העליונה כמו שאמרתי נחלקת לשניים.

<אלי לוי: זאת אומרת, למי יש say בענין הזה?

<אלי לוי: אני עד היום לא יודע אם ילדי הקיבוצים משלמים כמו ילדי "להבים" בתשלומי הורים, אני לא יודע, אף אחד לא נתן לי תשובה לזה.

<אלי לוי: אני לא יודע אם תלמידי הפנימיה, שהוא משלם עליהם - - -

יעקב מרגי: אלי לוי, האם אתה לא יודע שיש חוק?

יעקב מרגי: אתה לא ראש מועצה.

יעקב מרגי: אתה אלי לוי, גר ברחוב הצאלה ב"להבים".

יעקב מרגי: אתה יודע שיש את חוק חופש המידע במדינת ישראל?

יעקב מרגי: משלמים אגרה ועומדת לידך זכות, גם כראש רשות, אתה לא חייב לענות לי אבל אני אמרתי את זה כדי שלא יצטבר לי הרבה לקראת סוף הדיון.

<אלי לוי: אני אסיים אדוני, וכשאנחנו פנינו לדר' בני פישר, הוא אמר: אני בודק את העניינים האלה בעמותה – אני הולך לסגור אותה.

<אלי לוי: לא סגר את העמותה, לא עשה שום דבר, כספי הורים, עכשיו אני שואל, אדוני יושב הראש, אני עומד מאחורי כל מילה שאני אומר, לפני שאני אכנס לדוח של המבקר, של רואה חשבון אלחנתי, שמונה על ידי רשם התאגידים במשרד המשפטים לבדוק את העמותה, איך יעלה על הדעת שמנהל בית ספר שש-שנתי, הוא יושב ראש העמותה, שני חברי עמותה נוספים, אחד ממשמר הנגב ואחד מעומר, שלהם אין say בבית הספר כבר הרבה שנים, ושני חברי ועדת הביקורת – אחת מהם היא יושבת ראש, זה מנהל חטיבת הביניים ומנהל החטיבה העליונה - - - של יושב הראש.

<אלי לוי: ויושב הראש, מכספי ההורים קונה לעצמו רכב ומכספי ההורים מתחזק את הרכב, וביום שאמרו לו: תחזיר את הרכב אז העמידו אותו בחניה והצמידו אותו לגיזברית, כשהגיזברית אמרה: לא רוצה אני אז אמרו לה: רק רגע, את צריכה לשלם פה, יש ענין של מיסוי, אז הלכו והגדילו את שכרה של הגיזברית ב-5% כדי שזה יסגור את הפער של המיסוי.

<אלי לוי: חבר'ה, יש פה את הדוח של אלחנתי שאני לא רוצה לצטט אותו אבל אני אומר שני משפטים - - -

יעקב מרגי: ולסיום.

<אלי לוי: יושב ראש העמותה הוא יושב ראש ועדת המילגות של העמותה, יחיד.

<אלי לוי: למי הוא מאשר מילגות?

<אלי לוי: ככה כתוב בדוח, לשתי הבנות שלו.

<אלי לוי: חמור מאוד.

יעקב מרגי: טוב, בוא.

<אלי לוי: דקה, עוד משפט אחד.

<אלי לוי: ולמי עוד?

<אלי לוי: ליושבת ראש ועדת הביקורת.

<קריאה: לילדים.

<אלי לוי: רק דקה.

<אלי לוי: ומעסיק את הבן, את הבת - - -

יעקב מרגי: אלי - - -

<אלי לוי: עוד משפט אחד.

יעקב מרגי: משפט סיכום.

<אלי לוי: יש את הענין הפדגוגי.

יעקב מרגי: האם יש עוד דברים מעבר?

<אלי לוי: לא, הפדגוגי וזהו.

<אלי לוי: אני לא פדגוג, אבל יש את הענין הפדגוגי, עד לפני שלש שנים היתה שותפות מלאה עם "אשל הנשיא", היו פגישות חודשיות שלי ב"אשל הנשיא", מנהלת מחלקת החינוך, שלש ארבע פעמים בשבוע היתה נפגשת, יש מועצות פדגוגיות, ועדות פדגוגיות.

<אלי לוי: היום, כשרוצים לזרוק ילד מבית הספר, מביאים אותו לוועדה פדגוגית, אנחנו אפילו לא יודעים מזה, אנחנו שומעים את זה אחר כך מההורים - - -

יעקב מרגי: האם אתה יכול לומר לי אם זרקו בשנתיים האחרונות ילדים?

<אלי לוי: דקה.

<אלי לוי: אני הופעתי בוועדה העליונה, יש ועדה של בית ספר ויש ועדה עליונה שיושבת במכללה לחינוך התיישבותי.

<אלי לוי: אני על ילד אחד הופעתי בוועדה העליונה כדי שלא יזרקו אותו.

יעקב מרגי: מתי זה היה?

<אלי לוי: לפני שנתיים, משהו כזה, אם אינני טועה.

<אלי לוי: לכן אני בא ואומר: מגמות נסגרות, סוגרים מגמה בערבית.

<אלי לוי: אנחנו חיים באיזור מסוים, אנחנו בקשר עם משרד הביטחון, עם הסייבר, עם 8200, יש לנו כל שנה בשנת הגיוס, מתוך 120 ממוצע שמתגייסים, 100% גיוס ללחימה ותומכי לחימה, קרוב ל-40 נער ונערה מתגייסים לחילות המודיעין, ולמודיעין היוקרתי ביותר ולמש"ד ולאחרים, וסגרנו אתם את הענין הזה של המגמה בערבית כדי להתקדם.

<אלי לוי: כל הפרומו - - - נגד הדבר הזה, של בית הספר.

<אלי לוי: אחר כך אומרים, כשאתה כבר משכנע אותם לקראת תחילת השנה אז הם אומרים: פירסמנו, רק ארבעה נרשמו.

<אלי לוי: זה לא עובד, זה לא עובד, יש לנו בעיה קשה מאד, גם לעוזי תפוחי, גם לעוזי תפוחי יש בעיה קשה מאוד עם אותו מנהל.

<אלי לוי: אני ישבתי עם יושב ראש ארגון המורים שאומר לי: אלי - - -

יעקב מרגי: איך קוראים למנהל בית הספר?

<קריאה: רמי לוסטיג.

<אלי לוי: הוא אומר לי: אלי - - -

יעקב מרגי: מה, אתה רוצה להגיד לי שכל משרד החינוך פוחד ממנו?

<אלי לוי: פוחד.

<אלי לוי: המורים שם באים ואומרים, המורים באים ואומרים: שלטון של טרור.

יעקב מרגי: תודה, תודה, תסיים בשיא.

יעקב מרגי: שגית ביתן אבל בקצרה.

יעקב מרגי: דקה וחצי.

יעקב מרגי: אל תעתיקי מן הקודמים שלך, אין לנו זמן.

<שגית ביתן: כדי שלא להעתיק אני רוצה להגיד, קוראים לי שגית ביתן - - -

יעקב מרגי: ולא לחזור על דברים שנאמרו.

<שגית ביתן: אני אימא לשני ילדים שלומדים ב"אשל הנשיא", באתי לכאן כדי לחזק את ההורים, את הנהגת ההורים כי מאוד חורה לי העניין הזה שאנחנו מחנכים את הילדים שלנו לשקיפות, להאמין בבית הספר, ואנחנו משגיחים עליהם כל כך הרבה ולבסוף, הכל יורד לטמיון כשהם חשים במתח הזה ובהבעת אי האמון שיש לנו בבית הספר.

<שגית ביתן: אני אקצר ורק אגיד שאם אפנה לחוזר המנכל עצמו, אז חוזר המנכל עצמו קובע ואומר, חוזר מנכל שלכם, של משרד החינוך, קבע ואומר כזה דבר, הוא אומר: "הניסיון המעשי המצטבר וכן גם הספרות המחקרית מעידים שתלמידים מפיקים תועלת מכך שבין בית הספר ובין ההורים שוררים יחסים של כבוד...

<שגית ביתן: תקשורת.

<שגית ביתן: ..

<שגית ביתן: פתוחים, שקיפות".

יעקב מרגי: את לא יודעת מה עשית לי כאן.

יעקב מרגי: פגעת לי בכל התיאוריה שלי, אני הייתי בטוח שאף אחד לא קורא חוזרי מנכל.

<שגית ביתן: אני לצערי, מכירה אותם היטב מתוקף התפקיד שלי והמקצוע שלי ואני גם מכירה את הסוגיה הזו היטב, ואני חושבת שמעבר לוויכוח הזה, ההתנהלות היא נוראית.

<שגית ביתן: ההתנהלות היא נוראית, זה בדיוק כמה שנעמול לחנך את הילדים שלנו, אנחנו מקבלים את מה שלהיפך.

<שגית ביתן: לכן אני פה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זאב גולדבלט.

<זאב גולדבלט: זאב גולדבלט, מרכז פורום ועדי ההורים הישובים.

יעקב מרגי: מה נכנס בך מוֹרֶך?

יעקב מרגי: דבּר.

יעקב מרגי: לא שומעים אותך.

<זאב גולדבלט: אני אתמקד בשתי סוגיות או בכמה סוגיות שונות.

<זאב גולדבלט: נתחיל קודם עם הייצוג של ההורים.

<זאב גולדבלט: חוזר מנכל מגדיר במפורש שעד חנוכה לכל המאוחר, יהיו בחירות לוועד ההורים.

<זאב גולדבלט: לא בוצע - - -

יעקב מרגי: מתי יהיו בחירות ב"אשל הנשיא"?

<קריאה: עד סוף השבוע.

יעקב מרגי: עד סוף השבוע הנוכחי?

<קריאה: כן.

איתן ברושי: עוד מעט הם לא - -

יעקב מרגי: רגע, רגע, סליחה, אני נסעתי 36 שעות, הוזמנתי למדינה מסויימת, או מדינות מסויימות, זה עדיין בוויכוח, 36 שעות, מתוכן 24 בטיסות ובנסיעות, ב-12 שעות היה לילה והצלחנו לעורר מהומת אלקים בשעתיים של הדיונים האלה, אבל שם, שמעתי שלא התערבו, כי יש פחד, שם יש משטר פחד באמת, לא שזה השתנה עם הכיבוש שם אבל יש משטר פחד ומתערבים והבחירות זה רק בשביל התפאורה.

יעקב מרגי: אני לא אתן ואני אומר לכם, עומדת לכם הזכות, אנחנו נלמד את הסוגיה של הבחירות לקראת סוף הדיון ונתייחס לזה.

יעקב מרגי: אם לגבי ההתנהלות שעשו שם את הבחירות, נשמע את הדברים, ואם עדיין תהיה תחושה שזה לא נעשה כמו שצריך נוכל לבדוק זאת לעומק.

<זאב גולדבלט: הערה קטנה לגבי סוגית הבחירות, כיוון שאני חושב שהיתה כאן נימה שמטעה את הועדה, אני רוצה להבהיר, הנושא של בית ספר אזורי, שמרכז או שיש בו תלמידים ממספר ישובים ולכן הישובים רוצים ייצוג, היא לא אופיינית רק ל"אשל הנשיא" וגם לא לאותם ארבעה בתי ספר בלבד, אלא יש הרבה מאוד בתי ספר אזוריים ובהרבה מאוד מועצות אזוריות, שכל ישוב רוצה שגם הנציגים שלו יהיו ולכן, זו לא בעיה ייחודית ולכן ברור שמשרד החינוך יתן את דעתו על זה כבר לפני ששים שנה.

יעקב מרגי: אבל אנחנו יכולים לכבד את הטענה הזו אלא אם כן תסתרו לי את זה מבחינה מדעית.

<זאב גולדבלט: מכבדים את זה.

יעקב מרגי: מכבדים את הטענה שבאה ואומרת סליחה, אי אפשר לתת יצוג שווה למי שיש לו אחוז מסוים, לעומת ישוב שיש לו אחוז אחר לכן, צריך לעשות הכול.

<זאב גולדבלט: יחסית, בוודאי, אלה סוגיות שמשרד החינוך צריך לתת עליהן את דעתו.

יעקב מרגי: הייתי חייב את זה באיזון של ההצהרה שלך.

<זאב גולדבלט: הנושא השני הוא כל מה ששייך לחשבון הבנק.

<זאב גולדבלט: עם כל הכבוד, אין כאן שום לקונה על פי תפיסתי והבנתי ואני אמנם לא משפטן.

<זאב גולדבלט: יש הגדרה שאם הרשות המקומית היא לא זו שמוסמכת לפתוח אז הבעלות חייבת לעשות את זה ועם כל הכבוד, אם הבעלות זו המדינה אז שהמדינה תפתח ותפתור את הבעיה הזו אבל, חוק חינוך חובה - - -

יעקב מרגי: לא, לא, לא, בוא תקשיב.

יעקב מרגי: אתה יודע, הרבה פעמים באים אלינו פה גופים, אני שואל: והמדינה עוזרת?

יעקב מרגי: אומרים לי: עשה טובה שלא תעזור, רק שלא תפריע.

יעקב מרגי: המדינה מצד אחד אומרת: אין לנו כלי, לא פיתחנו כלי לאפשר נציגות הורים בחשבון שהוא כספי ההורים.

יעקב מרגי: נשאלת השאלה מעיקרה, שפיגל, נשאלת השאלה מעיקרה, איך, אם זה מוסד ממשלתי וזו בעלות, אתה טוען לבעלות, אז איך בכלל קמה העמותה?

יעקב מרגי: סליחה, בוא, אני לא רוצה תשובה, תכניסו לכם את זה במחשבה.

יעקב מרגי: העולם הזה בנוי על איזונים, ברגע שמפרים את האיזונים מישהו צועק 'איי' מפה והשני צועק 'איי' משם.

יעקב מרגי: אי אפשר לקחת את זה חד צדדי.

יעקב מרגי: והשאלות עולות, נקרא לזה, הגוף הזה, המורכב, שכבר קיים, עוד לפני ש"להבים" קמה, יצר מציאות שמישהו היה צריך להידרש אליה לפני שלושים שנה וקודם.

יעקב מרגי: הלאה.

<זאב גולדבלט: חבר הכנסת מרגי, אני רוצה רק להפנות את תשומת לבך, חוק חינוך חובה שה"בכירות" שלו מבחינת ספר החוקים היא קצת מעל לחוזר המנכל, מגדיר ש"יש חובה למתן זכות עיון דיווח להורים ולוועד ההורים במוסד לעיין בכספי התשלומים וניהולם".

<זאב גולדבלט: ברגע שאתה מדיר את רגלי ההורים ממה שנקרא רשות להיות מורשה חתימה, באותו רגע אתה גם מונע מהם את זכות העיון, כי היא מותנית ברצון הטוב של הבעלות על החשבון ומכיוון שבמקרה הספציפי הזה, ככל הנראה אין רצון טוב, אז גם ההורים לא רואים את החשבון.

<זאב גולדבלט: והדבר הנוסף - - -

יעקב מרגי: לסיכום.

<זאב גולדבלט: אני אעשה את זה ממש טלגרפית כי אתה לקחת תשעים אחוז מן הזמן - - -

יעקב מרגי: תאמר שלא סייעתי בידך.

<זאב גולדבלט: להיפך, אתה כל הזמן רק מסייע לי.

<זאב גולדבלט: אני חייב להודות בזה.

<זאב גולדבלט: זה נראה די הזוי וניגוד עניינים שמנהל המוסד הוא גם ראש עמותה, שגם מנהלת את חשבון ההורים ויש כאן ניגוד עניינים מובנה, ששוב, על זה עמד גם רשם העמותות עד כמה שאני הבנתי, בדוח הביקורת הוא כתב.

<זאב גולדבלט: דבר נוסף, אני חושב שכאן היטעו את הועדה ושוב, אני חושב, זו דעתי הפרטית, כשאומרים שלא היה ועד שאפשר אתו לאשר את תשלומי ההורים.

<זאב גולדבלט: עד כמה שהבנתי – ויכול להיות שהטעו אותי אבל זה מה שהבנתי, חוזר התשלומים הועבר להורים כבר באוגוסט, במהלך הקיץ, לצורך העניין באוגוסט ובאוגוסט עדיין ועד ההורים שנבחר ב 2014, ממלא את תפקידו לכל דבר וענין.

<זאב גולדבלט: הוא עדיין בתפקיד עד לבחירות הבאות.

<זאב גולדבלט: בדיוק כמו שהכנסת, עד שאין כנסת חדשה הכנסת הקודמת עדיין בתפקיד, אותו הדבר עם השרים, אותו כלל יש להחיל גם על ועדי הורים.

<זאב גולדבלט: יותר מזה, גם פיזור - - -

יעקב מרגי: אתה יודע, במדינה שבאתי אליה לביקור, כשנבחר ראש ממשלה, הם לא מודיעים לראשי הרשויות, הם רואים לבד.

<זאב גולדבלט: כדי שתבין את מידת החומרה שאני לפחות ברמה הארצית רואה בה את החלק של הכפר, מנהל המוסד החינוכי חייב בסוף שנה ובוודאי בתחילת שנה, להעביר דיווח מסודר על כל השימושים שנעשו בכספי ההורים במהלך השנה החולפת, ולהביא לאישורם את התכניות "מה עומדים לעשות קדימה" וזה לא נעשה על פי הבנתי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אביגדור שטכמן.

<אביגדור שטכמן: אני אגע ברשותך בשני דברים.

יעקב מרגי: הצג את עצמך.

<אביגדור שטכמן: אביגדור שטכמן, מ"להבים", הנהגת הורים בית ספרית.

יעקב מרגי: האם יש לך מה להוסיף?

יעקב מרגי: כי לא כתבת עוד, כתבת לי "אשל הנשיא".

<אביגדור שטכמן: אני יכול להוסיף בקצרה שני דברים.

<אביגדור שטכמן: האחד, אנחנו מצרים על כך שבכל ההליך הזה, שהחל בסך הכל מדרישה מאוד פשוטה, של ניהול כספי הורים בצורה שקופה, הגיע לכך שנאלצנו להגיע לכאן ומצרים על כך שעירבו בכל ההליך הזה, גם את סגל המורים של בית הספר וגם את הילדים של בית הספר.

<אביגדור שטכמן: על זה אנחנו מצרים כי זה לא מכובד, זה לא צריך להיות - - -

<זהבה גראומן טולדנו: אתם עירבתם, בתור הנהגת ההורים.

יעקב מרגי: תודה גבירתי.

יעקב מרגי: האם נרשמת לרשות דיבור?

יעקב מרגי: אני אתן לך.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אביגדור שטכמן: נושא שני, ברשותך, בקטע הזה, אני פניתי אישית, אישית, למשרד החינוך למנכ"לית משרד החינוך ולצערנו לא קיבלנו עד היום מענה על השאלה איך אנחנו מעבירים מסר להורים - - -

יעקב מרגי: נוהל שקיפות, נכון?

יעקב מרגי: כנראה אתם שקופים.

יעקב מרגי: או.קיי., תודה.

יעקב מרגי: דני קציר.

יעקב מרגי: כמה אני אוהב לתת לנציגי מועצת תלמידים לדבר בוועדה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<דן קציר: אני פה כנציג מועצת תלמידים והנוער הארצית, אני גם תלמיד "אשל הנשיא" ותושב "להבים" אז אני מכיר קצת את הסיפור.

<דן קציר: קודם כל אדגיש שאנחנו לא רוצים – לא כמועצה ארצית ולא כמועצה בית ספרית, להיכנס לכל הסיפור של הכספים.

<דן קציר: אני לא חושב שזה המקום שלנו.

<דן קציר: אנחנו נכנסנו לסיפור כשהובא לידיעתנו שהפעילויות החברתיות השנה מבוטלות, דיברו על זה פה ואנחנו הבנו שמי שנפגע פה זה בעצם התלמידים ואז החלטנו גם להיכנס לסיפור הזה.

<דן קציר: אנחנו מיד פנינו לכל הגורמים הנוגעים לסיפור ואני נפגשתי גם עם מנהל בית הספר, מנהל הכפר, דיברתי עם ראש המועצה אלי לוי בטלפון ונפגשתי עם הנהגת ההורים, כדי לראות איך אנחנו ממשיכים בסיפור הזה בלי לפגוע בתלמידים.

<דן קציר: לאחר שלא קיבלנו את המענים שרצינו, מועצת התלמידים הבית ספרית השביתה שעה.

<דן קציר: כתוצאה מכך או לא כתוצאה מכך, בסופו של דבר הובאה הנחיה להסדיר את כל הפעילויות החברתיות.

<דן קציר: מה שאנחנו מבקשים ומה שאנחנו דורשים בעצם, זה שכל המאבק הזה, כל הצדדים, לא יעשו צעדים שמשפיעים עלינו, שבעצם באים על הגב שלנו ואנחנו מבקשים שאם נעשים איזשהם צעדים אז שזה יקרה בתיאום אתנו, כי יש פה איזושהי מלחמה שאנחנו לא נכנסים אליה אבל, אנחנו נפגעים בה הכי הרבה, אם זה פעילויות חברתיות ואם זה אחרי כן כשהחזירו את הפעילויות החברתית אז בעצם נמנע מתלמידי "להבים" להגיע לבית הספר, שזה יצר – ואני חושב שזה יותר גרוע אפילו מלבטל את הפעילויות החברתיות, כי זה יצר איזשהו פילוג, "אשל הנשיא" הוא בית ספר מעורב וכיתות מעורבות, "להבים" וכל השאר, פתאום כל התלמידים נמצאים ורק ה"להבים" לא, זה יצר איזשהו מעמד בבית הספר - - -

יעקב מרגי: תהיה כנה אתי.

יעקב מרגי: כשאתה צועק ולא שומעים אותך, צועק ולא שומעים אותך אז מה אתה עושה בסוף – צועק יותר חזק.

<דן קציר: אנחנו?

יעקב מרגי: זה מה שנעשה ואני שמח שנענו לקריאתנו לבטל את אותה ישיבה.

<דן קציר: כן, על זה באמת אני מודה לך, אני גם הודיתי לך לפני כמה שבועות כשפגשתי אותך פה, אז אנחנו באמת מבקשים שהשיגרה של הפעילויות תישאר.

יעקב מרגי: אז אנחנו נבוא כאן לעזרת

יעקב מרגי: כם כדי שהדברים יחזרו להיות כפי שהיו עד לפני – בכל אופן כפי שנאמר שהיה, עד לפני שלש שנים כשכולם היו מרוצים.

<דן קציר: תודה רבה.

יעקב מרגי: נראה, הורה מ"אשל הנשיא", הורים דיברו, אומרים לי כאן שמנהל המוסד לא הגיע מאחר ויש תביעות אישיות בינו לבין ראש המועצה "להבים" אלי לוי.

יעקב מרגי: חבל שלא נועצנו קודם.

<אלי לוי: זו תביעה שהוגשה לבית המשפט.

<אלי לוי: אני רוצה לתקן.

<אלי לוי: הוא שלח לי שני מכתבים מעורכי דין.

<אלי לוי: באחד הוא מבקש ממני 30,000 שקל ובשני נדמה לי 50,000 שקל ולא – הוא יתבע.

<קריאה: גם אנחנו קיבלנו את זה כהנהגת הורים.

<קריאה: גם הנהגת הורים קיבלה.

<אלי לוי: מאיים מאייים מאיים מאיים.

<אלי לוי: תתבע.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: טוב, רבותי, אני חושב שמשרד החינוך ו"אשל הנשיא", אני רוצה לסיים את הפרק הזה של ההתנהלות הכספית והטענות שעולות.

יעקב מרגי: שמעתם את הטענות, על כל השדרה שלכם, מעוזי עד שפיגל, באמצע כל המפקחות.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת, נאמרו כאן, נאמרו קודם, יש טענה אחת, למה אין מענה?

יעקב מרגי: אף אחד לא עושה טובה –ואני פונה למשרד החינוך– אף אחד לא עושה טובה שהוא ממלא את התפקיד שלו.

יעקב מרגי: אין גזירה משמים להיבחר או להתמודד על תפקיד.

יעקב מרגי: מרגע שקיבלת את התפקיד, אזרח פונה – חייבים לענות.

יעקב מרגי: חייבים לתת תשובה.

יעקב מרגי: גם "אתה לא צודק" זו תשובה אבל לתת תשובה חייבים.

יעקב מרגי: אני שומע את זה לאורך כל השדרה, מהורה, ראש מועצה, נציגות הורים, אני אומר לכם, אחרי חמש דקות הייתי יכול לתת מכה בפטיש, רבותי, פרק ראשון של ההתנהלות – סיימנו אותו, יש לי מסקנות.

יעקב מרגי: אני, כמי שעומד מן הצד ושומע את הדברים, יש לי מסקנות מגובשות.

יעקב מרגי: הצורה והקולות שנשמעים – ואתם לא מכחישים, אלא אם תבואו ותגידו: לא קיבלנו מכתבים אז שימו את זה פה.

יעקב מרגי: תגידו 'לא ידענו' אבל גם תשימו.

יעקב מרגי: שימו את הדברים, כי איך שזה נראה מכאן זה נראה לא טוב, לא טוב, הנה, אני אומר לכם.

יעקב מרגי: אנחנו לא קונספירטיביים ואין לנו פראנויות ואני אומר לך, התחושה היא, למרות שאני רוצה להאמין למנהל בית הספר, אני רוצה להאמין לבני פישר, אני רוצה להאמין למשרד החינוך, התחושה היא שמישהו פה פוחד, מישהו פה מפעיל משטר, תחושה, כי אין לי משהו כנגד שיתקן לי את התחושה הזאת.

יעקב מרגי: בבקשה.

<תמי יהושע: אני ארצה להגיב.

<תמי יהושע: קודם כל, אנחנו לא מכחישים, קיבלנו את כל הפניות, הפניות של מר לוי והפניות של ההנהגה, הן התקבלו, הן התקבלו גם בלשכה המשפטית - - -

<קריאה: גם של הורים.

<תמי יהושע: גם של הורים וכל הפניות התקבלו.

<תמי יהושע: הם הציפו את המשרד בפניות.

<תמי יהושע: באותן פניות.

<תמי יהושע: ללשכה המשפטית, לחשבות המשרד - - -

יעקב מרגי: ואף אחד לא ענה.

<תמי יהושע: מה שקרה זה קודם כל, כן ענינו.

<תמי יהושע: אני רוצה להגיד כך.

<תמי יהושע: הפניות התקבלו, נמצאות על סדר היום - - -

<אלי לוי: שלש שנים – האם עניתם לי?

יעקב מרגי: אלי, אלי, תן לי לעזור לך בסדר?

יעקב מרגי: אל תפריע לי לעזור לך.

<תמי יהושע: אני רוצה להגיד לכבוד יושב הראש, אנחנו ניהלנו מגעים לאורך כל התקופה עם הפונים אלינו.

<תמי יהושע: דיברתי עם אביגדור ודיברנו עם נציגי ההורים.

<תמי יהושע: קיימנו פגישות עבודה, קיימנו פגישות עבודה גם עם הנציג פה, רגע, רגע, חייבים לדייק - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע, אתה רוצה להגיב?

יעקב מרגי: הוזכרת בשמך?

יעקב מרגי: תצביע, אני אתן לך, למה צריך את הקרקס הזה?

<תמי יהושע: ברגע שקיבלנו את הפניות קיימנו אתם מגעים.

<תמי יהושע: כלומר, פנינו אליהם בטלפון, קיימנו אתם ישיבות עבודה וחלק מן הפניות אף נענו ויש לי פה תיק תכתובת.

<תמי יהושע: פנה מר לוי וביקש לקבל את דוח העמותה.

<תמי יהושע: אנחנו אפילו הודענו, כלומר, בקשתו של מר לוי לקבלת הדוח טופלה והדוח הכספי הועבר לשנים המבוקשות.

<קריאה: שנה.

<תמי יהושע: 2014.

<קריאה: ועל שבע השנים?

<תמי יהושע: יש לציין שהבקשה הזאת, היתה פגישה - - -

יעקב מרגי: אין דבר יותר איום מחצי.

<תמי יהושע: יעדתי את התשובות שלנו אז יש לי תשובה, אני אומרת, לבקשה הזאת נקבעה פגישה במשרדו של ראש המינהל בראשון לנובמבר, כלומר, התקיימו ישיבות עבודה בעקבות הפניות שהתקבלו.

<תמי יהושע: לא יצאו תשובות בכתב – זה נכון אבל, התקיימו שיחות טלפוניות, התקיימו פגישות עבודה, מפגשים אישיים עם הפונים אז ב-1.11.15 הייתה ישיבה של אלי לוי אצל ראש המינהל, בה סוכם שבטווח של שבועיים ישלח הדוח המבוקש ואכן זה נעשה, ומר לוי אף הודה לנו בפקס שקיבל את הדוח המבוקש.

<אלי לוי: בתחילת מכתבי אליכם הודיתי לכם.

<אלי לוי: תקראי את כל המכתב.

יעקב מרגי: אלי, אלי, הבנתי בתחילת הדיון.

<תמי יהושע: ב-19 לנובמבר הוא הודה לנו ואז הוא כתב שהוא מבקש דרישה נוספת.

<תמי יהושע: דרישה נוספת לקבל תוך 7 ימים שבע שנים אחורה.

<תמי יהושע: אנחנו קיבלנו את הדרישה הזאת ואנחנו אמרנו שזה בסדר, זה נמצא בטיפול, כי צריכים להפיק דוח מיוחד לפי הדרישה שלו והנושא נמצא בטיפול.

יעקב מרגי: הדוח הזה של רואה חשבון אלחנתי, האם הוא מוכר לכם כמשרד החינוך?

<תמי יהושע: אני רק אסיים את זה ואני כבר אגיב.

<תמי יהושע: אני רוצה להגיד שבשלישי לדצמבר נשלח למר לוי מכתב תגובה על ידי מנהל הכפר שבו נאמר שהדוח לא כתוב כמו שהוא מבקש כי אנחנו נמצאים בטיפול להפקת הדוח, וזה יועבר להתייחסותם.

<תמי יהושע: בגין הדוח עלו מספר שאלות.

<תמי יהושע: חלק קיבלו תשובה וחלק לא.

<תמי יהושע: הדוח נמצא אצלנו בלמידה, אנחנו לומדים אותו עכשיו.

<קריאה: איזה דוח?

יעקב מרגי: סליחה, של אלחנתי.

<קריאה: כבר שנתיים לומדים את הדוח.

יעקב מרגי: סליחה, מי מפריע לי?

<אלי לוי: הדוח מאוגוסט, הדוח מאוגוסט, מאוגוסט הדוח.

<אלי לוי: אתם לומדים אותו.

יעקב מרגי: אלי, אלי, אי אפשר, אני רוצה - - -

<קריאה: גבירתי, מאוגוסט, גבירתי.

<קריאה: אנחנו - - -

יעקב מרגי: האם את רוצה שאני אחרוג ממנהגי ואוציא אותך?

<תמי יהושע: קודם כל ניסיתי לתת מענה לגבי הסוגיה של פניות שהתקבלו ולא קיבלו מענה, אנחנו כן ענינו, ענינו בדרך מסויימת.

<תמי יהושע: לא בדרך המקובלת אלא באמצעות מכתב אבל כן התקיימו פגישות עבודה, כן דיברנו בטלפון וכן הנושא נמצא על סדר היום של מנהל המינהל וכל הגורמים השותפים, גם לשכת המנכ"לית, גם הלשכה המשפטית, גם חשב המשרד, אנחנו מקיימים דיונים, אנחנו נמצאים בתהליך של הסדרה של הנושא, אנחנו מודעים לבעייתיות - - -

יעקב מרגי: אתם גם מודעים שאישור ניהול תקין שנתן והפיק משרד המשפטים רשם העמותות מותנה בתשעה סעיפים?

<עוזי תפוחי: יש לנו בינתיים אישור שהוא לא מותאם לשום דבר.

יעקב מרגי: המסמך הזה, סליחה, למה אתם?

יעקב מרגי: סליחה, אדוני, אדוני, אני אומר לכם, מי שיפריע לי אני אנעל את הדיון, בלי סיכום, כי ההפרעות באות מן הצד שרוצה סיכום.

יעקב מרגי: עוד הפרעה אני אנעל את הדיון בלי סיכום אז בוא תקשיב, עוזי, אני מחזיק בידי מסמך, "מדינת ישראל, משרד המשפטים, רשות התאגידים ורשם העמותות", שלא נתבלבל, שמדינת ישראל היא לא הרפובליקה של סין, "כ"ב בטבת תשע"ו, 03 ינואר 2016.

יעקב מרגי: לכבוד הקרן לחינוך משלים "אשל הנשיא".

יעקב מרגי: אתם יודעים, הרבה משחקים לא היו לי בשכונת ד' בבאר שבע, גדלתי בין תשעה אחים ואת תרבות הפנאי שלי לא ההורים לי לא נתנו לי לעשות ברחוב, היינו משחקים בנק בתוך הבית.

יעקב מרגי: היינו מייצרים שטרות, אני הייתי האדמיניסטרטור כבר מלידה אז אל תנסו לבלבל אותי עם מספרים, שמגישים לי מסמך אני רואה כותרת ותאריך, בסדר?

יעקב מרגי: לפחות קצת צניעות.

יעקב מרגי: המסמך שהבאתם לי, ממתי?

יעקב מרגי: האם אתה רוצה שאני אומר?

יעקב מרגי: 31.12.15.

יעקב מרגי: המסמך שאני מקריא אותו הוא מ- 3.1.2016.

יעקב מרגי: ואמרתי את זה לפני שהגשתם לי את המסמך.

יעקב מרגי: הוא מקריא פה, הוא כתב, אחת, שתיים, שלש, ארבע, חמש, שש, שבע, שמונה, תשע, לא טעיתי, נכון?

יעקב מרגי: תרצו, אין לי בעיה, תרצו, אני יכול לצלם ולתת לכם אם אין לכם את זה.

<קריאה: אין לנו.

יעקב מרגי: בסדר, אני מקווה אני מקווה שבאמת אין לכם.

יעקב מרגי: בשורה האחרונה הוא אומר כך: "אבקש לקבל התייחסות של הגוף - - - בהעסקת עובדים באמצעות עמותה וביצוע ההתקשרויות על ידי העמותה, על סעיף 9 - - - מוגבלויות אשר חלות, אבקש לקבל מענה עד ליום 29.2.2016, אם לא יתקבל מענה יישקל ביטול אישור ניהול תקין שניתן לעמותה לשנת 2016".

יעקב מרגי: רבותי, רשם העמותות פה נתן אזהרה לא בטאבו, אזהרה מהדהדת, מהדהדת.

יעקב מרגי: רבותי, שוב, הדברים ברורים, שמו את זה, אני מבקש לתת התייחסויות לכך, שהרושם ייווצר, כי אני עדיין רוצה מיקצה שיפורים לקראת הסיכום.

יעקב מרגי: "אשל הנשיא", אתה משמש, אני מבין, כראש ההיררכיה, מתחתיך זה בית הספר.

יעקב מרגי: תחת חסותך יש מורסה, מה לעשות, יש מורסה, נדבר בעברית פשוטה – מוגלה.

יעקב מרגי: מה אתה הולך לעשות כדי לטפל בזה?

יעקב מרגי: בבקשה.

<עוזי תפוחי: אני, קודם כל, רוצה להתייחס לנושא העמותה.

<עוזי תפוחי: נושא העמותה כמו שנאמר פה, הוא כבר שלושים וחמש שנה ואני, אחת השאלות שאני שאלתי – וזו לא פעם ראשונה ששומע אותי ידידי אלי לוי בעניין הזה, היא מה קרה עכשיו שלא קרה קודם.

יעקב מרגי: אמר לא אלי לוי פה, סליחה, אני רוצה, אנחנו ברשות דיבור.

יעקב מרגי: אומר לך אלי לוי, והנה אני אומר לך, "עד לפני שלש שנים אני הייתי האדם הכי מרוצה וגאה בשותפות שלי עם "אשל הנשיא".

יעקב מרגי: מאז הוא נתן את הנימוק של השאלה של הבחור, הוא סימן את זה כתאריך יעד מסוים, מאז אין קומוניקציה, בעברית פשוטה אין תקשורת, ומעבר לכך שאין תקשורת יש התנגשויות.

יעקב מרגי: זה מה שעלה.

<עוזי תפוחי: אז אני אענה, אני אענה.

<עוזי תפוחי: זה לא אם אלי לוי מרוצה או לא מרוצה.

יעקב מרגי: שאלת אז אני אומר לך.

<עוזי תפוחי: אדוני כאן מדבר על התנהלות נכונה של דברים אבל בסופו אנחנו עוסקים בענין הזה - - -

יעקב מרגי: שלושים שנה נהגתם ככה?

<עוזי תפוחי: אני שואל - - -

יעקב מרגי: שלשים שנה נהגו ככה עם אלי לוי?

<עוזי תפוחי: אני שואל מתי בפעם האחרונה ראו הנהגת הורים וראש מועצה, לא של העמותה, מתי זה היה, רכבים, דברים שנאמרים פה - - -

יעקב מרגי: הם לא פעלו כדין, סליחה, הם מעלו בתפקידם, תן לי רגע, בוא, עוזי, תשתדלו, רבותי, אני מכבד אתכם, תשתדלו לא להביא אותי לשם.

יעקב מרגי: מה לעשות, אני מחוקק ואני הגוף שמבקר, לא בגלל שלא התנהלתי כמו שצריך אני אמשיך להתנהל, יש - - -

<עוזי תפוחי: צודק.

יעקב מרגי: יש פתגם תלמודי שאומר: וכי מאחר ואכל שום – האם ימשיך לאכול שום?

יעקב מרגי: זה אפרופו ריחות מהפה, אז הוא אכל שום אז האם אני אגיד לו: תמשיך לאכול שום?

<עוזי תפוחי: צודק.

יעקב מרגי: זו לא שאלה, זו לא שאלה.

יעקב מרגי: אומר לך אלי לוי: אני - - -

<קריאה: צודק מאה אחוז.

<עוזי תפוחי: אני אומר צודק, זה נכון, אין פה התנהלות אבל יש פה איזושהי, ההתנהלות לצורך הענין היא התנהלות לא תקינה שיש לה מסורת רעה, עכשיו, לצורך הענין הזה אנחנו בשלש השנים האחרונות עשינו – בתוך התהליך הזה, הפרדה בין העמותה לבין הכפר.

<עוזי תפוחי: בעבר בכלל לא היתה גם הפרדה.

<עוזי תפוחי: זה היה איזשהו תהליך שלם, מאז שנכנסתי לתפקיד, התחיל להיעשות איזשהו סוג של סדר בתוך העמותה.

<עוזי תפוחי: אין ספק שהסדר הזה, ובכלל, הסיפור – ואלי מצטט אותי ואני כתבתי מכתב שגביית הכספים באמצעות העמותה היא תהליך מנוגד לחוזר מנכל, זאת אומרת, ההצפה של התהליך הזה באה מאתנו, אנחנו, ההיפך, באנו ואמרנו: אנחנו רוצים לעשות סדר.

יעקב מרגי: אז אני שואל אותך שאלה.

יעקב מרגי: אתה מבחינתי גוף מוניציפלי, האנדרוגינוס הזה בהגדרות של משרד המשפטיים ומשרד החינוך אתה גוף מוניציפלי ואפילו ראש המועצה "מרחבים" אומר: אתה בתוך השטח אבל שלו ולא שלו.

יעקב מרגי: לכן שאלתי, לא סתם שאלתי, איך זה קורה ברשויות אחרות.

יעקב מרגי: הדבר הכי, הבסיסי, איפה שמשרד החינוך חדל – הם לא אוהבים שאני אומר כשל, אחר כך כל המשרד עומד על הרגליים שלו כשאני אומר כשל– וחדל ולא עשה, אז לפחות, לפחות משהו כ'מעֵין', אפילו, אתם המשפטנים, החיים שלנו הסתבכו מאז שהתרביתם, אפילו בית משפט שיושב על כסא המשפט אומר: בהיעדר הנחיות, מה הכי קרוב, מה הכי דומה.

יעקב מרגי: שהרשות המוניציפלית תפתח את החשבון היעודי ותנהל אותו.

יעקב מרגי: ואז היית חוסך, בלי לקרוא את הדוח, רק ממה צדה עיני, ארבעה סעיפים מתוך הסיכום.

<איילה ביטון: זה מה שביקשנו, אדוני.

יעקב מרגי: סליחה, אני לא יודע, אני לא שם איתך.

יעקב מרגי: אני באתי היום לדיון, צללתי לתוכו אז את יכולה להגיד, 'כל הכבוד לך הבנת מהר' אבל למה - - - ?

יעקב מרגי: אז בוא, אתם שם, אני בא ואומר, וזו גם ביקורת כלפי משרד החינוך, המפקחת, לפחות משהו דומה, זה לא תקין, זועק.

<עוזי תפוחי: אני אבוא ואגיד: אנחנו, כשהגשנו את הדוחות היה ברור, הדוחות של הקרן, מגישים את הדוחות למאזן בוחן.

<עוזי תפוחי: מאחר ויש פה תהליך שהוא בין הכפר לבין העמותה, החשבונות שעוברים בתוך התהליך הזה ולא תמיד יש להם קבלות, כשאני מוציא, לדוגמה, אוטובוס של הכפר, זה לא משהו שאני יכול להוציא קבלה בגין הענין הזה, יש לו לכפר אוטובוס משלו - - - אני אלמד אותך איך עושים את זה.

<עוזי תפוחי: יש הודעות חיוב, גם כשאתה מוכר עז, אתה לא - - - רגע, אלי, בוא, עוזי, עוזי, תאמין לי, שהביקורות, ההוראות, יצרו את הפתרונות למה שאתה מעלה, יצרו, ואתה היום נותן הסברים שלא בטובתך, לא הדברים שאתה אמור לתת עליהם תשובות.

<עוזי תפוחי: שלא בטובתך אבל זה יתנקז אליך, אתה עלול למצוא את עצמך, הנה, אני אומר לך, יש מושגים כמו הורדת מסך, האם אתה יודע מה זה?

<עוזי תפוחי: הרמת מסך, הורדת מסך, ואני אומר לך, זה יכול ליפול עליך, אני אם הייתי עכשיו תובע והייתי רואה את מערכת היחסים, ורוצה לזרוק, אני כגוף תובע, לא יכול לתפוס את מנהל בית הספר כי הוא ממולח והוא לא כאן, אדם ממולח וזה, אז הייתי מחפש את הטרף הכי קל והטרף הכי קל זה אתה.

<עוזי תפוחי: ואני אוכיח שיש ביניכם קשרים ויחסי גומלין ויכול להיות שאתה אפילו הבעלים של כל הסיפור.

<עוזי תפוחי: קח את זה.

<עוזי תפוחי: זה זועק.

<עוזי תפוחי: שיעזבו אותי, אלי לוי לא מעניין אותי, תעזבו אותי, יש עכשיו גוף ממשלתי, "אשל הנשיא", שם, בדרום, יש להם הרבה דברים, אתה יודע, המינהל לחינוך התיישבותי יש להם הרבה דברים יותר מעניינים מ"אשל הנשיא", שהגיע הזמן, לא רוצה לומר לכם כי זה יהיה רשום בפרוטוקול, מה צריך לעשות עם כל הדבר הזה.

<עוזי תפוחי: אני מקבל על עצמי לפני כל דיון להתאפק, לא לומר, לא עוזר לי, לא עוזר לי, כי האמת זועקת מתוכי.

<עוזי תפוחי: לי אין ספק שהחלק הזה של התנהלות, של קרן, צריכה לקבל את המענה, דרך המסגרת המשפטית, כדי שנדע איך אנחנו מתנהלים - - -

יעקב מרגי: ויפה שעה אחת קודם, אני אומר לך.

<עוזי תפוחי: נכון.

<עוזי תפוחי: אני מסכים אתך, לחלוטין אני מסכים אתך ואנחנו מחכים כרגע לתשובות בנושא הזה.

<עוזי תפוחי: נאמרו פה הרבה דברים.

<עוזי תפוחי: אני חייב לבוא ולהגיד מספר דברים כי זה צובע בהרבה בצבע אבל צריך להבין מה "אשל הנשיא" כן עושה.

יעקב מרגי: צר לי, הנה, אני אומר לכם, בגלל שיש לי מקום של כבוד למוסד הזה, עוד בהיותי ילד, צר לי שמנהל בית הספר, גם אם יש תקלות, לא נמצא כאן כדי לומר לפחות, ואני אומר לכם, במקומות אחרים, תשמעו את זה טוב טוב המפקחות ומשרד החינוך, במקומות אחרים ובמגזרים אחרים, משרד החינוך היה מכליל – אם זה נכון, הכל בהסתייגות, היה עושה שם החלפות פרסונאליות אם זה נכון ואני אומר את זה בהסתייגות, אם זה נכון ויש הרבה דוגמאות שאנחנו נדרשים אליהן.

יעקב מרגי: עוזי, לסיכום.

<עוזי תפוחי: אני רוצה להתייחס לעוד שני דברים.

<עוזי תפוחי: אחד, הכפר, נותן, מבחינת השעות שהוא צריך לתת, נותן הרבה יותר וזה מתקציבו, מתוך הכנסות הוצאות הורים, כשעשינו את המאזנים, את הדברים, לא על בסיס דוח עמותה, שהכפר מוציא מכיסו 300,000 שקלים מעבר למה שהוא מקבל מהכנסות הורים.

<עוזי תפוחי: אז זה נתון שצריך לדעת אותו.

<אלי לוי: אני תומך בנתון הזה, זה נכון.

יעקב מרגי: עוזי, אמרתי לך, אתה יושב פה על כורחך, על כורחך ומתמודד עם דברים אבל, אתה נושא באחריות לא פחות ממשרד החינוך.

<עוזי תפוחי: אני אומר עוד דבר אחד ופה אני רוצה להצטרף לדבריו של דן.

<עוזי תפוחי: ראו, יש פה קרב בין מבוגרים, בתווך יש ילדים והילדים לא צריכים להיות בתווך הזה.

<עוזי תפוחי: לצערי, אנחנו הגענו ליומיים השבתה של המסגרת הזאת, אני חושב שהיה רע מאוד כדוגמה של מבוגרים לילדים, אני אבוא - - -

יעקב מרגי: כשהסתדרות המורים וארגון המורים השביתו עד עשר, אחת עשרה, שמעתם?

יעקב מרגי: לא כאב לכם.

יעקב מרגי: אני מחיתי על ההשבתה.

<עוזי תפוחי: אני רוצה רגע להגיד משהו.

<עוזי תפוחי: אתה יכול להגיד "על גב התלמידים" אני בהחלט להגיד את הפעולות שאנחנו חושבים, כי אתה אומר 'שבתתם לא שבתתם', אז אני אבוא ואגיד לך מה אנחנו עשינו ביומיים האלה, ביומיים האלה, כדי שתלמידים לא יפגעו, נערכה למידה מקוונת במקביל ללמידה רגילה.

יעקב מרגי: אלי, אלי, אתה מפריע, אני לפני סיכום.

<עוזי תפוחי: ביום השני היתה בגרות במתימטיקה.

<אלי לוי: איפה היתה בגרות במתימטיקה?

<עוזי תפוחי: ביום שני - - -

<אלי לוי: היה ילד אחד מ"להבים" שקיבל הסעה עם רכב של המועצה, ילד אחד.

<אלי לוי: למה אתה מספר סיפורים?

יעקב מרגי: אלי לוי, אלי לוי, תן לי, יש לי גם מה לומר בסוגיה הזו.

<עוזי תפוחי: אלי, עשרים ושמונה תלמידים, רגע, רגע, תקשיב עד הסוף, עשרים ושמונה תלמידים מ"להבים" נבחנו באותו יום, לשניים לא היו הסעות ואנחנו שלחנו את הרכב.

יעקב מרגי: או.

יעקב מרגי: קיי., תודה.

יעקב מרגי: סליחה, תודה.

יעקב מרגי: רבותי.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, זה לא סוד וזה כבר פורסם אז אני יכול לומר את זה.

יעקב מרגי: השביתה הופסקה ונכון שאני פניתי, אבל יותר ממה שאלי רצה להפסיק אותה אבל חייב, אף אחד לא שמע את הזעקה שלו.

יעקב מרגי: הוא בא אלי במצוקתו, הוא בא אלי לכנסת.

יעקב מרגי: כשהוא עדיין עם מקל מהתאונה.

יעקב מרגי: אמרתי לו: אם הייתי יודע שאתה עם מקל, לא ידעתי שהוא עבר תאונה, אני הייתי יורד אליו, כי אני גר קרוב אבל, רבותי, כולם רצו, אף אחד לא רצה, אני לא יכול להאשים, אף אחד לא רצה להשבית ואומר לך אלי, אני גם לא רוצה לבלוט, הלוואי ונחזור למערכת היחסים שהייתה קודם.

יעקב מרגי: אמר אלי בצורה הכי כנה, אמר את זה בשיחה אתי, אמר את זה כאן היום, לבי על אותם תלמידים פנימייתיים, אני רוצה שבית הספר הזה ימשיך לשגשג, הוא בית ספר ראוי, ההורים אומרים את זה, ההורים רוצים אבל שוב, ואני אומר לכם, שש מאות שבע מאות תלמידים זה בסיס איתן להקים בית ספר צומח ומתפתח בתוך הישוב.

יעקב מרגי: אבל עזבו, "להבים" ישוב חזק שיכול גם להרים את המוסד החינוכי הזה ולתת לו עוד ערכים מוספים אחרים אבל, בוא, בכלל, אני לא רוצה להיות שם, אני רוצה, רבונו של עולם, קחו את העסק, תבריאו אותו, בבקשה.

יעקב מרגי: אני מסכם כרגע את הפרק הזה, אני רוצה להגיע לסיכום.

<תמי יהושע: אתה רוצה שאני אגיב לדברים שנאמרו?

יעקב מרגי: לא, אני רוצה שתעני.

יעקב מרגי: אני רוצה שתקשיבי.

יעקב מרגי: שמעת את הדברים, תגידי לי מה את הולכת לעשות, אני אדע אם אני מרוצה, אם לא אני אשלים את מה שאת הולכת לעשות.

<תמי יהושע: קודם כל אני מודה לכבוד יושב הראש על הדיון הזה כי הוא מאוד חשוב.

<תמי יהושע: אנחנו, לפני שבוע שלחנו אליך מכתב בשמו של דר' דני פישר וביקשנו לדחות את הדיון בעוד חודש, כי אמרנו שאנחנו בודקים מספר חלופות - - -

יעקב מרגי: ותודי לי על שלא נעניתי לך.

<תמי יהושע: ואני מודה מאוד כי בעצם אנחנו יודעים את כל הדברים שנאמרים פה, זה נמצא וזה מונח על השולחן ועל סדר היום, אנחנו מטפלים ורצינו זמן לבוא היום עם פתרונות.

<תמי יהושע: הלשכה המשפטית נמצאת בישורת האחרונה לחזור אלינו עם חוות דעת משפטית כיצד לפעול.

<תמי יהושע: אנחנו נמצאים בתהליך של הסדרה ובדיקה של "אשל הנשיא", לכן ביקשנו עוד קצת זמן על מנת לבוא כבר עם תשובות ופתרונות.

<תמי יהושע: זה בסדר שהדיון התקיים היום כי אני מקבלת את זה על עצמי, לקיים ישיבות עבודה.

יעקב מרגי: תודה שאת מאשרת לנו את זה, באיחור של הרבה שנים.

<תמי יהושע: אני חדשה בתפקיד, נכנסתי כסגנית של בני רק בשנה האחרונה, הנושא של המוסדות הממשלתיים מונח אצלי על השולחן ואני לומדת אותו.

יעקב מרגי: יש מה שנקרא רציפות שלטונית.

יעקב מרגי: את תגזרי את הסרטים של קודמתך בתפקיד ותחטפי גם בגלל קודמתך בתפקיד, זה לא אישי.

<תמי יהושע: זה בסדר, שום דבר לא אישי, אני מאוד מעריכה פה את האנשים, אין לי שום דבר אישי, הכל עניני ומקצועי, אני אמרת, כמו שנאמר פה, יש מסורת שפעלה שלושים וארבע שנים לשביעות רצון של כולם, כלומר, לא היו בעיות בעבר.

<תמי יהושע: מנהל העמותה, מנהל בית הספר, מתנהל כבר שש שנים, נבחר על ידי האסיפה, נמצא פה איזה סיכום דברים שאין ניגוד אינטרסים בזה שהוא יושב ראש העמותה.

יעקב מרגי: אז, אז, שהוא נבחר.

יעקב מרגי: את יודעת למה?

יעקב מרגי: כי כולם היו מרוצים.

יעקב מרגי: כשכולם מרוצים אין שאלות.

<תמי יהושע: אני רק רוצה להגיד פה לחברים, אנחנו מודעים לטענות, אנחנו מודעים לבעיות.

יעקב מרגי: אליי, אליי דברי, דברי אֶל הסיכום, מה את הולכת לעשות?

<תמי יהושע: אנחנו הולכים לשבת ולהוציא עשן לבן עד שאנחנו מגיעים לפתרונות.

יעקב מרגי: את יודעת, העשן הלבן למי זה שייך.

<תמי יהושע: לשבת עם כל הגורמים הרלבנטיים להגיע להסכמות, להגיע להידברות, אם צריך לעשות שינויים במדיניות, אם צריך להחליף - - - זה נמצא ומונח על השולחן וזה נמצא בטיפול של מנהל המינהל - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע, אלי.

יעקב מרגי: רבותי, גבירתי, לא, את לא עונה.

יעקב מרגי: מה גם שזה באיסור, בהתפרצות.

יעקב מרגי: אז בואו תקשיבו.

יעקב מרגי: אומרים שהאורחים של הדיון הבא כבר נמצאים כאן.

יעקב מרגי: רבותי, אני מסכם.

יעקב מרגי: אני רוצה לסכם גם לגבי סוגית הבחירות.

<זאב גולדבלט: אפשר שאלה קצרצרה?

יעקב מרגי: שאלה.

<זאב גולדבלט: האם הנהלת "אשל הנשיא" חושבת שהחלפת הנהגת ההורים היא הפתרון לכל התחלואים, כי בעצם זה מה שעלה כאן כפתרון, ושינוי כללי הבחירה שלהם, שינוי הכללי הבחירה תוך כדי שנה.

יעקב מרגי: שאלתך במקום, לא צריך תשובה.

יעקב מרגי: סליחה, אלי לוי, אלי לוי, אלי לוי, תקשיבו, רבותי.

יעקב מרגי: אני יכול לצאת, לשחרר את חרצובות עטי ולשוני בסיכום ויש את כל ההצדקה לכך.

יעקב מרגי: יש את כל ההצדקה.

יעקב מרגי: אני לא עושה זאת.

יעקב מרגי: אני אקרא לכם את הסיכום בשורה אחת.

יעקב מרגי: עוזי, הנהלת הכפר, משרד החינוך, ראש המועצה, מאחר ופיזרתם את ההנהגה ההורית, סליחה, לא, אני מחפש דרכים חלקות, למה כשאתם באים מנתב"ג אתם ישר הולכים למסלול הירוק?

יעקב מרגי: אני מחפש מסלול ירוק.

יעקב מרגי: מקובל עליי, זאב גולדבלט, שהוא מייסד ומרכז פורום ועד ההורים הישוביים הארצי, אז אני קורא, עוזי, "אשל הנשיא", משרד החינוך, מי שתחליטו מכם, מייסד ומרכז פורום ועד ההורים הישובים, ראש המועצה "להבים", תרצו לצרף את ראשי המועצות האחרות – תצרפו, אני נותן לכם, האם את מוכנה לא להפריע לי?

יעקב מרגי: זאב גולדבלט מקובל עלי בשביל כולכם, אם לא, תגידו לי את זה בפרצוף עכשיו, אני נותן לכם שלושה שבועות להגיע לאיזו נוסחת סיכום מוסכמת.

יעקב מרגי: ואני מבקש לגבי הבחירות לוועד, מצדי, אני אתן לכם חדר פה, אם לא, תגיעו להבנות איך זה הולך להיות, שתהיה נוסחה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לשמוע שמישהו ערער על צורת הבחירות כי הייתה כוונה לתת לזה ביטוי וכזה ואחר, אני רוצה שהבחירות שמתקיימות, אם לא הוכרזו בזמן וניתן לדחות את זה בעוד שבוע כדי שכולם יהיו מרוצים אז תדחו, לא היה עד היום אז תדחו בעוד שבוע, כדי שתגיעו לנוסחה מוסכמת ותנהלו את הבחירות.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, יצאתם בחסד, שלא אמרתי את הסיכום כפי שעלה מן הדיון הזה.

יעקב מרגי: אני מודה גם לכל הצדדים שהסכימו לפשרה הזאת כי חבל שהיה עולה על מסמך הכנסת מה שהיה ראוי ומה שרציתי שייכתב.

<זהבה גראומן טולדנו: כבוד יושב הראש, "דרך ארץ קדמה לתורה", זה משפט שצריך להגיד - - - לכולם פה.

יעקב מרגי: מי הדוברת?

<זהבה גראומן טולדנו: זהבה, אני אימא לתאומים ב"אשל הנשיא", כל מה שנעשה פה, המשפט היחיד שיש לי להגיד זה "דרך ארץ קדמה לתורה".

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה, רבותי, אין מה לעשות, תודה, הישיבה נעולה, אני מודה לכולם.