ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 162, 2016-03-14 12:55

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: 14 במרץ 2016, ד' באדר ב' תשע"ו.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: מסירות הנוער בצה"ל – הדיון נבחר לציון זכרה של החיילת הדר כהן ז"ל, חיילת מג"ב שנפלה בפיגוע טרור בירושלים.

יעקב מרגי: הדיון נקבע בעקבות יוזמה של חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין שמיד תגיע.

יעקב מרגי: מצאתי לנכון להיענות, אני חושב שלא מובן מאליו לראות את רוח ההתנדבותית המפעמת בבני הנוער שלנו שלעיתים בצוק העיתים אנחנו נוטים לומר בני הנוער, בני הנוער, בני הנוער, אבל החזק הוא יותר מהרפה.

יעקב מרגי: אני נפגש איתם הן בחינוך הבלתי פורמאלי הן במערכת החינוך, הן במכינות שאחרי מערכת החינוך והן בשנות השירות והן בצבא.

יעקב מרגי: אני חושב שזה לא מובן מאליו.

יעקב מרגי: אנחנו מצאנו לציין זאת בדיון מיוחד בוועדה.

יעקב מרגי: שתבינו, לא משעמם לנו, זה הדיון השלישי היום.

יעקב מרגי: לקראת סוף המושב דחסנו ימים עמוסים, יום-יום שלושה דיונים, אבל לא יכולנו לדלג על הבקשה כי אני חושב שאין מי שלא עקב אחרי האירוע של הדר כהן ז"ל.

יעקב מרגי: הנה הגיעה חברת הכנסת ומיד היא תפתח.

יעקב מרגי: אני חושב שבכלל היום הביקוש, אני מקבל תלונות וחשוב שתדעו, היות ותלמידות שרצו לצאת לשנת שירות, מה לעשות, יש מגבלה של 15 לקבוצה, הן 20 והן לא רוצות.

יעקב מרגי: הפוך, יש יותר ביקוש של בני הנוער ליוזמות האלה בזמן שבתקופה שלי היה הפוך, אפילו ויתרנו על דברים מפתים: 'מה פתאום, ישר נתגייס בגיל 18, שלא נסיים את זה בגיל מאוחר'.

יעקב מרגי: אתם רואים שנת שירות של שנה שנייה ומכינות – יכלו בני הנוער האלה ישר להתגייס, לשלם את חובם לחברה ולהתחיל בקריירה האישית שלהם.

יעקב מרגי: אני חושב שזה נקודה רואיה לציון.

יעקב מרגי: הם מגיעים לצבא יותר איכותיים, יותר מבושלים, יותר מגובשים ועם דעות.

יעקב מרגי: משרד החינוך נמצא איתנו?

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: משרד הביטחון, כן אני רואה אתכם עם המדים, יש מוזמנים ויש לנו את המכיניסטיות, זה מושג שאמרת לי.

יעקב מרגי: נתחיל עם חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין שיזמה את הדיון.

יעקב מרגי: איתנו מהבוקר חברת הכנסת מירב בן ארי שתקועה בהתמדה מהבוקר איתי, וחבר הכנסת מוטי יוגב שהוא תמיד לחוץ כי הוא רץ לוועדת חוץ וביטחון.

יעקב מרגי: בבקשה איילת.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתנצלת.

איילת נחמיאס ורבין: קודם כל תודה רבה לכם שבאתם ובאמת תודה רבה היושב ראש מרגי על כך שהסכמת לעשות את הדיון לזכרה של הדר.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתנצלת, פשוט ממול מתנהל דיון סיום של חוק מאוד מסובך עם רביזיות שלי.

איילת נחמיאס ורבין: הרב מרגי - - -

יעקב מרגי: לא רב, לא רב - - -

איילת נחמיאס ורבין: היושב ראש מרגי, בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתנצלת, אני אדבר ואלך, אבל אשתדל לחזור מהר.

איילת נחמיאס ורבין: פשוט צריך להצביע שם על סעיף שאני עשיתי את התיקון.

איילת נחמיאס ורבין: אני הייתי בשבעה של הדר כהן.

איילת נחמיאס ורבין: ההורים שלה, פשוט היה להם קשה מדי בכדי להגיע, היינו איתם בקשר בכל השבועות האחרונים, פשוט שברו לי את הלב, גם הם וגם האחים שלה.

איילת נחמיאס ורבין: ההכנות שהדר עשתה כדי להתגייס לתפקיד משמעותי בצה"ל, זה פשוט טלטל אותי.

איילת נחמיאס ורבין: חברת הכנסת בן ארי וגם חבר הכנסת יוגב מכירים את הצעירים האלה ואנחנו מכירים אתכן.

איילת נחמיאס ורבין: אתכן אני פוגשת לראשונה היום, אבל מכירים את הצעירים והצעירות האלה, באמת צריך להגיד שאנחנו תלויים בהם ובכל כך הרבה מובנים.

איילת נחמיאס ורבין: - - -

יעקב מרגי: אין שבוע שתלמידי המכינות לא מגיעים.

יעקב מרגי: אנחנו נפגשים איתם.

יעקב מרגי: הם יושבים פה, הם שואלים את השאלות הכי, והם יודעים לבחור לכל חבר כנסת את השאלות שהכי מטרידות את החברה הישראלית.

יעקב מרגי: זה כיף להתמודד איתם.

איילת נחמיאס ורבין: הסבא של הדר סיפר לי, שבועיים לפני שהיא נרצחה, הוא אמר לה: 'יקרה שלי, האם את לא מפחדת להיות איפה שאת צפויה להיות מוצבת?

איילת נחמיאס ורבין: ' והיא אמרה לו: 'לא'.

איילת נחמיאס ורבין: שבועיים אחרי זה אנחנו יודעים מה קרה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזה מדהים לגלות שהתיכון שממנו באו הכי בנות קרביות הוא עירוני מסורתי בירושלים, כל בוגרת חמישית היא לוחמת.

איילת נחמיאס ורבין: בכל העשיריה הראשונה יש שני מוסדות: חינוך ממלכתי דתי מטבריה ומנתיבות ש-10% מהבוגרות משרתות כלוחמות, זה באמת מדהים.

איילת נחמיאס ורבין: מספר הלוחמות בצה"ל כל הזמן נמצא במגמת עלייה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה דווקא היום, תסלחו לי, להביע חשש, כי אני חושבת שאם הדר הייתה איתנו, או אפילו ההורים שלה, הם היו מאוד מוטרדים לגלות שבעצם מורידים את הרובאות מ-07 ל-05 שהמשמעות היא ברמת המוכנות שלהן וברמת, נקראה לזה בעממיות, ברמת הקרביות המצופה מהן.

איילת נחמיאס ורבין: אלו נשים צעירות שרוצות להיות לוחמות, אנחנו מגלים שגם במסגרת טר"ש גדעון.

איילת נחמיאס ורבין: מורידים את דרגתה של היוהל"ן (יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים), וני חושבת שיש בזה אמירה ציבורית מאוד בעייתית לנוכח זה שבשנים האחרונות אנחנו כל הזמן ראינו עלייה מאוד מאוד משמעותית במספר הלוחמות.

איילת נחמיאס ורבין: צריך לומר שיש לי וויכוח עם שר הביטחון, אני לא יודעת אם מירב איתי בוויכוח הזה או לא.

איילת נחמיאס ורבין: אני טוענת שנשים יכולות להיות גם לוחמות בשריון ומיד עונים לי: 'מה נשים תעשנה כשהזחל יפרוק'.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת שנשים התמודדו עם דברים יותר קשים.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא יודעת מי מכם הצליח לראות את התמונה המדהימה של שלוש טייסות בצה"ל שאחת מהן נושאת תינוקת על כתפיה.

איילת נחמיאס ורבין: יש לנו היום כבר טייסות שהן אימהות והיום יש לנו כבר סגנית מפקדת בכ"א.

איילת נחמיאס ורבין: שיעור הלוחמות מסך הלוחמים בגדוד קרקל עמד על 61.8%, בחיל התותחנים על 21.8%.

איילת נחמיאס ורבין: ב-2014 עלייה בהשוואה ל-2013 מ-10.5%, בהגנה האווירית – 16.8%, איסוף קרבי – 27.6%, צוות אוויר שיעור הלוחמות עדיין נמוך – 2.5%, בחובלים – 5%.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו יודעים שבסוף זה עניין שמהדרגים, באמת דרג הרמטכ"ל ודרג שר הביטחון, של מה הם משדרים לציבור הלוחמות, מה הם משדרים לציבור המכיניסטיות, מה הם משדרים לנו כחברה, כנשים – אני חושבת שנשים, אתה יודע, ככל שחובת ההוכחה פעם היא חלה עלינו, אני חושבת שאנחנו כבר יודעים שחובת ההוכחה כבר אינה חלה על נשים.

איילת נחמיאס ורבין: הדר כהן כנראה הייתה נערה מאוד מאוד מיוחדת.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לספר על עוד נערה מאוד מיוחדת.

איילת נחמיאס ורבין: על נעמי סרור חיילת בודדה שעלתה במיוחד מצרפת כדי להתגייס.

איילת נחמיאס ורבין: היא אמרה שהיא יודעת שזה התפקיד שלה, במשמר הגבול בבסיס בבית חורון, בבסיס ההדרכה.

איילת נחמיאס ורבין: היא פשוט השתוקקה לעלות לישראל ולהתגייס לצבא.

איילת נחמיאס ורבין: היא הגיעה לארץ ורצתה לשמש בתפקיד במג"ב.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו כמובן מאחלים לנעמי הצלחה בהמשך דרכה.

איילת נחמיאס ורבין: את הדר ביקשתי שנזכור גם כאן

איילת נחמיאס ורבין: בכנסת כי אני באמת חושבת שהיא סמל ומופת להתמסרות.

איילת נחמיאס ורבין: אני מקווה שימצא יום, כמובן שיש לנו הרבה מאוד לוחמים שנהרגים ונרצחים במהלך תפקידם.

איילת נחמיאס ורבין: כמובן יש לנו בחצי שנה האחרונה גם הרבה נרצחים שבמידה רבה צריך להגיד, גם הנרצחים בסופר מרקטים, באמת החזית היא העורף.

איילת נחמיאס ורבין: כמובן שגם אותם אנחנו זוכרים בכאב גדול, אבל אני מקווה שימצא יום שאנחנו נוכל גם להביא את ההורים של הדר כהן לכאן ובאמת לזכור אותה יחד איתם.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: אני כבר אחזור.

דובר: מירב, אתה רוצה עכשיו?

מירב בן ארי: לא בהמשך.

דובר: מוטי, אתה רוצה עכשיו.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

דובר: אין על מה.

מיכל רוזין: אנחנו רוצים לשמוע קודם ואת החברים.

מיכל רוזין: אז נשמע.

איילת נחמיאס ורבין: אני כבר אחזור.

מיכל רוזין: איילת, - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא ההערה הזאת לא מגיעה.

מיכל רוזין: זה מגיע לך בזכות הערות אחרות שלך.

מירב בן ארי: די, לא לריב.

מירב בן ארי: סליחה.

מירב בן ארי: אני אעביר לך את הנקודות איילת.

יעקב מרגי: משרד החינוך.

דורית בר חי: ברשותך, אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לבנות שהבאתי איתי.

יעקב מרגי: אין לך כרגע מה להוסיף, אז אני אשאל אותך שאלות.

יעקב מרגי: לא לחינם אמרתי בדברי הפתיחה שלי שאין ספק שמה שרואים היום בקרב בני הנוער הבוגרים של מערכת החינוך זה מחמם את הלב.

יעקב מרגי: השאלה אם יש לכם תכניות העצמה.

יעקב מרגי: לשם אני רוצה שתכווני לפני שנשמע את המכיניסטיות, אני אתן למכיניסטיות, בוודאי שניתן להם.

דורית בר חי: משרד החינוך מוביל תכנית הכנה לצה"ל בשיתוף משרד הביטחון וצה"ל.

דורית בר חי: תכנית חינוכית, מובנת בתוך המערכת.

דורית בר חי: שלוש שנים, מ-י' עד יב'.

דורית בר חי: התכנית כוללת גם מוטיבציה ומבחינת ערכים, גם העצמה אישית רגשית, חוסן אישי וגם מתן מידע לבני הנוער, כדי שהם יוכלו להתגייס ולעבור את תהליך המיון והשיבוץ בצה"ל בצורה הטובה ביותר ואיכותית יותר.

דורית בר חי: אנחנו מלווים את בני הנוער, אנחנו מעודדים אותם לשרת שירות משמעותי.

דורית בר חי: אנחנו במערכת החינוך רואים את כלל בני הנוער ולכן אני אומרת שירות משמעותי ולא בהכרח קרבי.

דורית בר חי: יש לנו את כל הקב"אות (קבוצות איכות) והפרופילים על הרצף שלהם.

דורית בר חי: אנחנו רוצים שכל נער ונערה שמסיים מערכת חינוך במערכת החינוך הישראלית יתגייס לצה"ל וישרת שירות משמעותי.

דורית בר חי: אם הוא לא יכול להתגייס לצה"ל, שישרת שירות לאומי או אזרחי משמעותי גם כן של שנתיים – זאת ההכוונה שלנו.

יעקב מרגי: מערך המכינות הקדם צבאיות, התמיכה של משרד החינוך, המגמות בעלייה וביציבות או בירידה?

יעקב מרגי: האם יש מצב שהאישור ייעצר בגלל שיש ביקוש רב לעומת התקציב, התקנה התקציבית, איך זה עובד?

דורית בר חי: תראה, מכינות קדם צבאיות מתוקצבות על ידי משרד הביטחון וצה"ל בצורה שוויונית.

דורית בר חי: התקציב לטובת מכינות קדם צבאיות הוא תקציב משמעותי וגדול מאוד.

דורית בר חי: במקביל פתח משרד החינוך בתכנית שנקראת "מכינות אופק" שהן מכינות קצרות, מאוגוסט עד מרץ, מיועדות לפריפריה הגיאוגרפית והחברתית.

דורית בר חי: משרד החינוך מתקצב אותן באופן מלא - - -

מירב בן ארי: באמת שאלתי ביום שישי האחרון את העוזר של השר, כמה עולה בערך ילד במכינה של "אופ''", כי במכינה קדם צבאית אני יודעת שזה 24 אלף שקל.

מירב בן ארי: כמה עולה ילד במכינה של "אופק" למשרד החינוך?

דורית בר חי: יש הקבלה בין המכינות, אבל מה שקורה, התקציב של מכינות "אופק", היום יש בסך הכול 14, אנחנו פותחים עוד 3 מכינות כאלה בקיץ הקרוב - -

מירב בן ארי: כן, כן, אני מכירה.

מירב בן ארי: אני שואלת כמה עולה ילד.

דורית בר חי: זה דיפרנציאלי.

דורית בר חי: זאת אומרת, מקביל, 23 אלף - - -

מירב בן ארי: אה, אותו סכום למרות שחניך ב"אופק" נמצא חצי שנה וחניך במכינה רגילה נמצא שנה שלמה.

דורית בר חי: נכון, מכיוון שזה לא כמו במכינה קדם צבאית רגילה - - -

מירב בן ארי: אני יודעת, הוא לא בסיכוי.

דורית בר חי: בדיוק.

דורית בר חי: התמיכה דיפרנציאלית, היא תלויה - - -

יעקב מרגי: וזה רק משרד החינוך.

דורית בר חי: רק משרד החינוך - - -

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: מרגי, כל המכינות הן של משרד החינוך - - -

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: התקצוב הוא של משרד הביטחון.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: התקצוב הוא של משרד החינוך.

יעקב מרגי: מכינות קדם צבאיות?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: עזבי את הש"ש (שנות שירות)- - -

מירב בן ארי: "אופק", רק משרד החינוך.

דורית בר חי: "אופק" רק משרד החינוך.

יעקב מרגי: כמה יש ב"אופק"?

דורית בר חי: יש היום 440, יש 14 מכינות, אנחנו פותחים בקיץ הקרוב עוד 3 מכינות.

יעקב מרגי: כמה זמן הן קיימות?

דורית בר חי: שנתיים.

יעקב מרגי: שנתיים.

יעקב מרגי: מידת ההצלחה נבחנה כבר?

דורית בר חי: נכון להיום אנחנו רק עומדים בפני ביקוש גדל ועולה.

דורית בר חי: אנחנו יכולים לומר שחניכים שסיימו מכינות "אופק", השילוב שלהם בצה"ל הוא הרבה יותר טוב ממה שהיה אילו לא היו - - -

יעקב מרגי: מהם תנאי הכניסה ל"אופק"?

דורית בר חי: היות וזה מיועד לפריפריה הגאוגרפית והחברתית אז תנאים שלהם אחרים.

דורית בר חי: זה כאלה שהיו מיועדים - - -

מירב בן ארי: אני מכירה, אני עוסקת עם זה עכשיו.

מירב בן ארי: אני רואה שאת קצת מגמגמת, אני רוצה רגע להבין - - -

יעקב מרגי: מהססת, לא מגמגמת.

דורית בר חי: אני מנסה למצוא את המילים הנכונות, אני לא מגמגמת.

דורית בר חי: אני לגמרי יכולה להגיד ברצף.

דורית בר חי: אני אומרת שבגלל שזה פריפריה גאוגרפית וחברתית תנאי הסף הם אחרים.

דורית בר חי: זה חבר'ה שמגיעים משכונות מצוקה או שלא סיימו בית תיכון בצורה טובה, או שהם עומדים בפני צו בית משפט לכלא, או למכינה שתוביל אותם.

דורית בר חי: יש מכינה שמובילה אותם - - -

יעקב מרגי: ואם הוא לא נשר, אבל הוא לא מציה את מערכת החינוך, הוא לא נמצא?

דורית בר חי: או שיש בעיה כלכלית של ההורים.

דורית בר חי: יש מגוון קריטריונים - - -

יעקב מרגי: אני חותר לעוד פלח אוכלוסייה - - -

מירב בן ארי: חברתית, כלכלית, התנהגותי, כל הקריטריונים.

יעקב מרגי: למרות שהוא לא נשר?

דורית בר חי: כן, למרות שהוא לא נשר.

דורית בר חי: יש המון חבר'ה, יש לנו כאן נציגה של מכינת גל ירושלים שהיא בוגרת בית ספר סליגסברג, נכון?

דורית בר חי: אנקורי, אבל היא בוגרת בית ספר, בסופו של דבר היא גמרה עם בגרות.

דורית בר חי: יש בוגרי בתי ספר לכל דבר ועניין, אבל השיבוץ או תהליך המיון והשיבוץ שלהם, או החברה שממנה הגיעו, או השכונה שממנה הגיעו היא כזאת שהיא לא נתנה להם את הסיכוי הטוב ביותר להשתלב בצה"ל בצורה טובה.

דורית בר חי: אני יכולה לומר שאנחנו, למשל שמים עכשיו בדגש את נושא אוכלוסיית יוצאי אתיופיה למכינות הקרובות ואפילו משלבים סיוע כלכלי נוסף בצורת מלגות כדי שיוכלו להשתלב וגם לקבל בנוסף לשכר הלימוד שהם לא יצטרכו לשלם, גם מלגת קיום.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נגענו בזה.

מירב בן ארי: רגע, כי אני חייבת להבין את הנקודה הזאת.

מירב בן ארי: יש מכינה שנקראת "אחד משלנו" שעכשיו היא בבעיה אז מנסים להעביר אותם ל"אופק".

מירב בן ארי: ניסיתי לברר, את אומרת בוודאות, סליחה שאמרתי - - -

דורית בר חי: "אחד משלנו" היא לא "אופק".

מירב בן ארי: "אחד משלנו" היא לא, אני יודעת.

מירב בן ארי: יש שם משבר בפני עצמו.

מירב בן ארי: הפרופיל של הילדים מתאים ל"אופק", אבל הם נחשבים מכינה, אתה מבין.

מירב בן ארי: אני מלווה אותם עכשיו באמת כדי לראות איך נוציא אותם מהמשבר.

מירב בן ארי: מה שאת אומרת לי, גם אם מכינה כמו "אחד משלנו" שהפרופיל שלה הוא פרופיל של "אופק", היא כרגע מכינה רגילה.

מירב בן ארי: אם היא עוברת להיות "אופק" בחצי שנה היא מקבלת את אותו סכום כמו מכינה של שנה, הנקודה הזאת ממש קריטית בגלל הטיפול בהם.

דורית בר חי: או.

דורית בר חי: קיי.

דורית בר חי: התקציב שמוקצה לטובת מכינת "אופק", יש לו שלושה קריטריונים.

דורית בר חי: הקריטריון האחד, 30% מהתקציב הולך למספר החניכים - - -

מירב בן ארי: זאת אומרת לפי ראש.

דורית בר חי: לפי ראש.

דורית בר חי: הקריטריון השני, 15% הולך לטובת התכנית החינוכית.

דורית בר חי: הקריטריון השלישי, 5% הולך לטובת ליווי בתוך השירות וליווי בוגרים, אנחנו רואים בזה חשיבות גדולה מאוד.

דורית בר חי: לא מספיק לשלוח את החבר'ה האלה לתוך השירות - - -

יעקב מרגי: ברור.

מירב בן ארי: ולוות אותם.

דורית בר חי: ללוות אותם ושיהיה להם אוזן קשבת, שגם יהיה להם לאן לחזור.

דורית בר חי: זאת אומרת, יש פה איזשהו מכלול שהוא קצת אחר לאור העובדה שאנחנו מטפלים בסוג הזה של בני הנוער.

יעקב מרגי: אני עובר למכיניסטיות ואחר כך למשרד הביטחון.

יעקב מרגי: מכיניסטיות, ראיתי אתכן, איך אתן מתגייסות בגיל 18.

יעקב מרגי: מה נותנת לכם המכינה?

יעקב מרגי: מי שרוצה לדבר תציג את עצמה.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: בדרך כלל הראשון זו בעיה, אחר כך אי אפשר להשתיק אותם.

מירב בן ארי: אחרי זה, זה משתחרר.

יעקב מרגי: בבקשה.

לאה מזגיש: קוראים לי לאה.

לאה מזגיש: אני עושה שירות בעמותת "אחרי" בעיר נשר.

לאה מזגיש: במקור אני מנתניה.

לאה מזגיש: במהלך השירות אני עובדת עם בני נוער - - -

יעקב מרגי: אני מנסה להיכנס לראש של הש"ש - - -

מירב בן ארי: ש"ש, זה לא מכינות.

יעקב מרגי: ברור.

יעקב מרגי: מה מביא אתכן לשם במקום שבגיל 18 להתחיל את החוויה שלכם, לתקתק מה שנקרא, לסיים ולהתחיל החיים, מה הדחף, מאיפה זה בא?

לאה מזגיש: מאיפה זה בא?

יעקב מרגי: בוועדה הזו מותר לומר דברים גבוהים וקלישאות, אצלנו זה לא קלישאות.

יעקב מרגי: דברי חופשי, דברי.

מירב בן ארי: לא רק שהם עושים, יש גם רשימת המתנה, לא מקבלים את כולם.

יעקב מרגי: תני להם מירב.

יעקב מרגי: בבקשה.

לאה מזגיש: אני התחלתי שנת שירות כשהייתי חניכה ב"אחרי" וזה נורא משך אותי.

לאה מזגיש: את יודעת, הרגשתי צורך לתרום.

לאה מזגיש: זה לא כמו שאתה הולך עכשיו להתנדבות, זה תהליך שאתה עובר.

יעקב מרגי: למה זה לא, תחדדי את זה.

לאה מזגיש: בהתנדבות אחרת שאתה עושה, כשאתה נמצא בבית הספר ואתה מתנדב אחר הצהרים, זה בכל זאת שונה ,לגמרי שונה.

לאה מזגיש: פה אתה בפאזה אחרת לגמרי.

לאה מזגיש: אתה, יש לך מלא חניכים, אתה יוזם, אתה מקבל אחריות על עצמך, אתה מנהל לבד ואתה כאילו מקבל אחריות על כל כך הרבה אנשים אחרים.

לאה מזגיש: זה לא משהו שהוא כאילו פעם בשבוע, זה כול יום מהבוקר עד הערב.

לאה מזגיש: זה תהליך שאתה עובר יחד עם החניכים שלך.

לאה מזגיש: לא יודעת, זה משהו שמשך אותי גם להתפתחות האישית שלי וגם כי רציתי לתרום.

יעקב מרגי: זהו, טוב שאמרת להתפתחות האישית.

יעקב מרגי: הערכה שלי, בין כיתה יא' ל-יב' את בשנה מתבגרת מבחינה מנטלית ומבחינת הערכיות, כל הפרמטרים שאתה יכולה לצפות.

יעקב מרגי: אני סבור שבחור או בחורה שהולכים לשנת שירות, התהליך שם הוא מואץ, את מקבלת מנות גדושות של מנהיגות, מנות גדושות של ערכים, סולידריות למציאות שאת חיה בה.

יעקב מרגי: בבקשה.

שיר פרג': קוראים לי שיר.

שיר פרג': אני עושה שנת שירות בכרמיאל בעמותת באחרי - - -

יעקב מרגי: איפה את גרה?

שיר פרג': בראשון לציון.

שיר פרג': הגעתי לשנה הזאת גם, הייתי שנה חניכה ב"אחרי" והמדריך שלי אמר שזה מאוד מתאים לי.

שיר פרג': אני התנדבתי גם במהלך שלוש שנים בתיכון.

שיר פרג': אני מאוד אוהבת את זה.

שיר פרג': זה מאוד עוזר לי וגם לאחרים.

שיר פרג': כמו שלאה אמרה, זה מאוד מפתח אותך, זה עוזר לביטחון העצמי ועוזר להמון דברים להשתפר באישיות שלך, - - -

יעקב מרגי: בקרב הקהילות שאתן פועלות, מה אתן מרגישות, הם משתפים פעולה, הם רוצים את זה, אתן מצליחות לתרום?

שיר פרג': אני חושבת שכן.

שיר פרג': אני עובדת עם המון אוכלוסיות שלא פגשתי.

שיר פרג': לדוגמה, בכרמיאל יש המון עולים חדשים, בעיקר רוסים, אז מאוד קשה גם עם השפה.

שיר פרג': יש שם המון אנשים שלא מבינים עברית וזה מאוד, לא יודעת כי איפה שאני גרה בראשון אין המון עולים חדשים ואין המון אוכלוסיות כאלה.

שיר פרג': מאוד כיף להכיר.

שיר פרג': כשאני עובדת עם ילדים אוטיסטיים שזה גם כזה, לא יצא לי להכיר ממש קודם.

שיר פרג': - - -

מירב בן ארי: למה הלכת ל"אחריי"?

שיר פרג': אין כל כך סיבה.

שיר פרג': האמת שזה התחיל מזה שרציתי להיות טיפה בכושר אז נכנסתי וגילתי שזה גם ערכים ומנהיגות והמון התנדבויות במהלך השנה וגם כושר, אבל הכושר זה לא העיקר שם, נמשכתי מאוד לעמותה הזאת.

יעקב מרגי: בבקשה.

גל גארזי: קוראים לי גל גארזי, סיימתי עכשיו את מכינת ארז בירושלים.

גל גארזי: התגייסתי ביום חמישי - - -

מירב בן ארי: שיהיה בהצלחה.

גל גארזי: תודה.

יעקב מרגי: המכינה עזרה לך, בלי המכינה את חושבת ש- - -

גל גארזי: בלי המכינה אני חושבת שלא הייתי יוצאת כמו שאני עכשיו וגם כל החברים שהכרנו שם, אתה מתגבר על עצמך.

גל גארזי: מה שאתה לומד שם, מה שאתה מקבל, המדריכים והכול.

יעקב מרגי: בואו תראו חתך, מקרי שנמצא פה.

יעקב מרגי: גל מתגייסת לתותחנים, נכון.

יעקב מרגי: לאה לוחמת חילוץ והצלה, נכון.

יעקב מרגי: שיר מתגייסת לאריות הירדן.

יעקב מרגי: ליאור לוי נמצאת פה?

יעקב מרגי: לא, אבל היא אמורה להיות לוחמת משמר הגבול – זה רק אומר, לא שאנחנו הולכים אחרי סיסמאות ותוויות, מבחינתי כל שירות הוא שירות משמעותי כי אף אחד לא מחמם את הכיסא שנתיים, אם יש כאלה, הצבא צריך לטפל בעצמו בקטע הזה ובהם.

יעקב מרגי: הרי היה אפשר לבחור תפקידים אחרים, זה לא כמו בתקופה שלנו כשהתגייסנו, הראו לך את המסלול ואם לא רצית, אני לא רוצה להגיד לכם, אבל רק דרך מתקן כליאה כזה.

יעקב מרגי: היום יש יותר פתיחות גם של המערכת ובכל זאת בני הנוער שלנו מנתבים את עצמם מגיל לצעיר גם לשנת שירות, גם מכינה והכול.

מירב בן ארי: גם חשוב לציין מר מרגי, לשניהם יש ביקוש.

מירב בן ארי: זאת אומרת, יש רשימת המתנה גם להיות ש"ש וגם מכיניסט.

יעקב מרגי: יש לי פנייה שיושבת על שולחני, קבוצת תלמידות שהתגבשה לצאת לשנת שירות ביחד, הקריטריון הוא 15 והן 20, הן לא רוצות לפרק.

יעקב מרגי: אנחנו ניפול עליכם בקטע הזה כדי לאפשר את הגמישות הזאת.

יעקב מרגי: לא יעזור כלום, אני חסיד לקרוע קריטריונים במקרים חיוביים טובים כדי לעשות סדר במערכת.

יעקב מרגי: לפעמים הפקידים מספרים בלוף, מאמינים בו.

יעקב מרגי: הקריטריון הוא כדי לעשות סדר ומצב שיווני, אבל כשזה בה להשביח, והרצון ללכת לאותו גרעין ביחד, אחרת זה מתפרק.

יעקב מרגי: אני חושב שאפשר, ניתן חופש פעולה וצריך לבחון את הסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: משרד הביטחון בבקשה.

דליה ינקו: לי קוראים דליה ינקו, אני משמשת כסגנית האגף הביטחוני חברתי במשרד הביטחון.

דליה ינקו: נמצאת איתי נציגת צה"ל רס"ן סבטלנה קגן- - -

יעקב מרגי: היא תדבר.

דליה ינקו: נמצא איתי אהרון שמטפל באגף בכל סוגיית הנוער בסיכוי.

דליה ינקו: אני אומר שבאמת מעבר למה שדורית ממשרד החינוך תיארה, בשולחן עבודה עגול, שבעצם מתאם היום את כל פעולות ההכנה לצה"ל, יש לנו זכות גדולה לעבוד הרבה מאוד שנים בטיפול בנוער והכנת שלו לשירות בצה"ל.

דליה ינקו: אני אגיד באופן אישי, בעברי הייתי מזכ"לית של תנועת נוער כך שאני, רוב חיי עוסקת באמת בחינוך, בעיקר הלא פורמאלי.

דליה ינקו: - - -

יעקב מרגי: באיזה גיל מתחילה ההכנה?

דליה ינקו: ההכנה לצה"ל מתחילה - - -

יעקב מרגי: אותי לא הכינו לגיוס.

דליה ינקו: כן, גם אותי פחות.

דליה ינקו: בשנים האחרונות ההכנה לצה"ל - - -

יעקב מרגי: את צעירה לעומתי.

איילת נחמיאס ורבין: גם אצלי לא היה ממש, גם אצלנו זה היה בעיקר רק אימוני כושר גופני ופחות האימון המנטלי.

יעקב מרגי: גם ההורים לא הכינו אותנו לגיוס.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

דליה ינקו: עכשיו אני רוצה לומר לכם שהתכניות שלנו עסוקות קודם כל בשני הדברים שהרגע דיברת עליהם.

דליה ינקו: אנחנו עושים הכנה להורים לא פחות.

דליה ינקו: דווקא הורים ששירתו בצה"ל, מאוד חשוב למקד אותם בשלב המעורבות בתהליכי הלווי של המועמד לשירות ביטחון.

דליה ינקו: אנחנו מוצאים במחקרים שהתלמידים מעידים שכשהם מתגייסים לצה"ל, שההורים הם מרכיב מאוד משמעותי בתהליך קבלת ההחלטות שלהם.

דליה ינקו: אנחנו מוצאים את עצמנו מול הורים ששירתו בצבא ושלא שירתו בצבא ,ומקיימים שיח שלם גם של העברת מידע וגם של שיח על מהו צה"ל בשבילך, כדי לחבר אותם לכל תהליך הליווי של הילדים שלהם.

דליה ינקו: מהצד השני, אנחנו מקיימים המון פעילויות ב-יא' וב-יב', החל מהעברת מידע.

דליה ינקו: החל משנים האחרונות הרבה יותר הכנה אפילו לצו הראשון, לצו ההתייצבות בלשכת הגיוס כדי שיבואו ולא יזלזלו ביום הכול כך משמעותי שמשפיע מאוד מאוד על הנתונים האישיים ועל אופי השירות שלהם, על המיצוי שלהם בשירות.

דליה ינקו: בהמשך הכנה ערכית, הרבה מאוד סדנאות של ימים שלמים שמעוברים על ידי משרד הביטחון שמפעיל תכנית - - -

יעקב מרגי: זה השלב מערכת החינוך, המכינות והכנה לשנת שירות.

דליה ינקו: כן.

דליה ינקו: תכף אני אגיד.

דליה ינקו: ב-יא' וב-יב' אנחנו עושים הרבה סדנאות ערכיות בתוך בתי הספר עם קצינים וקצינות פורשים שהם מודלים לשירות מוצלח בתוך השירות הצבאי.

דליה ינקו: הם באים ומעבירים שיח עם בני הנוער על למה להתגייס, מה יוצא לי מזה, יחסי צבא וחברה, הרבה מאוד שיח ערכי.

דליה ינקו: בכך יש איזו שמירה על שיח של הזכות שבשירות, יא'.

דליה ינקו: יב', אנחנו מעלים כל שנה 40 אלף תלמידי יב' ליום שלם ברמת הגולן שבו בעצם הם פוגשים לוחמים מהעבר ולוחמים מהיום, רואים תרגיל אש וככה מקבלים הרבה מאוד מידע עם תערוכה מאוד מאוד גדולה.

דליה ינקו: אני רוצה להגיד לך שאם יש מקום להתרגש זה תמיד לראות אותם בעמק הבכא שאביגדור קהלני מדבר.

דליה ינקו: כשהוא מסיים את ההרצאה שלו כל שעה עגולה, אז כולם יורדים למטה, מחזיקים את הדגל ומסתכלים לך בעיניים ואומרים לך: 'תקשיב, זה תורם לנו, תסמכו עלינו, זה הדור שלנו, זה התור שלנו' – אנחנו מדברים על יב' גם שם.

דליה ינקו: אנחנו פוגשים אותם כמובן באותם שלבים, בעצם האגף שלנו הוא האגף שאחראי על דחיית השירות לצה"ל.

דליה ינקו: אנחנו מדברים היום על כ-6,000 בני נוער בשנה שבעצם דוחים את השירות ומתנדבים בתוך הקהילה במסגרת מכינות קדם צבאיות שעושות את יום ההתנדבות השבועי שלהם ועושות את ההעצמה.

דליה ינקו: אנחנו מכירים את נתוני הגיוס שלהם במסגרת שנות שירות מול כל הארגונים ותנועות הנוער.

דליה ינקו: אנחנו עובדים עם הרבה תכניות מול ארגונים ותנועות נוער וכמובן שבמסגרת שנת ההכנה של גרעיני הנח"ל שגם הם ממוקמים בתוך הקהילה.

דליה ינקו: צריך לומר שגם הנח"ל שהאגף מלווה אותו, אם בעבר הנח"ל בצבא היה עוסק בהקמת היאחזויות, הנח"ל ב-15 שנה האחרונות עושה עבודה קהילתית.

דליה ינקו: הוא מקבל משימות לאומיות בתוך הקהילה, הוא משובץ בתוך הרשויות המקומיות.

דליה ינקו: בעצם עושה גם שם עבודה קהילתית כמו גם המורות החיילות וכוח האדם סמי-צבאי שעושה באזרחי ומוצב בתוך הקהילות לסיוע.

יעקב מרגי: יש יעדי גיוס בצה"ל?

דליה ינקו: כן.

יעקב מרגי: זה מתנגש עם הביקוש ההולך והגדל?

דליה ינקו: אתה שאלת קודם ואני אענה על זה.

דליה ינקו: התכנית של מכסה של כמה בני נוער מדי שנה יקבלו דחיית שירות, היא מתואמת עם הצבא בתכנית רב שנתית.

דליה ינקו: אנחנו יודעים להגיד שלא תהייה עצירה כרגע.

דליה ינקו: אם למשל בשנים עברו אכן הייתה עלייה של 10% ו-12% - - -

יעקב מרגי: למרות ההפניה המסיבית, זה לא התחום שלך, לצה"ל ל-יג' ל-יד'?

דליה ינקו: אני אומרת מה אני יודעת לגבי הסיכומים עם הצבא, אני מכירה את הנתונים לגבי דחיית השירות להתנדבות בקהילה.

דליה ינקו: בשנים הקרובות, שבהן בצבא יש איזה כן מחסור, גם שם - - -

יעקב מרגי: אני שאלתי לגבי השנתונים של לעשות, הם נמוכים?

דליה ינקו: כן, נמוכים, אבל גם שם עדיין אנחנו שומרים על עלייה של בין 5% ל-8% מדי שנה.

דליה ינקו: התכנית הרב-שנתית אומרת שמ-2020 העלייה תהייה גדולה הרבה.

דליה ינקו: גם פה לא תהייה עצירה מתונה יותר - - -

מירב בן ארי: זה לא היה רק על מכסות, זה היה על תקציב כשהש"שינים תוקצבו ב-25 מיליון והשנה נוסף להם עוד 25 מיליון של משרד החינוך ועוד 10 מיליון.

מירב בן ארי: 25, תאמיני לי, אני עובדת איתם על התהליך הזה.

מירב בן ארי: 25 מיליון של משרד החינוך ועוד 10 מיליון.

מירב בן ארי: בפעם הראשונה שמשרד הביטחון שם גם כסף על ש"שינים.

מירב בן ארי: זאת אומרת, זה לא היה רק להגדיל את המכסות, זה היה שש"ש לא היה לו אפילו כסף לאוכל.

מירב בן ארי: קודם כל, מה שעשינו, הגדלנו את התקציב – אני יודעת כי הייתי מעורבת בכל התהליך גם עם כחלון ועם בנט, אחרי שהגדלנו, עכשיו באמת אפשר להגדיל את המכסות, כי מי שעושה שנת שירות לא צריך כל יום להיתמך על ידי המשפחה שלו.

מירב בן ארי: לא מספיק - - -

יעקב מרגי: אני רוצה להודיע במעמד הזה שאנחנו מקימים בוועדה הזו וועדת משנה שתטפל בכל סוגיית החינוך הבלתי פורמאלי, נושק עד שנות השירות המכינות.

יעקב מרגי: תעמוד בראש הוועדה מירב בן ארי שצמחה מתוך המערכות האלה, היא מכירה אותם.

יעקב מרגי: צה"ל.

יעקב מרגי: בבקשה.

סבטלנה קגן: אני אוסיף כמה דברים.

סבטלנה קגן: אחת, בשנים האחרונות אנחנו מדברים, בנוסף להכנה לצה"ל - - -

יעקב מרגי: ברשות

יעקב מרגי: כם אני מעביר את רשות ראשות הוועדה.

יעקב מרגי: תודה.

סבטלנה קגן: בנוסף להכנה לצה"ל שתמיד עשינו בקהילה, אנחנו מדברים על מוכנות לשירות.

סבטלנה קגן: זאת אומרת, הדגש שלנו הוא שהחייל לא רק שיתגייס אלא ישרוד את השירות שלו ובאמת יתגייס לשירות משמעותי ויסיים אותו.

סבטלנה קגן: דבר נוסף, זאת נקודה של התחום הערכי, דליה הציגה ככה ודיברה על הידע והחוויה שעושים למשל בשבוע גדנ"ע.

סבטלנה קגן: החלק הערכי של היחידה שירות והקהילה שנמצאים בקהילה.

סבטלנה קגן: זה גם מורות חיילות וגם נח"ל.

סבטלנה קגן: אנחנו מאוד חזק עובדים על החלק הערכי של העניין.

סבטלנה קגן: דבר נוסף - - -

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, אפשר לשאול אותך שאלה אישית?

סבטלנה קגן: כן.

איילת נחמיאס ורבין: מתי את עלית לארץ?

סבטלנה קגן: ב-1990.

איילת נחמיאס ורבין: ועשית תהליך מורכב?

איילת נחמיאס ורבין: אני מבינה שאת הרבה שנים בצבא.

סבטלנה קגן: יא', יב', עתודאית.

סבטלנה קגן: סיימתי בצבא את חובותיי כעתודאית, השתחררתי, 3 שנים באזרחות וחזרתי- - -

איילת נחמיאס ורבין: עתודאית במה?

סבטלנה קגן: מתמטיקה וחינוך.

איילת נחמיאס ורבין: מרשים.

סבטלנה קגן: החזרה מרשים, לא הגיוס עצמו, אבל החזרה באמת - - -

מירב בן ארי: סבטלנה, בגלל שגם ליוויתי את הנושא של המורות חיילות, איך קיבלת את ההחלטה?

סבטלנה קגן: אני חושבת, שוב, לא דעה אישית - - -

מירב בן ארי: רק בשביל שנדע, את יודעת רמ"ח (ראש מחלקת) מורות חיילות, אני וחבר הכנסת מוטי יוגב מעורבים עד ראש בגלל הסיפור הזה.

מירב בן ארי: בוועדת חוץ וביטחון, אני רוצה להגיד לך שהתנגדנו, אנחנו שנינו חברים בוועדה.

מירב בן ארי: שנינו בהתחלה התנגדנו לצו ואחרי שהגענו למצב, מה שנקרא, או אפס או 400 אז הצבענו להוריד מהירוקים.

מירב בן ארי: - - -

סבטלנה קגן: זה או אפס או - - -

מירב בן ארי: מעניין אותנו לדעת.

סבטלנה קגן: אני חושבת שקודם כל השינוי שנעשה הוא מאוד משמעותי, וחשוב להעביר את המורות חיילות לגילאים של י'-יב' ויותר לשים דגש על הכנה לצה"ל, אני חושבת שזה חשוב מאוד.

סבטלנה קגן: שוב, אפשר להגיד גם דברים אחרים ולראות מה התרומה של מורה חיילת כמודל.

סבטלנה קגן: אני חושבת שהדגש דווקא לגילאים, על ליווי אישי, על אוכלוסיות ייחודיות, אבל הדגש שאנחנו שמים עכשיו בצבא זה האוכלוסיות הייחודיות.

סבטלנה קגן: נכון שיש את הנוער הנורמטיבי יותר, אבל אוכלוסיות ייחודיות כמו עולים חדשים, יוצאי אתיופיה, נוער בסיכון – זו האוכלוסייה שאנחנו שמים דגש.

סבטלנה קגן: אני חושבת שלמורה חיילת יש תרומה כמעט אין סופית שם.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: היה חשוב לי שתדעי כי אני ומוטי באמת כל שבוע במליאה מול צחי הנגבי יושב ראש הוועדה לנסות לקדם - - -

מרדכי יוגב: גם מול שר הביטחון.

מירב בן ארי: וגם מול שר הביטחון.

מירב בן ארי: לנו היה חשוב לדעת, אם את כבר פה, כי כל הזמן הייתה קיישנר ואותך פחות ראינו.

מירב בן ארי: מצוין.

מירב בן ארי: חבר הכנסת מוטי יוגב בבקשה.

מרדכי יוגב: ראשית אני אבקש להתנצל על הערה שזרקתי לחברת הכנסת איילת ורבין, כולנו קרואים פה בין וועדות, לא צריך לסגור פה חשבונות.

מרדכי יוגב: דבר שני, אני מודה על הוועדה.

מרדכי יוגב: באתי לפה מהרבה סיבות.

מרדכי יוגב: כל תכני הוועדה, לא ידעתי עליה עד יום חמישי, התחברו לי כאחד ואמרתי שאי אפשר לא להיות פה.

מרדכי יוגב: אי אפשר לא להיות ולהוקיר אתכן כנציגות של כל בני ובנות הנוער שבוחרים לתת עוד שנה מחייהם למען עם ישראל, ולחלקם זה משתלם.

מרדכי יוגב: לא נמצא פה יושב ראש הוועדה, אבל כולם יבינו אותי.

מרדכי יוגב: יש משהו כזה, אולי אתן לא, אני אגיד לכם.

מרדכי יוגב: כשבני ישראל קיבלו את התורה בשלב הראשון אמרו 'כפה עליהם'.

מרדכי יוגב: כלומר, היה תהליך של כפייה כי אי אפשר היה אחרת, זו נקודת ציר שכל העולם צריך לקבל מערכת ערכים, זה לא יכול להיות תלוי.

מרדכי יוגב: אחר כך בפורים מחדש, בתקופה ההיא, הנה אנחנו פה.

מרדכי יוגב: השלב הזה של אחרי הלימודים הקבועים והכפויים, זה בעצם השלב שהנער או הנערה מחליטים לעצמם, ואז השנה הזאת הופכת לשנה ערכית בצורה בלתי רגילה.

מרדכי יוגב: מעבר לזה שהם והן מרגישים שזה תורם להם, שזה מביא אותם יותר מוכנים ומוכנות.

מרדכי יוגב: זה דבר גדול.

מרדכי יוגב: איפשהו בחשבון הכולל, הרב שנתי של צה"ל, זה כבר נכנס למרות שצה"ל עוד מעמיד את זה בגלל בעיה תקציבית, צה"ל ומשרד החינוך, בסד של מספרים.

מרדכי יוגב: כל אחד שעובר את זה פשוט נעשה טוב יותר ותורם יותר ויש לזה ערך.

מרדכי יוגב: יכול להיות שאנחנו יכולים לצאת מפה עם בקשה להגדלת המספר, כי ברב-שנתי יש עוד דבר, כשחייל בן 18 עם ג'ננה הוא יותר קרבי, וכשהוא בוגר יותר, זה חלק, אבל הרוב בגיל של 18,19, שירוץ על הג'בלאות ויסתער או להיות משוגע על מטוס לטוס ולהפיץ וכל מיני דברים, גם חיילת.

מרדכי יוגב: עדיין, אם מדובר בעוד 1,000 אז הייתי מבקש בשם הוועדה שנאמר למערכת לבדוק את זה.

מרדכי יוגב: ההשקעה הזאת היא שוות ערך גם לעצמם וגם למה שהם תורמים לכל סביבתם.

מרדכי יוגב: הדיון פה בין הפנימיות הצבאיות, מה הן תרמו לפיקוד, זו התלבטות.

מרדכי יוגב: המציאות השתנה והמכיניסטים ושנת השירות וכל אלה תורמים את הנושא.

מרדכי יוגב: הדבר השני שבעתיו בנו לפה, הכותרת לזכרה של הדר כהן, אני אומר שגם אני מאוד מאוד התרשמתי מדמותה, גם הייתי בהלוויה וגם בבית הורים.

מרדכי יוגב: בשעתו המלצתי שני דברים, יש מקום וראיתי אותה כדמות כסמל, המלצתי דברים שלא נוגעים לוועדה הזאת, גם באופן אישי וגם במכתב וגם לנשיאות הכנסת, שהשר לביטחון פנים שיעניק צל"ש, ועוד מתברר שאין צל"ש מחוז, אז תעשה צל"ש מחוז בשטרה, ביג דיל.

מרדכי יוגב: הדבר השני שאמרתי לראש עיריית ירושלים, שיקרה לכיכר שם שכם 'עוז והדר', עוז והדר, על העוז שהדר גילתה וזה גם ביטוי כזה.

מרדכי יוגב: הוא אמר לי: 'יש הרבה שנהרגו שם'.

מרדכי יוגב: אמרתי: 'אין הרבה שנהרגו כאשר מצילים חיי אחרים בדרך הזאת, בגילה וכשוטרת.

מרדכי יוגב: 'עוז והדר', זה לא בדיוק, זה ככה, ממול יש כיכר תומר בסוף רחוב הנביאים.

מרדכי יוגב: אמרתי לו: 'למה זה כן', אז הוא שוקל וכו'.

מרדכי יוגב: כל מי שיכול ללחוץ שם מוזמן ללחוץ כי הוא חבר שלי, אבל לא ראיתי שהלחץ שלי עזר בינתיים.

מרדכי יוגב: אם הדיון הוא מערכת החינוך, להאדיר מכינות או להאדיר פה בכנסת, אני מאוד בעד ומצטרף פה שוב לחברתנו ליזמה את העניין.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מרדכי יוגב: עכשיו אני רוצה לומר דברים לעתיד בעיניי.

מרדכי יוגב: מורות חיילות, כבר מיצתה חברתי חברת הכנסת מירב.

מרדכי יוגב: כן נכון לומר, אני שומע כאן גם במסדרונות, שהאשימו את שנינו, חבר הכנסת אייל בן ראובן, לא, הוא עוד לא ידע את דעתו, הסכימה עם דעתנו חברת הכנסת חלי יחימוביץ ולכן היא לא באה לדיון השני, שהן כבר התחילו להיות משובצות.

מרדכי יוגב: אמרה לי מירב שכבר 100 שובצו, כי כל יום היא שיבצה 50 בתהליך הזה של מרץ.

מרדכי יוגב: אחרי שהבנו שאנחנו לא הצלחנו במלחמה לשמר גם את המורות שבירוקים שמשפיעות על המוטיבציה בצה"ל, אז אמרנו שלפחות בקליטה בכפרי הנוער או במעונות, למורות חיילות באוריינטציה לצה"ל, שהדבר ישמר עד כאן.

מרדכי יוגב: הדבר האחרון, בוועדת העלייה והקליטה שלי, היום גם השקעתי הרבה ומפה אני הולך לעוד הערכות משרדי הממשלה, כמעט הייתי אומר שכל עולה שעלה לארץ בשלוש השנים האחרונות, לצורך העניין תיכון, באוריינטציה יעבור מכינת אופק, מכינת החצי שנה כ-must, אלא אם הוא לא רוצה, אין חובה - - -

מירב בן ארי: זה גם באוריינטציה כי אתה אומר שכל עולה חדש הוא נער בסיכון?

מרדכי יוגב: לא.

מרדכי יוגב: לא.

מרדכי יוגב: באוריינטציה לצה"ל, לחיבור, לעברות, לכל מה שדרוש לו.

מרדכי יוגב: לתת לו את הכלי הזה ככלי, לא שליוצאי העדה האתיופית חושבים כשנותנים להם אבחון אז פוגעים בהם, הפוך.

מרדכי יוגב: יש לך וואוצ'ר, אתה יכול לקבל אותו.

מרדכי יוגב: יכול להיות שיש מכינות שאפשר להציב בפניהן את האתגר אל מול העולים מצרפת ומכינות אל מול עולים מחבר המדינות.

מרדכי יוגב: לתת אוריינטציה גם למכינות כדרך שתיים מהן:

מרדכי יוגב: נחשון וקשת שקלטו עולים והם לא מסוגלים עוד לקבל את התגמול כי הם עוד לא אזרחים עד פסח, אתם מכירים את הסיפור הזה, עסקנו בו לפני שנתיים.

מרדכי יוגב: עוד קבוצה שהיא נורא קטנה ויכול להיות שצריך לייחד לה מכינה, אני הפניתי את האתגר הזה למזכ"ל הקיבוץ הדתי לשעבר, נחמיה רפל, של כפר הנוער כפר חסידים שיש בו בקו"ם של "בני מנשה" - - -

קריאה: הייתי בדיון - - -

מרדכי יוגב: אני ממליץ, כי אחרת זה או לאבד או לקבל אותם.

מרדכי יוגב: זה לא רק הם, זה גם דרום אמריקאים, כל העולים, ולכן פתחתי ואמרתי 'לכל העולים משלוש שנות עלייה, מכיתה ט'.

מרדכי יוגב: אתה מוצא או להאיץ אותם, אתה מוצא אותם נהדרים, או שהיכולת שלהם להגיע לצה"ל היא לא מצויה כי הם עלו בשלב שבעוד שנה- שנתיים הם היו יכולים להיות כצנחן, אבל עכשיו עם חוסר העברות שלו הוא מתמודד היום.

מרדכי יוגב: אני אומר לכם כנציגי צה"ל, אכ"א ברובה, אני אומר את זה מחר לרמטכ"ל, אמרתי את זה לחגי, אני אומר את זה למירב, אני עוקף את אכ"א יום-יום בכך שאכ"א לא יודע לפתור את הבעיות של עולים.

מרדכי יוגב: עכשיו אני עם שלושה "בני מנשה", עם שני אתיופים, הוא לא יודע לדבר איתם, הוא לא יודע למצות אותם, הוא מכניס אותם לכלא, ואת אלה הוא כופה עליהם גיוס לא שלהם - חוק הגרעינים, נדבר עוד רגע ואחרי זה דליה - - -

מירב בן ארי: לא, אנחנו חייבים - - -

מרדכי יוגב: לא אחרי, ביני ובינה.

מירב בן ארי: את תדברו ביניכם.

מרדכי יוגב: את הבעיות אנחנו פותרים דרך נק"ל (נציב קבילות חיילים), מזל שיש נק"ל.

מרדכי יוגב: אני הולך לעשות לכם דוח הבעיות שאכ"א לא יודע לפתור, נק"ל יודע וטוב שישקפו את זה כדי לתת יותר פתרונות.

מרדכי יוגב: הניצחון הוא של שני הצדדים.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מרדכי יוגב: אני לא אומר לך את זה כביקורת, חס ושלום, התרשמתי מאוד.

מירב בן ארי: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, רצית להוסיף משהו.

איילת נחמיאס ורבין: כן, ממש משהו מאוד מאוד קצר.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוטרדת כי אני מטפלת באירוע של כמה נערים ונערות בסיכון עם קב"אות מאוד נמוכים, דפ"ר (דרוג פסיכוטכני ראשוני) מאוד נמוך, שמאוד חשוב להם להתגייס לגיוס משמעותי בצה"ל.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו צריכים לראות איך אנחנו באמת מגדילים את היכולת שלנו - - -

מירב בן ארי: ש"אופק", את לא היית כאן.

מירב בן ארי: בזמן שלא היית נאמר כאן לוועדה שמגדילים בעוד 3 מכינות "אופק".

איילת נחמיאס ורבין: זהו.

מירב בן ארי: השר מאוד מאוד לוקח את זה ברצינות.

איילת נחמיאס ורבין: אני מטפלת באירוע של חמישה כאלה שאני ממש באופן אישי תופרת להם, מנסה לראות ולהדריך אותם בתהליך של הגיוס של צה"ל.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שהדבר הזה הוא מאוד מאוד חיוני כי הרבה מאוד פעמים אנחנו מתייחסים לזה כאילו אנחנו עושים להם טובה.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא נכון, זו התייחסות חברתית לא נכונה.

איילת נחמיאס ורבין: צה"ל, אסור שיאבד את התפקיד.

איילת נחמיאס ורבין: דיבר פה הרבה חבר הכנסת יוגב על החברות, אסור שאנחנו נאבד את התפקיד החברותי הזה, לצה"ל יש כוח, זאת המתנה.

איילת נחמיאס ורבין: תסלחו לי שאני אומרת, זאת המתנה, במרכאות, שצה"ל נותן על כך שהרצף החינוכי במדינת ישראל נפגע כתוצאה מגיוס החובה.

איילת נחמיאס ורבין: זאת המתנה שאנחנו נותנים לחברה הישראלית בחזרה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד למכיניסטיות המקסימות, אני יודעת שחברת הכנסת בן ארי וגם אני, אנחנו באמת, באמת לרשותכן בתוך התהליך הזה, במהלך התהליך הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו כמובן לרשותכן בדבר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: נזכור בעוז ובהדר את הדר כהן.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אהרון לוי, אתה רוצה להוסיף משהו לדיון?

מירב בן ארי: או.

מירב בן ארי: קיי.

מירב בן ארי: עוד מישהו רוצה להתייחס?

מירב בן ארי: יש לי רק משהו אחד שהזכיר מרגי, אנחנו היינו בסיור של וועדת החינוך בבית הספר כדורי - -

איילת נחמיאס ורבין: מי זה אנחנו?

מירב בן ארי: אני ומרגי.

מירב בן ארי: מסתבר, אולי תוכלו אתם לעזור לנו ואז גם נעלה את הסוגיה, הזימונים לגיבושים הם בדרך כלל, למשל הגיבוש לסיירות הם בימים מיוחדים.

מירב בן ארי: הם לא מתואמים עם ימי הבגרויות.

מירב בן ארי: מילא המגנים, אתם יודעים שכל בית ספר קובע לעצמו מגנים, אבל בגרות זה דבר שהיום במשרד החינוך יודעים את התאריכים של הבגרות.

מירב בן ארי: זה הגיע מהילדים, מי כתב את זה, מרגי?

קריאה: מדובר על בגרויות חורף.

מירב בן ארי: תראו, זה הגיעו מהתלמידים ובצדק.

מירב בן ארי: נראה כדבר פתיר - - -

קריאה: היה אחד שביקש לבטל את הבגרות שלו כדי - - -

מירב בן ארי: נכון, וקרה שתלמיד ביקש לבטל את הבגרות בגלל שהוא לא רצה לפספס את יום הגיבוש.

מירב בן ארי: האם מישהו מכם מוכן לקחת ולבדוק לנו את העניין הזה עבור הוועדה?

מירב בן ארי: הבטחנו להם, לתלמידים תשובה ובסך הכול תאריכי הבגרויות ידועים עכשיו.

מירב בן ארי: אנחנו לא מדברים פה על יותר מדי ימים, מדובר על יום סיירות שיש גיבוש מיוחד.

מירב בן ארי: לוודא שהוא לא נופל על יום של בגרות.

דורית בר חי: קודם כל מדובר על בגרויות חורף, לא בגרויות קיץ.

דורית בר חי: יש לנו ב-21 בחודש שולחן עגול, מטה מול מטה של ביטחון ומשרד החינוך.

דורית בר חי: שם אפשר לעלות את הסוגיה הזאת.

מירב בן ארי: דורית, אני ממש מבקשת את ההתייחסות שלכם.

מירב בן ארי: הבטחנו לתלמידים ואת גם ככה מגיעה לוועדה, אז נשמח לקבל התייחסות.

מירב בן ארי: אם לא פה, אז במייל כי הבטחנו להם תשובה.

מירב בן ארי: תודה רבה על תזכורת.

מירב בן ארי: אני רוצה רק לסכם.

מירב בן ארי: להודות לכל מי שהגיע לכאן.

מירב בן ארי: לוועדה, לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין שביקשה שנקיים את הדיון החשוב הזה על הדר כהן זיכרונה לברכה, חיילת מג"ב שנפלה בפיגוע הטרור בשער שכם בירושלים.

מירב בן ארי: אנחנו כמובן מקבלים את הפניות של חבר הכנסת מוטי יוגב.

מירב בן ארי: אני חושבת שזה נושא חשוב.

מירב בן ארי: בכלל אני חושבת גם "אחריי" כעמותה צריכה לחשוב איך באמת להנציח את הדר בשל העובדה שהיא באמת הייתה סמל.

מירב בן ארי: לא סתם חבר הכנסת יוגב דיבר על עניין 'עוז והדר' כי יש משהו מאוד מיוחד גם בתפקוד שלה וגם בכלל זה שהיא נפלה תוך כדי שהיא מגנה על חיים של אחרים, לכן נראה לי שזה חשוב ש"אחריי".

מירב בן ארי: אני מודה למשרד הביטחון ולמשרד החינוך, מאוד חשוב התיאום ביניכם ובעיקר בנושא הזה.

מירב בן ארי: שוב פעם חשוב לי לומר לפרוטוקול, אני וחבר הכנסת יוגב שליווינו את הנושא של החיילות מורות מקרוב, אנחנו מצרים על ההחלטה להוריד את מספר המורות חיילות.

מירב בן ארי: אם לא היינו במצב של מה שנקרא הפסד, לא היינו לא מצביעים בעד.

מירב בן ארי: לצורך העניין, חשוב לי שתדעי כי את פה, זה היה או 400 או אפס, בחרנו ב-400.

מירב בן ארי: זה מאוד מאוד חשוב לנו.

מירב בן ארי: אני שמחה שאת פה היום כדי שנוכל להבהיר את העניין, כי היו לנו קצת התנגדויות, 'קצת' בלשון המעטה.

מירב בן ארי: דחפנו כל הזמן לקיום הישיבה כי ידענו שאם לא תהייה ישיבה, אז בכלל לא תהיינה מורות חיילות, לכן זה חשוב.

מירב בן ארי: גם בנושא של "אופק" - - -

מרדכי יוגב: דאגנו לסבטלנה שתהייה לה עבודה.

מירב בן ארי: כן, סבטלנה, אחרת היית מחוסרת עבודה ואז זה יוקר מחייה, אז בכלל בעיה.

מירב בן ארי: כמובן שאנחנו מברכים את ההחלטה של שר החינוך להגדיל את מספר מכינות אופק בעוד 3.

מירב בן ארי: אנחנו בכלל כוועדה נעקוב אחרי הנושא הזה, שבאמת חבר'ה צעירים שרוצים לעשות מכינה ובאים עם המוטיבציה הזאת, הם לא נשארים בחוץ, בטח אותו נוער, כמו שחבר הכנסת ציין, שהם נוער שמגיע עם חבלי קליטה קשים, שמנסים לתת לו סיוע לפני הגיוס לצבא.

מירב בן ארי: תודה רבה.