הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 54, 2016-03-01 14:00

יפעת שאשא ביטון: צהריים טובים.

יפעת שאשא ביטון: ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם אני פותחת את הדיון בנושא שיתוף תלמידים בימי התרמה לעמותות השונות.

יפעת שאשא ביטון: נושא ההתרמה הוא נושא חשוב.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין הצטרפה לדיון.

יפעת שאשא ביטון: באמת הנושא של ההתרמות הוא נושא חשוב.

יפעת שאשא ביטון: מצד אחד מצליח סביב ההיבטים הערכיים והחינוכיים, אם יש כאלה, בימי ההתרמה שמקיימים תלמידים במסגרת בתי הספר.

יפעת שאשא ביטון: אני קראתי קצת חומרים שמספרים את התהליך שעברה המערכת בשנים האחרונות.

יפעת שאשא ביטון: מוועדה לוועדה, מסקנות והמלצות, זיהיתי שבאמת מנסים למצוא את הנוסחה הנכונה שתיתן לימי ההתרמה האלה איזה נופך מעבר לשנור של הכספים והמעבר מבית לבית.

יפעת שאשא ביטון: מתוך כל הסוגיה הזאת עלתה לי בסוף הסוגיה עד כמה באמת המעטפת הערכית והחינוכית שניסו להשוות לימים האלה, אכן מתקיימת.

יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שיש כאן היבטים שאולי צריך לשמר אותם, לתת אותם בגילאים הנכונים במתכנות הנכונה.

יפעת שאשא ביטון: וועדת שנהב הציגה את זה עם כל המורכבות והדילמות בצורה מאוד מפורטת ויפה.

יפעת שאשא ביטון: אני גם יודעת שלעמותות סיפור ההתרמה הוא מאוד מאוד חשוב ואקוטי כי הרבה פעמים זה יכול להרוג, במרכאות, עמותה אם אנחנו נחליט שלא משתפים פעולה.

יפעת שאשא ביטון: אם כי, ראיתי בחתכים עד כמה מסך כל ההכנסות של עמותה, זה לא משהו שהוא מאוד דרמטי, בכל זאת הן נותנות לכך משקל מאוד משמעותי בחשיבות.

יפעת שאשא ביטון: כל השאלות האלה, הכול כאן מונח במרכז החדר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננסה לפתוח אותן ולהבין איך אנחנו יכולים לעשות, אם בכלל אנחנו רוצים לעשות את זה, ואם כן איך עושים את זה בצורה נכונה, ראויה וטובה גם עבור התלמידים וגם עבורנו כמערכת.

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין את רוצה לפתוח?

איילת נחמיאס ורבין: כן, אני אשמח לומר כמה דברים.

איילת נחמיאס ורבין: תודה לכל המצטרפים לדיון החשוב הזה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה ליושבת ראש הוועדה שיזמה את הדיון.

איילת נחמיאס ורבין: אני ישבתי קודם עם אחד היועצים שלי והתרסתי בפניו שאני זוכרת בדיוק לאיזה ארגון אני הלכתי להתרים בגיל 12.5, בכיתה ז' בתל אביב.

איילת נחמיאס ורבין: זה היה לעמותה שנקראה אז "אור לעיוור" – זאת הייתה אחת מהעמותות כבדי ראיה ולעיוורים, הראשונות שפעלו.

איילת נחמיאס ורבין: אני זוכרת את עצמנו מאוד מאוד מאוד מגויסים לדבר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: כלומר, באמת אורזים את עצמנו לקראת, אני זוכרת את ההתארגנות, למדתי בבית הספר אהבת ציון, או שזה היה בעירוני ד', יכול להיות שזה היה כשהייתי בכיתה ו', אני לא זוכרת.

איילת נחמיאס ורבין: אני זוכרת את עצמנו מאוד מאוד מתארגנים נפשית ומנטלית לדבר הזה ונערכים.

איילת נחמיאס ורבין: אני גם חושבת שהרגשנו זכות מאוד מאוד גדולה להצטרף לתוך הדבר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: הרבה פעמים אני מוצאת, במיוחד בדיון הזה צריך לומר יפעת, אנחנו מוצאות את עצמנו מביאות או את עצמנו או את הילדים שלנו, אני חושבת שזו אחת הוועדות - - -

יפעת שאשא ביטון: החיבור לשטח.

איילת נחמיאס ורבין: גם החיבור לשטח וגם צריך להגיד שזו אחת הוועדות הכי אישיות ובטח למי שהוא הורה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוצאת עת עצמי שבשולחן הזה אנחנו תמיד מביאות קצת מעצמנו.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת, קראתי את דוח שנהב לא קראתי את כולו, אני חושבת שימיי התרמה הם מאוד חשובים, כשהם מלווים בפעילות חינוכית מתאימה ורלוונטית.

איילת נחמיאס ורבין: את הבעיות שיש או שנטען שיש, כי לא לגמרי ברור לי איזה בעיות באמת יש, אני חושבת שצריך לראות איך פותרים אותן.

איילת נחמיאס ורבין: את אמרת, שזה 20 מיליון שקל ומבחינת העמותות זה נראה כאילו זה סכום יחסית נמוך - - -

יפעת שאשא ביטון: באחוזים.

יפעת שאשא ביטון: בכל העמותה זה סכומים אחרים.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, אבל צריך להגיד שמבחינת העמותות, אני יכולה להגיד לך עמותות מסוימות שאני מכירה מקרוב את הפעילות שלה, אני לא רוצה לומר שזה הכסף של להיות או לחדול, אבל זה כסף שמאפשר דברים שבעצם לא מקבלים את המשאבים בצורה אחרת.

איילת נחמיאס ורבין: טיפולים מכל מיני סוגים שאחרת הם לא מקבלים אלמלא ימי ההתרמה האלה.

איילת נחמיאס ורבין: לכן אני חושבת שאנחנו צריכים, ככל שניתן שזה יישאר במערכת החינוך, יכול להיות שבאמת צריך לבחון את הנושא, באמת את עניין הגיל, יכול להיות שזה צריך להיות באמצעות תנועות הנוער – למרות שבעיני זו החמצה כי אז בעצם אתה מדיר ציבור של נוער שלא הולך לתנועות נוער, זה מותר.

איילת נחמיאס ורבין: לכן אנחנו צריכים לראות איך אנחנו שואבים שהדבר הזה יהפוך לפלטפורמה, שבצעם ממנה הוא התחיל, ונשאר שכזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רק אציין בהערה שמישהו אמר לי כשסיפרתי שאני הולכת לדיון הזה, באמת זה סוג הדיונים שאתה שואל אנשים: 'רגע, אתם זוכרים את ימי ההתרמה?'.

איילת נחמיאס ורבין: מישהי אמרה לי: 'מה, אני בכלל לא זוכרת את זה'.

איילת נחמיאס ורבין: ודופקים לה כל שבועיים על הדלת, מה שהיום כבר לא הגיוני.

איילת נחמיאס ורבין: יצחק, היום כבר לא הגיוני, אין הרבה ימי התרמה - - -

<יצחק קדמן: יש.

<יצחק קדמן: יש הרבה התרמות, לא ימי התרמות.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע מה, אני גרה בלב תל-אביב, זה נראה לי קצת מוזר.

איילת נחמיאס ורבין: אתה אומר, ללב תל-אביב לא מגיעים, הבנתי, נשמע לי מוזר.

איילת נחמיאס ורבין: בכל אופן היא אמרה לי: 'מה, זה פעילות של אחרי בית ספר ולמה מחייבים אותם'.

איילת נחמיאס ורבין: אמרתי לה: 'את יודעת שמערך מד"א מבוסס על התנדבות של בני נוער אחרי שעות הלימודים, מגיל 15'.

איילת נחמיאס ורבין: מה נעשה, בינינו באמת, בואו נחשוב, מערך מד"א בלי המתנדבים קורס, צריך להגיד את האמת.

איילת נחמיאס ורבין: לכן, פה מדובר ב-6 ימי התרמה, צריך לבדוק.

איילת נחמיאס ורבין: אגב יצחק, הבעיות שאתה מדבר עליהן הן סוגיות שצריך לטפל בהן, לדעתי, בנפרד ולא קשורות לימי התרמה רשמיים.

איילת נחמיאס ורבין: טוב שהתכנסנו היום כדי לנסות לראות איך פותרים את הדברים האלה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יפעת שאשא ביטון: אכן אם אנחנו בוחנים את היקף הילדים שמשתתפים בימי ההתרמה, אנחנו רואים ש-35% מסך כלל הילדים משתתפים.

יפעת שאשא ביטון: אצלי לפחות עולה השאלה, או תהיות חדשות שעלו בעקבות הסיפור הזה, מה קורה עם הילדים שמגיעים לבתים של זרים, אנחנו לא יודעים מי פותח את הדלת, מי עומד שם מאחור, עם מה הם נפגשים, מה החוויות שהם יוצאים איתם.

יפעת שאשא ביטון: אני אומר בכנות, אני לא באתי לדון בהתרמה מהמקום של להציל את המולדת ולהציל את מד"א ולהציל את העמותות השונות.

יפעת שאשא ביטון: זה חשוב ואנחנו צריכים לעוזר להם, אבל מהמקום של איך אנחנו מייצרים את המעטפת הערכית, את הפעילות החינוכית שמתלווה לכך כי אחרת זה חסר ערך.

יפעת שאשא ביטון: גם כאן, בעצם בדוח קראתי על הניסיון לחבר בין הפעילות השוטפת בתוך מוסדות החינוך לבין יום ההתרמה שאמור להיות יום - - - אנחנו נפתח ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם עם השופט בדימוס יצחק שנהב שבעצם כתב את הדוח.

יפעת שאשא ביטון: לאחר מכן נפנה למשרד החינוך לראות בעצם איפה הקשר בין חוזר מנכ"ל לבין מה שקורה בשטח.

יפעת שאשא ביטון: משם נמשיך למועצת התלמידים ונפתח את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<יצחק שנהב: הוועדה דנה בנושא של ימי התרמה, הזמנו מומחים.

<יצחק שנהב: אני רוצה לומר שמטעם משרד החינוך כולם התנגדו.

<יצחק שנהב: <קריאה:> התנגדו לימי התרמה?

<יצחק שנהב: המנכ"ל שושני והמנכ"לית שבאה אחריו שהייתה מנהלת המחוז, היועצת המשפטית, כולם וגם נציגים נוספים במשרד החינוך וגם מאוניברסיטת תל-אביב.

<יצחק שנהב: אף אחד לא הצביע על ערך חינוכי של ימי ההתרמה.

<יצחק שנהב: בשלב מסוים היה נדמה שיש רוב לחברי הוועדה לבטל את ימי ההתרמה.

<יצחק שנהב: כנראה שהוועדה לא כל כך מאוזנת מצד אלו שהתנגדו.

<יצחק שנהב: בסופו של דבר התנגדו רק שניים, אני התנגדתי.

<יצחק שנהב: לוקר שהיה יושב ראש ארגוני בתי הספר העל יסודי, יושב ראש מנהלי בתי הספר התיכוניים.

<יצחק שנהב: ההצבעה הראתה שיש רוב לימי ההתרמה, אבל התנאי שלהם היה שיש להכניס תוכן חינוכי לימי ההתרמה.

<יצחק שנהב: באמת דוקטור טל ועוד כמה חברי וועדה, כדי להכניס תוכן לימי ההתרמה, אני חושב שהצלחנו בזה.

<יצחק שנהב: הצלחנו, חייבו את העמותות להגיע לבתי ספר למכור את מרכולתן, להראות מה הן עושות ולשתף את התלמידים בצורה חינוכית.

<יצחק שנהב: אלו היו המסקנות שלנו.

<יצחק שנהב: אני לא משוכנע שהדברים מתבצעים עד עצם היום הזה - - -

יפעת שאשא ביטון: הם לא.

<יצחק שנהב: אני אמרתי בחוץ לכמה חברים, אמרתי מידיעה אישית, בישוב מסוים במרכז הארץ, בבית ספר שהוא עד כיתה ו' נכנסה נציגה, במקרה זה הייתה נציגת "אקי"ם" וביקשה לארגן את ימי ההתרמה.

<יצחק שנהב: אמרה לה המנהלת או סגנית המנהלת: 'לפי מיטב ידיעתנו, על פי חוזר המנהל הכללי זה לא ניתן, אנחנו לא נבצע את זה'.

<יצחק שנהב: ניסו להנחית עליהם באמצעות וועדת החינוך של המועצה.

<יצחק שנהב: הם התנגדו, אבל בתי הספר, הם לא התנגדו משום שלא ידעו - - -

יפעת שאשא ביטון: הם לא הכירו את - - -

<יצחק שנהב: לי במקרה היה ל קשר עם המנהלת, עם סגנית מנהלת בית הספר, אני העברתי אליהן את חוזר המנהל הכללי, אבל אחרים לא ידעו את זה.

<יצחק שנהב: זאת אומרת, אני לא יודע איך זה מתבצע בדברים אחרים.

<יצחק שנהב: אני מניח שחברי כאן מר פלבר יודע יותר טוב, אבל אם המלצות הועדה מיושמת, אני חושב שחייב להיכנס ערך חינוכי.

<יצחק שנהב: אנחנו מכניסים ערך חינוכי לכל ימי ההתרמה, צריך במשך מספר שנים לבצע את זה.

<יצחק שנהב: אגב, אנחנו החלטנו, אנחנו לא התפזרנו כוועדה, בתום השנתיים החלטנו לבחון את הדברים מחדש.

<יצחק שנהב: אלא מה, במשרד החינוך יש תהפוכות, אנחנו העברנו את זה לגדעון סער כשר החינוך ובינתיים יש לנו כבר שני שרים נוספים.

<יצחק שנהב: אינני יודע אם הדברים מתבצעים, אבל את זה יוכל לומר חברי מזכיר הוועדה.

יפעת שאשא ביטון: או.

יפעת שאשא ביטון: קיי.

יפעת שאשא ביטון: אני ראיתי את הקפיצה פה.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שקראתי גם את הדוח של הממ"מ (מרכז מחקר ומידע) שבאמת נערך בקפידה וביסודות ופורש פה יריעה מאוד רחבה גם מבחינת הוועדות השונות, תת וועדת שנהב ומה שקורה בפועל.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שיש נתונים שנתבקשו על ידי משרד החינוך ולמשרד החינוך אין את הנתונים, הוא לא יודע להגיד, לפחות דברים שקבעה הוועדה ודברים שכתובים בחוזר מנכ"ל, לא דברים שמישהו מנסה עכשיו לבחון אם נרדמו בשמירה או לא.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת, קודם כל כתפיסה, חוזר מנכ"ל הוא לא המלצה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא הנושא היחיד שבו אנחנו מזהים שהמנהלים לא בקיאים במה שקורה שם.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה אחד הדברים הראשונים שצריך לחדד.

יפעת שאשא ביטון: דבר שני, העניין של הפעילות הערכית חינוכית שנעשית סביב ימי התרמה.

יפעת שאשא ביטון: אולי יש עמותה שבאמת יש לה את הזכות לעשות את זה כמו שצריך, אני לא יודעת, לפחות זה לא מצוין בדוח.

יפעת שאשא ביטון: לפחות מעדויות, גם של תלמידים, זה לא באמת קורה כפי שזה אמור לקרות בפועל.

יפעת שאשא ביטון: שלא לדבר על הנתונים האחרים מבחינת נתוני שכר, מנהלה וההיקפים השונים שנדרשים לעמוד בהם, וגם אף אחד לא יודע באמת מה קורה, משאבים שנתבקשו להעביר.

יפעת שאשא ביטון: כשביקשנו לדעת מה קרה במשאבים אז לא באמת קיבלו נתונים.

יפעת שאשא ביטון: על פניו, אני אומרת את זה ביושר, אם קוראים את הפלטפורמה שהוצגה כאן ויושמה בסופו של דבר בחוזר מנכ"ל, אנחנו נמצאים במקום אידיאלי: הגבילו את הגיל, קבעו קריטריונים מאוד מאוד ברורים, דרישות מאוד ברורות.

יפעת שאשא ביטון: אם בודקים מה קורה בפועל, אנחנו רואים שאין הלימה.

יפעת שאשא ביטון: זה לפחות מעדויות שמגיעות מהשטח.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לשמוע כעת ממשרד החינוך איפה בכל הסיפור הזה.

<דוד פלבר: שמי דוד פלבר, אני ממונה על ימי ההתרמה כמה שנים.

<דוד פלבר: ברשותך- - -

איילת נחמיאס ורבין: זה תפקיד במשרד החינוך - - -

<דוד פלבר: בתוארי אני מנהל אגף לשירות לאומי וזה נושא שאני כבר 20 שנה מלווה אותו באהבה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא צריך להתנצל, רק רציתי לדעת.

<דוד פלבר: קיבלתי אותו בראשית דרכי במשרד ומאז אני בו.

<דוד פלבר: אני רק רוצה להכניס, זה בעיקר לפרוטוקול, רקע בשתיים-שלוש דקות על מה אנחנו מדברים.

<דוד פלבר: הראשון שהקים וועדה בנושא היה השר רובינשטיין, כשהמצב היה שבאמת כל שבוע דפקו בדלת ולא ידעת מי מבקש ועל מה.

<דוד פלבר: גם לתורמים נמאס לתרום וגם לילדים נמאס להתרים.

<דוד פלבר: הוקמה אז וועדה שקבעה כמה עקרונות עבור מי ילדי ישראל, הרי בסופר כשהקופאית בסופר מבקשת אם תוכל לתת 10 שקלים ל"וורייאטי" אנחנו לא מתערבים וזה לא תפקידנו.

<דוד פלבר: אבל, כשילדי ישראל בתמונה אנחנו כן רוצים להיות מעורבים.

<דוד פלבר: הוועדה אז אמרה כמה עקרונות שעל פיהם מתנהלים ימי ההתרמה.

<דוד פלבר: מאז, וגם הוועדות שקמו בעקבותיה לא שינו את העקרונות האלה.

<דוד פלבר: דבר ראשון, אנחנו מוציאים את כל העמותות שאינן עוסקת בנושאים: חולים, נכים, פגועים, נוער בסיכון.

<דוד פלבר: לדוגמה, בתי תמחוי, חשובים ככל שיהיו, לא בעניין.

<דוד פלבר: הפעילות צריכה להיות בהיקף ארצי, אנחנו לא נשלח את ילדי קריית שמונה להתרים עבור עמותה שהיא בעפולה.

<דוד פלבר: 15% מהמטופלים צריכים להיות ילדים.

<דוד פלבר: למשל, עמותה כמו טרשת נפוצה שהיא מחלה לכל דבר, אבל היא לא בפנים כי אין בה ילדים במטופלים.

<דוד פלבר: דהיינו, גם נושא של הוצאות הנהלה וכלליות ושכר הבכירים.

<דוד פלבר: אף אחד לא ביקש את הנתונים, אבל הם קיימים.

<דוד פלבר: כל שנה העמותות מוסרות דיווח - - -

איילת נחמיאס ורבין: הם מפורסמים?

<דוד פלבר: אני אוכל להציג אותם.

<דוד פלבר: כל מי שבעבר ביקש קיבל.

<דוד פלבר: בוא נאמר, הנתון הזה הוא לא מוסתר, אין עניין לפרסם אותו אם הוא לא מתבקש.

<דוד פלבר: כל עמותה מדווחת על שכר חמשת הבכירים.

<דוד פלבר: אנחנו בודקים שהוא לא חורג מאיזה נורמות סבירות.

<דוד פלבר: כן, גם הוצאות הנהלה וכלליות.

<דוד פלבר: נתקלו בעמותה ש-50% מהוצאותיה היו עבור שכר המנכ"ל, כמובן שעמותה כזאת לא הייתה יכולה להתקבל אצלנו.

<דוד פלבר: אלו העקרונות שעל פיהם פועלים.

<דוד פלבר: במשך רוב השנים היו בין 5 ל-7 ימי התרמה.

<דוד פלבר: זה המצב גם היום.

<דוד פלבר: במשך רוב השנים יש לנו כ-200 עד 250 אלף תלמידים שמשתתפים.

<דוד פלבר: אם תיקחו בחשבון שהמגזר החרדי וגם הערבי כמעט לא נמצאים בתמונה, אז במגזר היהודי זה מייצר אחוז די גבוה מהפוטנציאל.

<דוד פלבר: אני לא יודע בדיוק להגיד, זה משתנה משנה לשנה, אבל זה בוודאי סדר גודל של 40%, אם לא יותר, מהתלמידים בגילאים הרלוונטיים שמשתתפים.

<דוד פלבר: עכשיו, כל הנושא הולך בין ערכים חשובים כמו עזרה לזולת לבין מגונות.

<דוד פלבר: לנו חשובה המוגנות של הילדים.

<דוד פלבר: קבענו כללים.

<דוד פלבר: א', הגבלנו את זה בגיל, וועדת השופט שנהב אפילו העלתה את זה מכיתות ו' לכיתות ז'.

<דוד פלבר: בחוזר מנכ"ל שמתפרסם היום או מחר הוספנו נספח ביטוחי, אני מקווה שהוא לא יבריח את העמותות, כי יש שם דרישות שהמשרד דורש באמת כדי לוודא שהילדים, אומנם זה לא עוזר למוגנות אלא אחרי האירוע.

<דוד פלבר: א', אנחנו מקווים שלא יהיו אירועים שידרשו את זה.

<דוד פלבר: ב', אם כן, לפחות שהילדים יהיו מבוטחים כמו שצריך.

<דוד פלבר: לאורך השנים, סביב 18 עד 20 עמותות משתתפות במערך הזה של ימי התרמה.

<דוד פלבר: אני אומר עוד מילה אחת לגבי ההיקפים, זה עלה גם בדוח של הממ"מ, אני רוצה להתייחס.

<דוד פלבר: הנתון האחרון שיש לי, זה לא - - -

איילת נחמיאס ורבין: נוכל לקבל את - - -של המצגת שלך.

איילת נחמיאס ורבין: נראה שהיא מאוד מסדרת את הנתונים.

<דוד פלבר: נעביר את זה.

<דוד פלבר: בשנה האחרונה, לא השנה האחרונה אלא שנת הדיווח האחרון שיש לי, הסך הכולל של כספי העמותות, הכול כולל תרומות כולל גיוס מהממשלה כולל מד"א – 770 מיליון שקל.

<דוד פלבר: המדינה מתוך זה נתנה 160 מיליון שקל.

<דוד פלבר: הכנסות העצמיות של העמותות כולל גם מכירת שירותים לממשלה, זו הבחנה שאנחנו עושים רק בשנים האחרות.

<דוד פלבר: זאת אומרת, אם לדוגמה "אילן" מוכר לממשלה שירותי הוסטל, זה נחשב, זה לא שהממשלה נתנה לו מתנת תמיכה, אלא הוא נתן שירות לממשלה.

<דוד פלבר: לכאורה הוא היה יכול לתת את זה לגוף אחר.

<דוד פלבר: אם אנחנו מסכמים גם את השירותים הנמכרים לממשלה וגם את הגיוס מתרומות פרטיות, זה 609 מיליון שקל נוספים.

<דוד פלבר: זאת אומרת, 160 ו-609 זה בסך הכול 770 מיליון שקל.

<דוד פלבר: הפדיון של כל ימי ההתרמה האחרונים שיש לי, הנתון האחרון שיש לי.

<דוד פלבר: שוב, זה לא משנה שעברה כי הנתון הוא משנה קודמת, הוא 17 מיליון שקל.

<דוד פלבר: אם תעשו את האחוז, זה בערך 2%.

<יצחק קדמן: זה ברוטו.

<דוד פלבר: זה ברוטו.

<דוד פלבר: אני שם את הנתונים.

<דוד פלבר: אחר כך אפשר לנתח אותם.

<דוד פלבר: הנתון האחרון הוא, סך כל ההכנסות לפני ההוצאות, אתה צודק זה ברוטו, לפי ההוצאות להפקת יום ההתרמה, מכל ה-18 העמותות זה 2%.

<דוד פלבר: אם אנחנו מבודדים את האגודה למלחמה בסרטן שזכתה והציבור תורם לה בעין יפה, היא בערך לוקחת מחצית מזה.

<דוד פלבר: 8 מיליון שקל מה-18 זה האגודה למחלה בסרטן לבד.

<דוד פלבר: כל ה-17 העמותות יחד זה 8 מיליון שקל.

<דוד פלבר: שם זה יוצא פחות מאחוז בממוצע.

<דוד פלבר: יכול להיות שיש עמותה ששם זה יותר ואחרת פחות.

<דוד פלבר: אני רוצה לומר שיש תועלת נוספת מעבר לכסף.

<דוד פלבר: עמותה, גם בהקשר החינוכי וגם בהקשר הציבורי, עמותה כשהיא יוצאת להתרמה מקבל זמן שידור בטלוויזיה ומקבלת חשיפה לתלמידים ולכן התועלת היא לא רק דרך החור של הגרוש.

<דוד פלבר: נכון שהחור של הגרוש פה, לכל הדעות הוא זניח.

<דוד פלבר: יש לו יתרון אחד שהוא לא צבוע.

<דוד פלבר: כשהממשלה נותנת תמיכה לאיגוד החרשים היא אומרת לו: 'תקנה מכשירי שמיעה'.

<דוד פלבר: כשהוא גובה כסף הוא יכול לעשות בזה פעילות מועדונים אחר הצהריים עם כוס תה ועוגה והרצאה בשפת חרשים.

<דוד פלבר: <קריאה:> קייטנה.

<דוד פלבר: קייטנה בקיץ וכל מיני דברים כאלה.

<דוד פלבר: יש תועלת הסברתית מעבר לתועלת הכספית.

<דוד פלבר: נכון שהתועלת הכספית היא לא מאוד גובהה.

<דוד פלבר: כפי שסקר השופט שנהב את הוועדה שלו, אנחנו יישמו בוועדה האחרונה את הדרישה להדרכה חינוכית.

<דוד פלבר: כל העמותות מגישות לנו תכנית.

<דוד פלבר: נכון שאין לנו יכולת ולמעשה גם לא דרישה לבקרה על זה.

<דוד פלבר: זה דבר שמתנהל בין רשות מקומית לבין בתי הספר שלה.

<דוד פלבר: יש רשות שבה, לדוגמה, "אלו"ט" נותנת שירות טוב אז הם ירשו שכל הרשות תתרים רק ל"אלו"ט" ושרשויות אחרות יתרמו רק ל"אקי"ם" ששם "אקי"ם" נותנת שירות טוב.

<דוד פלבר: אנחנו לא מתערבים בזה, אנחנו מצפים מהם שהם יבדקו מהן התועלות ליישוב, מי נותן הסברה טובה לתלמידים ושהם יחליטו על זה ביניהם.

<דוד פלבר: לי אין עניין לתרום 250, סליחה שאני אומר, 250 רשויות את הדוח שלהם מה הם עשו אצלם - - -

יפעת שאשא ביטון: אתה אחראי, מה זה אין לך עניין.

יפעת שאשא ביטון: אם בחוזר מנכ"ל אמורים לתת פעילות חינוכית בתוך בית הספר, יש לך אחריות.

<דוד פלבר: מה אני אעשה עם הנתון.

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך.

יפעת שאשא ביטון: מי שלא עומד במעטפת החינוכית והערכית שלו - - -

איילת נחמיאס ורבין: אתה זה שעושה את ימי ההתרמה, אז זה מה שנגזר מהן.

<דוד פלבר: אנחנו רואים את עצמנו כרגולטור שחשוב לו הערך של עזרה של הזולת והמוגנות של התלמידים.

<דוד פלבר: מה שנעשה בפועל בשטח, אם עמותה זו או אחרת התרימו מקום זה או אחר, שהמקום, והם עושים את זה, בתי ספר יודע מה "אקי"ם" עשה אצלו, 'וואלה, בשנה שעברה הוא בא ונתן הדרכה'.

<דוד פלבר: מה "אילן" עשה אצלי, או שהוא עשה כרגע - - -

איילת נחמיאס ורבין: העמותות מדווחות לך, נכון?

איילת נחמיאס ורבין: אתה מקבל דיווח.

<דוד פלבר: אתם שאלתם על הדיווח של הרשויות - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא של הרשויות.

איילת נחמיאס ורבין: הרשויות בסדר, אבל - - -

<דוד פלבר: הרשויות, אני אומר שזה נתון שגם יהיה לי אותו אני לא יכול לעשות איתו הרבה.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, אבל יש חשיבות גם לבדיקה של הדיווח של העמותות ולו בדיווח הזה שיכול להיות - - -

<דוד פלבר: זה נעשה.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת שאתה כן בודק.

איילת נחמיאס ורבין: אם אתה בודק - - -

<דוד פלבר: אני מקבל מראש תכנית מה יהיה - - -

איילת נחמיאס ורבין: אני מדברת על בדיעבד.

<דוד פלבר: בדיעבד, אני יכול לקבל מהעמותות - - -

איילת נחמיאס ורבין: אני אגיד מדוע, משום שכל העמותות שיושבות, לפחות את מי שאני מכירה, הן עמותות באמת מעולות מהמעולות שיש.

איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שיש עמותה שלא עומדת במעטפת החינוכית ואי לכך היא לא יכולה להיות חלק מימי ההתרמה.

<דוד פלבר: זה נכון.

איילת נחמיאס ורבין: אז מה לעשות, אין דרך לבדוק את זה.

איילת נחמיאס ורבין: אם לא בודקים את זה אז אין דרך לעלות את זה.

<דוד פלבר: זה דיווח שאני כן יכול לקבל.

<דוד פלבר: עד היום אין לי את הדיווח הזה של פוסט פקטור, יש לי רק את התכנית מראש - - - <קריאה:> דוד, אתה מקבל את זה.

<דוד פלבר: אני מקבל את זה בדיעבד, אבל לא בהיקף של מה נעשה בכל בית ספר.

<רחל רוזנמן: אנחנו שולחים רשימות של - - -

<דוד פלבר: אני לא יכול להגיד שכל ה-18 עמותות מדווחות לי ואני יכול לתת לכם פרוטוקולים של 18 עמותות ואת הפעילות החינוכית של כולם.

<דוד פלבר: יש עמותות שעושות את זה יותר טוב ויש עמותות שהפריסה שלהן יותר גדולה ויש עמותות שמטבע הדברים הן יותר קטנות, הפריסה שלהן יותר קטנה והיכולת שלהן לתת את ההדרכות האלה היא הרבה יותר קטנה.

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך מה מטריד אותי בסיפור הזה, מעבר לזה שהעמותות עושות לא עושות.

יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שהעמותות האלה ראויות כולן ואנחנו חפצים ביקרן ושהן תמשכנה ותצלחנה בפעילות.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת, one's אנחנו מפרסים חוזר מנכ"ל שצריך לעקוב אחריו.

יפעת שאשא ביטון: אי אפשר לתת לשטח את התחושה שיש כאן הפקר של " 'כתבנו ובסדר, תעשו לא תעשו אנחנו נחליק את זה', זאת התחושה.

יפעת שאשא ביטון: כלומר, אם אנחנו לא באמת עומדים מאחורי הדברים שלנו, בוא נגיד שפה זה ימי התרמה וזה חשוב, אבל מה קורה עם הדברים היותר משמעותיים שאנחנו רוצים שימלאו את חוזר המנכ"ל, אנחנו מפספסים גם שם.

<דוד פלבר: היותר משמעותיים בצדק.

<דוד פלבר: ימי התרמה, שם, אני אומר שוב, אנחנו על הרשויות המקומיות חושבים, גם מניסיוננו, שם נעשית בקרה יותר הדוקה.

<דוד פלבר: מנהל מחלקת חינוך מחלק בין העמותות - - -

יפעת שאשא ביטון: הנה השלטון המקומי.

יפעת שאשא ביטון: זה השלטון המקומי, נכון?

יפעת שאשא ביטון: "אין הלימה בין הדברים המובאים בחוזר בקשר לתכנית מחויבות האישית, אך זה לא קיים מספר שנים".

יפעת שאשא ביטון: בקיצור, זה די חוזר על הדברים שאנחנו אמרנו כאן.

יפעת שאשא ביטון: התכנית יפה, מעטפת פנטסטית, חוזר מנכ"ל נותן מענה לכול, בפועל לא ברור מה מכל זה קורה.

יפעת שאשא ביטון: בואו נשמע את התלמידים, הם יודעים יותר טוב מאיתנו.

יפעת שאשא ביטון: אחר כך עדי שמגר - - -

<דוד פלבר: לשבחם אני אומר שהם עשו את המהפך.

<דוד פלבר: בוועדה שלנו הם עשו את המהפך.

<דוד פלבר: המהפך בוודאי היה בזכות התלמידים, צריך לומר את זה לשבחם.

<דוד פלבר: מה שהשופט הזכיר שרוב המבוגרים אמרו: 'תפסיקו לבלבל את המוח שהילדים ילכו לשחק ושהמבוגרים יתנו כסף'.

<דוד פלבר: מועצת התלמידים, הנוער הם יצרו את המהפך, וזה יאמר לשבחם.

יפעת שאשא ביטון: אליאב בטיטו, מועצת התלמידים הארצית.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<אליאב בטיטו: מה שדוד הזכיר, נכון היה את הנציג שלנו, זוהר היום כבר בוגר.

<אליאב בטיטו: הוא ככה קם ואמר: 'איך יכול להיות שמבטלים את ימי ההתרמה'.

<אליאב בטיטו: זה בדיוק הרקע שאנחנו בני הנוער הבענו אז, לא אני, אבל הנציגים שלנו.

<אליאב בטיטו: תראו, דוד, לפני הדיון אמרו לי שאתה איש מקסים שמעריכים אותך מאוד.

<אליאב בטיטו: דיברתי עם מספר אנשים כדי לבדוק על מה מדובר.

<אליאב בטיטו: אבל עדיין, קודם כל אנחנו בעד ההתרמות וברור שצריך ימי התרמה ושיש בזה הרבה ערכים חינוכיים.

<אליאב בטיטו: אבל, בשטח יש המון, המון, המון דברים שהם לא תקינים.

<אליאב בטיטו: הם לא תקינים גם על פי חוזר המנכ"ל שמשרד החינוך הכתיב וגם על פי הערכים הבסיסים שאנחנו כתלמידים צריכים לבוא לראות קצת סדר.

<אליאב בטיטו: אתה עומד בראש הנושא הזה.

<אליאב בטיטו: אני יודע שעל פי חוזר מנכ"ל אומרה להתכנס וועדה עם נציגי מועצת התלמידים של הנוער הארצית, עם נציגי משרד הבריאות, משרד החינוך, נציגים של כל מיני משרדים ממשלתיים כאלה ואחרים, שאמורה לאשר אילו עמותות יכולות להתרים ואילו לא.

<אליאב בטיטו: מה לעשות שלא כל עומתה יכולה להיכנס לתוך בית הספר.

<אליאב בטיטו: דיברנו על זה שצריכים לפחות 15% מהכספים ללכת לטובת בני נוער.

<אליאב בטיטו: זה משהו שהוא לא קורה - - -

<דוד פלבר: לא.

<דוד פלבר: 15% מהמטופלים שהם ילדים.

<אליאב בטיטו: הבעייתיות היא כאן, בעצם יכול להיות שתבוא עמותה שמטפלת במקרים, שוב כבודה במקומה מונח ואני לא כאן כדי לקבוע מי תהייה ומי לא, אבל היא תבוא ותגיד: 'או.

<אליאב בטיטו: קיי, אנחנו מטפלים גם בבני נוער.

<אליאב בטיטו: יש לנו 15% בני נוער שאנחנו מטפלים', אבל בפועל זו לא עמותה שנוגעת אפילו ב-15% בני נוער, זה דברים שקורים בכל בתי הספר.

<אליאב בטיטו: השאלה שלי, מתי הוועדה התכנסה לאחרונה.

<אליאב בטיטו: אמורה להיות וועדה שתדון אילו עמותות כן ואילו לא.

<אליאב בטיטו: מתי הייתה לאחרונה וועדה?

<אליאב בטיטו: אני אתן ל--- לענות לגבי זה.

<אליאב בטיטו: דבר שני שלא קורה, זה הסברה בבתי הספר.

<אליאב בטיטו: אנחנו גם, אחת הדרישות המשמעותיות שהייתה בוועדה היא, זה לבוא ולעשות הסברה בבתי הספר.

<אליאב בטיטו: כן, לפני שאנחנו הולכים להתרים לאיזו עמותה קודם כל צריך להבין למי אני מתרים.

<אליאב בטיטו: צריך להבין למה אני מתרים בכלל, סבבה שעכשיו אני הולך להתרים לחולי סרטן או לכאלה ואחרים.

<אליאב בטיטו: למה אני עושה את זה.

<אליאב בטיטו: להבין את הערכים החינוכיים מאחורי זה.

<אליאב בטיטו: לעשות את השיחה עם התלמידים, זה המינימום.

<אליאב בטיטו: לצערי אלו דברים שלא קורים.

<אליאב בטיטו: שוב, אני לא בא ומטיח אשמות, סתם כי אלו דברים שעלו מהשטח וחשוב שנבוא ונטפל בזה.

<אליאב בטיטו: קודם כל שנהייה מודעים לבעיה ונודה בה.

<אליאב בטיטו: עכשיו, הבעיה האחרונה שאני אגע בה היא עניין בתי הספר.

<אליאב בטיטו: דיברתם כאן על הרשויות המקומיות שהן אלה שאמורות להחליט אילו עמותת תהיינה ואילו עמותות לא תהיינה ברשות שלהם.

<אליאב בטיטו: לבחור במי להתעסק יותר ובמי פחות.

<אליאב בטיטו: מה שקורה, אנחנו דיברנו עליו, שבהמון בתי ספר בגלל קשרים אלו ואחרים של המורה או שמנהל בית הספר, אז המורה הביא במקרה את חבר שלו שיש לו עמותה בעיר, הביא אותו לבית הספר להתרים.

<אליאב בטיטו: אלו דברים שקורים ואני במו עיניי ראיתי דברים כאלה.

<אליאב בטיטו: ראיתי תלמידים שאמרו לי: 'אני לא יודע בכלל בשביל מי אני מתרים, אמרו לנו לכו להתרים'.

<אליאב בטיטו: נקודה באמת אחרונה ובזה אני אסיים.

<אליאב בטיטו: יש עכשיו תכנית של משרד החינוך.

<אליאב בטיטו: בעצם תכנית שאתם מובילים, לא יודע מי ספציפית, אבל המשרד מוביל.

<אליאב בטיטו: זה המעורבות החברתית.

<אליאב בטיטו: מעורבות זה לא התנדבות.

<אליאב בטיטו: מעורבות חברתית, בואו קחו את זה ושלבו את זה.

<אליאב בטיטו: יש כבר תכנית שמתעסקת ממילא בכל העניין של מעורבות חברתית, אז למה לא לשלב את זה עם ימי התרמות ולבוא ולהוציא את הדברים האלה גם בשטח.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה אליאב.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו, כרגיל אחריך אין כבר מה להוסיף.

יפעת שאשא ביטון: נשאר רק לחכות.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שצריך לתת לו תואר של תואר כבוד של חבר כנסת, הוא ממילא נמצא פה הרבה ובכל דיון אוהבים להקשיב לו.

איילת נחמיאס ורבין: כן.

יפעת שאשא ביטון: דוד, אתה אכן מציע, אבל הוא מעלה פה טענות שהן מהותיות והן מתיישבות עם הנתונים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח אם אתה - - -

<דוד פלבר: אני אתחיל עם הנושא של התרמות של גופים שלא מאושרים על ידנו.

<דוד פלבר: אין דרך לדעת מה קורה בכל בית ספר.

<דוד פלבר: יש 1,500 כאלה.

<דוד פלבר: חד-משמעית זה לא בסדר, זה הפרה כמו כל כלל אחר, מנהלי, חוזר מנכ"ל או פלילי.

<דוד פלבר: אם הוא עשה את זה אז אולי יש דברים אחרים שהם לא בסדר.

<דוד פלבר: אין לי דעת להגן על זה וגם אין לי דרך לדעת את זה.

<דוד פלבר: אם נקבל על זה דיווח, כמובן שהמנכ"לית תעיר לו כמו על הפרה אחרת.

<דוד פלבר: אין לזה הצדקה - -

<רחל רוזנמן: אבל אם אפשר בחוזר מנכ"ל להכניס סעיף שאין להוציא תלמידי בתי ספר - - -

יפעת שאשא ביטון: זה כתוב כבר.

יפעת שאשא ביטון: יש אשכולות מוגדרים לגבי עמותות.

<דוד פלבר: בוודאי שכן.

<דוד פלבר: כתוב שרק העמותות - - -

יפעת שאשא ביטון: אם אתם יודעים על בתי ספר כאלה תשלחו אלינו.

<דוד פלבר: שאלתה מתי מתכנסת הוועדה.

<דוד פלבר: הוועדה מתכנסת כל שנה לאשר את העמותות שהגישו את הבקשות ולאשר את העמותות הוותיקות כדי לראות אם הן עדיין עומדות בקריטריונים.

<דוד פלבר: כל שנה מתכנסת הוועדה.

<דוד פלבר: החוזר שאנחנו מוציאים מיהן העמותות שיתרימו בכפוף לטבלה שבה יש את ההכנסות, הוצאות ושכר הבכירים והוצאות הנהלה וכלליות, זה התוצר שהוועדה הזאת מוציאה.

<דוד פלבר: כל שנה יש טבלה כזאת, אשכולות ההתרמה, וזה מנומק.

<אליאב בטיטו: אני בכל אופן, אני 7 חודשים בתפקיד, אני לא קיבלתי ולא שמעתי על דבר כזה.

<אליאב בטיטו: גם בדקתי עם היושבת ראש הקודמת, שאלתי אותה: 'היית בוועדה כלשהי'.

<אליאב בטיטו: אם זה כל שנה זה טיפה בעייתי כי גם אנחנו על פי החוק, על פי חוזר מנכ"ל, אנחנו אומרים להיות בה ולא שמענו על הוועדה.

<דוד פלבר: אני מצטער שלא הוזמנת.

<דוד פלבר: אכן היו דיונים בהעדרכם.

<דוד פלבר: בפעם הבא או שתוזמן או שעל פי חוזר החדש, כל אלה שהם לא עובדי משרד, כיוון שלא תמיד קל לכנס אותם, בחוזר המנכ"ל החדש הם מופיעים כאופציה ולא כחובה.

<אליאב בטיטו: רק משפט.

<אליאב בטיטו: מה ששמעתי כשבדקתי את זה, אמרו לי שבצעם גם נציגי כל מיני משרדים.

<אליאב בטיטו: אומרים שבגלל שהם לא עובדי משרד החינוך אי אפשר לחייב אותם, אבל להזמין אותם.

<אליאב בטיטו: לא הוזמנתי.

<דוד פלבר: ניסנו להזמין אתכם לא פעם, את דין וזו שבאה אחריה - - -

<אליאב בטיטו: דין היה לפני שש שנים.

<דוד פלבר: דין היה פעיל.

<דוד פלבר: אני אומר שדין היה חבר וועדה והגיע והיה זמין.

<דוד פלבר: אחריו היה מאוד קשה.

<דוד פלבר: הייתה לנו מישהי שהייתה אחראית על תלונות במשרד שתמיד ניסתה לתאם - - -

איילת נחמיאס ורבין: אני מבטיחה לך שאליאב יבוא גם כשלא תזמין.

<דוד פלבר: אם אתה מוכן לבוא, אני מוכן לתת לך את הצ'אנס.

<דוד פלבר: אני אשמח מאוד.

<דוד פלבר: שאלת על מעורבות חברתית.

<דוד פלבר: כן, זה מנהל חברה ונוער, נשלב את זה.

<דוד פלבר: רוצה גם לשלב את זה בתכנית הכללית שנקראת "פעילות חברתית, מעורבות חברתית" או משהו כזה שמאגד ומאגם את כל הפעילויות שבני נוער עושים, מה שנקרא פעם "מחויבות אישית", נכליל במסגרת יותר רחבה.

<דוד פלבר: התכנית הזאת של ההתנדבות ימי התרמה בהחלט יכולה וצריכה להיות חלק מהעניין.

<דוד פלבר: פעילויות חברתיות, שוב אני חוזר לדין שאמר לנו: 'אנחנו נהייה השגרירים שלכם.

<דוד פלבר: יש נציג שלנו בכל בית ספר ואנחנו נגיד לכם מי עושה את העבודה טוב ומי לא'.

יפעת שאשא ביטון: מדאיג אותי, 6 שנים אתם מחכים לראות - - -ad mind

<דוד פלבר: לא מחכים.

<דוד פלבר: אני אומר שהייתה לנו דרך לקבל מידע ממישהו שהיה - ad mind לעניין והיום אין אנשים כאלה.

<דוד פלבר: לא התלמידים - - -

איילת נחמיאס ורבין: אה, כי אתה אמרת שמי שהיה יושב ראש מועצת התלמידים אמר שהם ידאגו להגיד לך איזו עמותה הייתה פועלת כהלכה ואיזו עמותה לא.

<דוד פלבר: אמרתי שהם התנדבו לזה.

<דוד פלבר: לא אמרתי שחייבתי את זה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבינה דוד.

איילת נחמיאס ורבין: כל מה שאני רוצה לומר, א', עם כל הכבוד, זה לא התפקיד שלהם.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שלמרות שבני הנוער הם באמת מדהימים בישראל, אני לא חושבת שתמיד הם יודעים להגיד איזו עמותה פועלת על פי אותה מעטפת חינוכית שאנחנו רוצים.

יפעת שאשא ביטון: גם אם עדיין זו לא האחריות שלהם, הם יכולים להיות - - -

<דוד פלבר: הציפייה שלנו לא שהם ישקלו את הערך החינוכי אלא אם, זה מה שהוא אמר: 'אני אגיד לכם אם היה, אם התכנסה וועדה, אם שיתפו אותנו, אם שיתפו את ועד ההורים'.

<דוד פלבר: החוזר מפרט כמה מנגנונים לעשות את זה.

<דוד פלבר: הם אמרו שהם ידווחו, אין לי טענה אליהם.

יפעת שאשא ביטון: אם יש מקרים שבהם אנחנו יכולים להתריע, דלתה של הוועדה פתוחה.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לקבל את הרישומים מהשטח.

יפעת שאשא ביטון: רחל מ"אלו"ט".

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<רחל רוזנמן: שמי רחל רוזנמן, אני מנהלת פיתוח משאבים ואני אחראית כבר עשר שנים על יום ההתרמה של "אלו"ט".

<רחל רוזנמן: מאז שהוכנסו מסקנות הוועדה של השופט שנהב, אני חייבת להגיד שאנחנו לקחנו בשיא הרצינות את המסקנות האלה.

<רחל רוזנמן: אני חושבת שדוד יכול להעיד, אנחנו עוקבים אחריהן אחת לאחת.

<רחל רוזנמן: אנחנו מנהלים פעילות חינוכית יום-יום ברחבי הארץ.

<רחל רוזנמן: אנחנו הקמנו סדנה חווייתית בנושא של אוטיזם, אנחנו עוברים יום-יום בכל בתי הספר מהנגב עד לגליל, שלוש סדנאות ביום בצורה מאוד מאוד אינטנסיבית, חמישה ימים בשבוע.

<רחל רוזנמן: אנחנו משקיעים בזה הרבה מאוד כסף, אנחנו הפקנו סרטונים, אנחנו הרכבנו סדנה כך שתתאים לתלמידים של היום, לצורה בה הם מתייחסים לחומרים כאלה.

<רחל רוזנמן: אנחנו רואים אפקטים מדהימים בשטח, תגובות יוצאות מן הכלל של הצוות החינוכי, של התלמידים.

<רחל רוזנמן: יש המון תלמידים שהם משולבים, אוטיסטים שמשולבים בכיתות וזה יוצר מהפך בצורת ההתייחסות של הכיתות.

<רחל רוזנמן: אנחנו משקיעים כל כך הרבה מאמץ לאורך כל השנה.

<רחל רוזנמן: מה-1 בספטמבר עד סוף יוני למעט החופשות בבית הספר, אנחנו פועלים כל יום בבית הספר עם פעילות מוגברת מאוד, כמובן, בשבועות לפני יום ההתרמה.

<רחל רוזנמן: כך שהפעילות הזאת מתחברת בסוף, כי אין כיתה שיוצאת ליום התרמה ולא מקבלת את הסדנה הזאת.

<רחל רוזנמן: זאת אומרת, זה כאילו שהסדנה סוגרת את הכול.

<רחל רוזנמן: לקחנו ברצינות את העניין של השכבות שיוצאות.

<רחל רוזנמן: אנחנו ממש פועלים אחד לאחד.

<רחל רוזנמן: דרך אגב, הסדנה הזאת היא כל כך מוצלחת שאנחנו הוזמנו להציג אותה באו"ם השנה, ב-2 באפריל, ביום האוטיזם הבינלאומי של האו"ם.

<רחל רוזנמן: זאת אומרת, אנחנו כן מתייחסים מאוד מאוד ברצינות לנושא הזה.

<רחל רוזנמן: חורה לי לשמוע שלא עשינו את זה ולא עשינו את זה.

<רחל רוזנמן: אני גם יודעת עד כמה העמותות האחרות לקחו את זה מאוד מאוד ברצינות.

<רחל רוזנמן: יום ההתרמה הזה, אתם יכולים לבוא עם האחוזים, לשחק עם האחוזים, הוא מאוד משמעותי.

<רחל רוזנמן: אני אחראית על תקציב התרומות של "אלו"ט", אני יודעת איזה משקל עצום יש ליום ההתרמה הזה מעבר למשקל הכספי.

<רחל רוזנמן: אין לו תחליף, תאמינו לנו, פה כולנו פה גאונים בלנסות למצוא תחליפים לזה.

<רחל רוזנמן: אנחנו אלופים - - -

איילת נחמיאס ורבין: באיך למתוח את השקל, רחל תגידי את זה.

<רחל רוזנמן: יצירתיים, מאיפה להביא את הכסף.

<רחל רוזנמן: סליחה, כל ההצעות שעלו פה, את יודעת, אנחנו היינו בסרטים האלה, ראינו, למדנו.

<רחל רוזנמן: כאילו אנחנו באמת, אבל מעבר לערך הכספי, כל עמותה שיש לה יום התרמה, שבוע-שבועיים לפני יום ההתרמה העיתונות והטלוויזיות מלאות מתארחים בתכניות.

<רחל רוזנמן: יש הד מאוד גדול לאוכלוסיות הנזקקות האלה בגלל יום ההתרמה כי כולנו מרימים קמפיינים תקשורתיים כדי למשוך הד – קמפיינים בבתי הספר, קמפיין בתקשורת.

<רחל רוזנמן: עושים מאוד מאמץ כדי לתת הד גדול לדבר הזה.

<רחל רוזנמן: אם יש חריגות פה שם, אנחנו באמת מתעסקים פה עם אלפי תלמידים, אם יש חריגות פה ושם אנחנו שמחים לקבל איזה פידבק לתקן.

<רחל רוזנמן: אנחנו בודקים את עצמנו כל הזמן, אנחנו מדווחים לדוד.

<רחל רוזנמן: דוד הולך איתנו צמוד, הוא יודע עד כמה הקו פתוח.

<רחל רוזנמן: זאת אומרת, יש קו פתוח ואנחנו כל הזמן מדווחים, מתייעצים, שואלים: 'מותר לנו את זה, מה דעתך על זה'.

<רחל רוזנמן: אנחנו כן שומרים על קשר פתוח.

<רחל רוזנמן: שוב, תודה רבה על החבר'ה הצעירים האלה שבזכותם אנחנו בעצם ממשיכים את המפעל האדיר הזה בכל הארץ.

יפעת שאשא ביטון: רחל, אני מבינה מהדברים שלך שבעצם כל ילד שיוצא להתרים הוא ילד שחווה את הסדנה או את - - -

<רחל רוזנמן: חייב, כולל במגזר הערבי ויש לנו פעילות גדולה במגזר הערבי.

איילת נחמיאס ורבין: יש לי שאלה, אבל אני לא בטוחה שאתם הכתובת.

איילת נחמיאס ורבין: איך נערכים באותם דברים שכן מטרידים גם אותנו?

איילת נחמיאס ורבין: דוד, לצורך העניין זה העניין הבטיחותי של התלמידים.

<רחל רוזנמן: בהסברות שאנחנו עושים, אני חושבת שאני מדברת פה בשם כולם, בהסברות שאנחנו עושים בכיתה, אחרי שאנחנו מסיימים את העניין של התוכן: 'אנחנו רוצים להכין אתכם עכשיו לקראת'.

<רחל רוזנמן: או שהולכים לפעמים בזוגות או בשלישיות, לפעמים הולכים אפילו ברביעיות.

<רחל רוזנמן: 'אתם דופקים בדלת, לעולם לא עוברים את הסף, אם מישהו אומר לא רוצה אתם אומרים תודה רבה באדיבות ובחיוך.

<רחל רוזנמן: לא קרה כלום, אתם תשמעו הרבה לא בחיים שלכם, לא קרה כלום, מה קרה'.

<רחל רוזנמן: אנחנו מכינים אותם, אנחנו נותנים להם הוראות בדיוק, 'אתם מסיימים, מחשיך אתם הולכים הביתה'.

<רחל רוזנמן: זו פעילות של שעתיים, שעתיים שנותן מזמנו.

<רחל רוזנמן: זה לא סוף העולם, הם מקבלים תדרוך מאוד מאוד מדויק.

<שמעון צוריאלי: אנחנו גם בקשר עם המשטרה.

<שמעון צוריאלי: אנחנו מודיעים מראש למשטרה, מקבלים מהם תגובה והם מוציאים למחוזות באיזה יום ובאיזה שעות.

<שמעון צוריאלי: אנחנו מקבלים אחרי זה פידבק, עובדה שבמחוז מסוים לא קיבלו את ההודעה, צלצלו אלינו, התלוננו מהמשטרה במחוז: 'למה לא הודעתם'.

<שמעון צוריאלי: אמרנו: 'לא תפקידנו, אנחנו הודענו למטה הארצי'.

<שמעון צוריאלי: שעתיים אחרי זה קיבלנו התנצלות.

יפעת שאשא ביטון: או.

יפעת שאשא ביטון: קיי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה רחל.

יפעת שאשא ביטון: עדי שמגר בבקשה.

<עדי שמגר: אני עדי שמגר מעמותת עלם.

<עדי שמגר: כמו שאתם יודעים עמותת עלם פרוסה בכל הארץ, ממש מקריית שמונה ועד אילת.

<עדי שמגר: מטפלת בבני נוער ובצעירים בסיכון ובמצוקה.

<עדי שמגר: זאת אומרת, זה ממש קהל היעד.

<עדי שמגר: אנחנו עושים סביב יום ההתרמה מאות הסברות, בנוסף לסדנאות שאנחנו עושים במהלך כל השנה בנושאים שמאוד מעניינים את בני הנוער ורלוונטיים לבני הנוער.

<עדי שמגר: באמת יש לנו פה הזדמנות להסביר להם על קבוצת השווים שלהם, מה קורה לבני הנוער מקבוצת השווים שלהם שחיים חיים אחרים משלהם.

<עדי שמגר: צריך להיות פעם בהסברה כדי להבין את התגובה של התלמידים, לא משנה אם זו כיתה ז' או כיתה ט'.

<עדי שמגר: אנחנו מקבלים המון שאלות בזמן אמתי.

<עדי שמגר: הרבה פעמים אנחנו עושים את זה בשיח פתוח, באמת תוך כדי סרטונים או דברים שיותר יגרו אותם.

<עדי שמגר: לפעמים זו גם הזדמנות בשבילנו לאתר תלמידים שנמצאים במצוקה, זה קורה בפעמים רבות או כשנער מסמן או כשהמורה מסמנת או שהמסבירה או המסביר, בדרך כלל אלו מתנדבים, יוצאים החוצה ועושים סימן למורה שהנה יש פה משהו שצריך לשים לב אליו.

<עדי שמגר: אנחנו מפנים אותם לאתר שנותן להם מענה רציף כל השנה.

<עדי שמגר: אנחנו יודעים שבגיל הזה הרבה נערים ונערות קשה להם לשאול את השאלות, וככה יש להם הזדמנות לעוד מקור.

<עדי שמגר: זאת אומרת, מבחינתנו זה ממש מה שנקרא, לב העשייה הנושא הזה של יום ההתרמה.

<עדי שמגר: כמובן שאני מצטרפת לכל הדברים האחרים שרחל אמרה.

יפעת שאשא ביטון: עדי, גם אצלכם כל הנושא החינוכי, יוצאים ילדים לימי התרמה אחרי - - -

<עדי שמגר: יוצאים אחרי הסברה מסודרת, הכול רשום, איזה כיתות יוצאות.

<עדי שמגר: דוד עובד איתנו שנים - - -

יפעת שאשא ביטון: ילד שיוצא להתרמה - - -

<עדי שמגר: יוצא אחרי הסברה.

יפעת שאשא ביטון: הילד פגש אתכם לפני כן, יודע מי אתם ומה הפעילות שלכם.

<עדי שמגר: אנחנו גם עושים להם מבחן בזמן אמתי, בסוף.

<עדי שמגר: כלומר, מה "עלם" עושה ואיזה דברים, ככה בנחמדות, מה שנקרא, באמת כדי שאנשים ילכו.

<עדי שמגר: אתה מרגיש את החוויה, החוויה היא חוויה עוצמתית, הם זוכרים אותך.

<עדי שמגר: אני בשכונה שלי שעשיתי הסברה, אחרי היו תלמידים שניגשו אלי ואמרו: מה, עוד פעם ההסברה הזאת'.

<עדי שמגר: זאת אומרת, אלו דברים שנשארים חקוקים.

<עדי שמגר: דיברנו פה על החוויות של חברת הכנסת ורבין שהיא זוכרת את זה מהילדות שלה וכולנו זוכרים.

<עדי שמגר: יש ערך גם למסורת.

<עדי שמגר: אני הייתי שנתיים בחו"ל וראיתי כמה מסורות בארה"ב נשארות.

<עדי שמגר: לנו יש פחות, לנו יש פחות, אבל כשחוזרת הילדה שלי מיום התרמה היא אומרת: 'וואו, אימא, את לא מאינה מה עשינו'.

<עדי שמגר: היא חוזרת מההסברה, יותר חשוב, היא עושה את זה ברגליים שלה והולכת וכל החוויה זו התרגשות אדירה שנשארת.

<עדי שמגר: זה לא סתם חרות אצלנו ונשארת אצלנו החוויה הזאת.

<עדי שמגר: לא נדבר על עולם המסכים היום, שם אנחנו מצליחים להוציא אותם קצת החוצה וברגליים.

יפעת שאשא ביטון: אפשר להוציא אותם לעוד דברים.

<עדי שמגר: נכון, נכון.

<עדי שמגר: אפשר להוציא לעוד דברים.

<עדי שמגר: זה לא קל, זה בהחלט ערך של נתינה ושל התנדבות אמתית.

<עדי שמגר: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה עדי.

יפעת שאשא ביטון: דוקטור יצחק קדמן בבקשה.

<יצחק קדמן: טוב.

<יצחק קדמן: אני הולך להיות מאוד לא פופולרי בחדר הזה, לפי מה שאני שומע.

<יצחק קדמן: לפני שאני הולך לומר את דעתי אני רוצה לסייג את מה שאני אומר ולהבהיר באופן חד-משמעי.

<יצחק קדמן: אין לי שום שמץ של טענה לאף אחת מהעמותות שמשתתפות בימי ההתרמה היום.

<יצחק קדמן: אני מכיר את חלק גדול מהעמותות האלה בלי שום קשר לימי ההתרמה.

<יצחק קדמן: אלו עמותות שעושות דברים יוצאים מהכלל, גם אלה שלא מיוצגות בחדר הזה, אני אזכיר למשל את עלי ואת ילדים בסיכון, ויש עמותות נוספות, הן עושות עבודה נהדרת.

<יצחק קדמן: כל עזרה שצריך לתת לעמותות האלה לעשות את העבודה שלהן צריכה להתקבל בברכה.

<יצחק קדמן: אני רק לא חושב שמדינת ישראל צריכה לא לפתור את עצמה ולשלוח את הילדים לרחובות כדי שלעמותות המצוינות האלה יהיה ממה לחיות, ממה לעשות את הפעולה כולל את הפעולות של נשמה יתרה.

<יצחק קדמן: אחת העמותות שלא נמצאות פה אמרה לי: 'הסכום שאנחנו מקבלים בסופו של דבר הוא קטן, אבל זה הנשמה היתרה של משהו שאנחנו יכולים לעשות בו שימוש שלא מוגבל מכסף ייעודי וכסף צבוע, אנחנו יכולים לעשות בזה את אקסטרה.

<יצחק קדמן: כל זה נכון.

<יצחק קדמן: אני גם חושב שטוב שילדים יעסקו בפעילות חברתית והתנדבותית.

<יצחק קדמן: השאלה היא אם פעילות חברתית והתנדבותית צריכה להיות מותנת בזה שהם הולכים לאסוף כסף.

<יצחק קדמן: אגב, שיהיה ברור, אין רק 4 ימי התרמה בשנה בפועל.

<יצחק קדמן: גם אין 6, אין 6.

<יצחק קדמן: אלו ההתרמות שהולכות דרך מערכת החינוך.

<יצחק קדמן: בנוסף להן יש מערכות שמתנהלות על ידי תנועות הנוער בנפרד - - -

איילת נחמיאס ורבין: יצחק, תנועות נוער הולכות לאסוף כסף בימים רשמיים, באותם ימים?

<יצחק קדמן: לא באותם ימים, לא באותם ימים.

<דוד פלבר: רק לחדד את הנקודה.

<דוד פלבר: תנועות הנוער כפפות לאותו חוזר מנכ"ל והן מורשות לצאת באותם ימים.

<דוד פלבר: מה שאומר דוקטור קדמן זה נכון שקומונרית בסניף ראש העין של השומר הצעיר, מצא חן בעיניה משהו פנימי - - -

איילת נחמיאס ורבין: נקרא לזה בשפה לא פופולרית כמו שאמר דוקטור קדמן, התרמות פירטיות לצורך העניין.

<יצחק קדמן: זה לא הכול.

<יצחק קדמן: תנועת נוער, זה יחסית מסודר.

<יצחק קדמן: עכשיו בא גל שלישי של התרמות שמשתמשים בילדים, זה כל מיני ארגונים שמממנים תנועות נוער.

<יצחק קדמן: יש רביעי שזה עוד יותר חמור, זה מספר 4, המעגל הרביעי, זה כאלה שלוקחים ילדים תמורת תשלום, אני מפנה אתכם.

<יצחק קדמן: אתם יכולים לגשת לתחנה מרכזית בירושלים, מדי פעם יש שם שולחן של התרמות לגוף כזה ולגוף אחר, חלקם, אני לא יודע אם קיימים.

<יצחק קדמן: יושבים שם ילדים ואומרים להם, אני שאלתי דיברתי עם הילדים האלה.

<יצחק קדמן: אמרו להם שעל כל 10 שהם מביאים, שקל אחד הולך אליהם.

<יצחק קדמן: זה כבר המעגל הרביעי של שימוש בילדים לצורך התרמות כסף.

<יצחק קדמן: אני אקדים ואומר, כל עוד לא תאומץ חלופה שתהייה על דעת העמותות, אני מציע לא לנגוע בימי ההתרמה הקיימים.

<יצחק קדמן: אבל, אבל, קודם כל אני מדגיש את זה, אי אפשר להשאיר את העמותות תלויות באוויר.

<יצחק קדמן: נבטל להם דבר אחד ונגיד להן 'ברצות ה' תבוא איזו אלטרנטיבה אחרת'.

<יצחק קדמן: אבל, באומרי את הדבר הזה, אני חושב שאנחנו צריכים להתחיל לחשוב על חלופות אחרות.

<יצחק קדמן: הסברה, שיתוף ילדים ופעולות התנדבות – צריך לעשות את זה הרבה יותר.

<יצחק קדמן: אני שומע שאין לעמותות, אין סיכוי להיכנס למערכת החינוך אלא בימי התרמה, זה לא בסדר.

<יצחק קדמן: אני רוצה ש"עלם" תוכל להיכנס לבתי ספר גם בלי קשר לימי התרמה.

<יצחק קדמן: את הדברים החשובים שאמרת שעושים ילדים, צריך לעשות בלי קשר אם אתם מזוכים ביום התרמה או לא מזוכים ביום התרמה.

<יצחק קדמן: אם אין לכם כסף לארגן את הסדנאות האלה, משרד החינוך צריך לאפשר את זה.

<יצחק קדמן: תראו, על פי נתון של משרד החינוך, יש לי אותו פה לפניי, להוציא את האגודה למלחמה בסרטן: 17 עמותות אחרות, נטו הכסף המצטבר ביחד שמקבלים אחרי ניכוי הוצאות, זה 7 מיליון שקל.

<יצחק קדמן: אני שואל אותך גברתי היושבת ראש, למדינת ישראל אין 7 מיליון שקל כדי שהעמותות האלה לא תצטרכנה יחד עם הילדים, לא אחת, להתבזות בשביל העניין הזה?

<יצחק קדמן: אתם עוסקים בדברים כל כך חשובים- - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו, בכלל כל הדבר הזה הוא מיותר.

יפעת שאשא ביטון: מדינת ישראל לא צריכה לכסות את כל מי שמתרים או רוצה לקדם את עצמו כי יש עוד הרבה אחרות.

<יצחק קדמן: לא.

<יצחק קדמן: יש עוד 17 עמותות שנבחנו, נבחרו כי הן עונות לקריטריונים מסוימים, אני מדבר על העמותות האלה.

יפעת שאשא ביטון: לא משנה, אז יבואו עוד עמותות אחרות שתאמרנה: 'סליחה, מי קבע את הקריטריונים ולמה הקריטריונים הם כאלה - - -

<יצחק קדמן: מי קבע היום, ומה קרה עם כאלה שלא מאשרים היום?

<יצחק קדמן: שנייה, אני כבר מסיים.

<יצחק קדמן: תנו לי לסיים.

<דוד פלבר: מי קבע, קבע השופט שנהב.

<דוד פלבר: ברגע שאתה מחלק כסף זה משרד המשפטים, בג"צ, בצלם, וועדת תמיכות – באמת יש אישור של משרד המשפטים על כל קריטריונים לתמיכות לכל נושא, זה באישור משרד המשפטים.

<דוד פלבר: אז יבואו לא 17 אלא 170 - - -

<יצחק קדמן: זה תירוץ טוב שהממשלה לא - - -

יפעת שאשא ביטון: צריך להגיד את זה גם למרות שזה לא פופוליסטי.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת, יש גם גבול איפה אנחנו שמים את זה.

יפעת שאשא ביטון: אם זה ביזוי אז מלכתחילה זה מיותר.

<יצחק קדמן: לא.

<יצחק קדמן: שום דבר לא מיותר.

<יצחק קדמן: לא מיותר לעזור לעמותות האלה ולא מיותר לחנך את הילדים לנתינה, לא מיותר לחנך את הילדים להתנדבות – הכול לא מיותר.

<יצחק קדמן: השאלה היא אם כל זה צריך להתמצות בזה שאנחנו שולחים ילדים לדפוק בדלת פעם אחר פעם, כשבחלק מהמקרים אם יש מישהו שאומר שזה חינוכי שהילדים שיטרקו להם את הדלת.

<יצחק קדמן: אני לא רואה בזה שום דבר חינוכי, לא כך נעצים ילדים.

<יצחק קדמן: יש בעיות נוספות, אני לא רוצה להיכנס אליהן.

<יצחק קדמן: אני חושב שיש חלופות.

<יצחק קדמן: אנחנו במסמך שהגשנו, יש לפחות חמש חלופות שתבטחנה את הכסף הזה גם בלי הממשלה, גם בלי הממשלה.

<יצחק קדמן: החל ממה שעשו בארה"ב עם יונייטד ואיי, שהיה פה בארץ, אני רואה שיש פה נציג של "אילן", היה מצעד הפרוטות שבו היה קרנבל שלם סביב העניין הזה.

<יצחק קדמן: אגב, אני גם חושב, גם אם זה ימשוך אש וביקורת, אני חושב שגם היה ניתן לעשות מבצע של מחצית השקל.

<יצחק קדמן: יש לזה גם ערך במקורות, שכל ילד פעם בחודש ייתן מחצית השקל.

<יצחק קדמן: אין ילד, גם עני שלא יכול לתת מחצית השקל שמסתכם בתרומה שנתית של 5 שקלים.

<יצחק קדמן: 5 שקלים כפול 2 מיליון ילדים במערכת החינוך נותן בדיוק את הכסף הזה.

<יצחק קדמן: אני גם רוצה לשאול שאלה שאולי היא התרסה.

<יצחק קדמן: אם זה כל כך טוב, למה שמדינת ישראל לא תשלח את כל עובדי הרשויות המקומיות ואת כל עובדי המדינה ליום התרמה, שיצאו הם לגייס את הכסף הזה.

<יצחק קדמן: אני רוצה לראות את המבוגרים שכל הזמן אומרים: 'זה מאוד חינוכי', נראה אותם איפה יעלם כל העניין החינוכי שנשלח אותם לעשות את זה.

<יצחק קדמן: יש דרכים אחרות לעשות את זה מלבד מלשלוח את הילדים לדרך שאנחנו שולחים אותם.

<יצחק קדמן: העניין התכוון, גם אם לא התכוונו לזה, זה לגיטימי גם מעבר לימי התרמה של משרד החינוך.

<יצחק קדמן: לגיטימי גם לגופים אחרים לצאת לעשות את זה באופן - - -

יפעת שאשא ביטון: ממש לא.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהייתה אמירה חד-שמעית שיוצאת כנגד יום ההתרמות.

<יצחק קדמן: אבל זה קיים.

יפעת שאשא ביטון: אף אחד פה לא אמר שזה טוב וצריך לעודד את זה.

יפעת שאשא ביטון: להפך, - - -

<יצחק קדמן: זה קיים, זה קיים.

<יצחק קדמן: בשורה התחתונה, אני חושב, אני מדגיש את זה שוב, בלי חלילה לפגוע בעמותות שעושות עבודה נהדרת וחשובה וצריכות את הכספים הללו, אני חושב שאנחנו צריכים לחשוב מחוץ לקופסה ולחשוב האם אין דרך אחרת גם לחנך ילדים לנתינה.

<יצחק קדמן: אם אין דרך אחרת, את הסכום הזה של 7 מיליון שקל נטו, להבטיח אותו לעמותות כדי שלא יחסר אפילו שקל אחד ממה שהן מקבלות היום, לעשות את זה בדרך אחרת לחלוטין.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה דוקטור יצחק קדמן.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בדרך די ככה מסכימים על הדברים.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שבמקרה הזה חשוב שזה יאמר, מדינת ישראל לא שולחת את הילדים שלה להתרים.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, זה לא משהו שרשום באג'נדה שלה, זה לא חלק מהמטרות של מערכת החינוך.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא התכנסנו כאן כדי להגיד 'בואו נוציא את הילדים להתרים'.

יפעת שאשא ביטון: נהפוך הוא, אנחנו כאן כדי לברר האם ימי ההתרמה הללו מסייעים לעמותות.

יפעת שאשא ביטון: זה בא מהצורך שלנו, אנחנו פה ממקום של לעזור ולראות איך אנחנו עושים את זה נכון.

יפעת שאשא ביטון: בכלל, נאמר שהסיפור הוא לא כסף.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא עוד הרבה דברים אחרים שנלווים לכך.

יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה לחלוטין עם הסיפור הבטיחותי של הילדים, אני חושבת שאחד הדברים שהדליקו לי ככה אור אדום, עם המציאות שאנחנו נמצאים היום שילדים ילכו לדפוק על דלתות של אנשים - - -

<יצחק קדמן: בכיתה ו'.

יפעת שאשא ביטון: וכיתה ז'.

יפעת שאשא ביטון: ואיך אנחנו עושים את זה.

יפעת שאשא ביטון: שוב, זה השיח.

יפעת שאשא ביטון: השיח הוא לא בואו נוציא את הילדים ובואו נתגייס, ואתם יודעים מה, אנחנו כל כך רוצים לתת כסף לעמותות אז ניתן את זה בצורה אחרת.

יפעת שאשא ביטון: זה לא השיח.

יפעת שאשא ביטון: אני כן רוצה להחזיר אותו למקום שלו.

יפעת שאשא ביטון: נכון, יכול להיות שצריך לבחון איזה חלופות אחרות להתרמה, אולי בסביבות אחרות ובקונסטלציה אחרת ושהילדים כן יכולים להיות מעורבים, אבל לעשות את זה במסורת שהיא קצת שונה.

יפעת שאשא ביטון: אפשר להיות יצירתיים ולפתוח את זה.

יפעת שאשא ביטון: כרגע הנתון הוא שיש לנו 5 ימי התרמה פלוס יום נוסף שניתן לבקש אותו באישור ומקבלים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא רוצים לפרוט את המסגרת הזאת.

יפעת שאשא ביטון: כראיה גם נשמע פה קול שמתריס כנגד כל אותם גופים כמו תנועות נוער ואחרים שמנסים להתרים מעבר לימים האלה.

יפעת שאשא ביטון: לכן בכוונה אני מכנסת את חבריי לדיון לנקודה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: מאגודת אילן שמעון צוריאלי.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<שמעון צוריאלי: אני אשתדל לא לחזור על מה שאמרו, רק להדגיש נושאים מסוימים.

<שמעון צוריאלי: קודם כל, ראיתי שאת שמה על זה דגש.

<שמעון צוריאלי: אני יכול לקבוע שב"אילן" לא יוצאת כיתה להתרים אם היא לא קיבלה הסברה.

<שמעון צוריאלי: אין מצב כזה, הם חייבים לעבור, לקבל סרט.

<שמעון צוריאלי: בחלק מהמקרים אנחנו מעצימים את זה הרבה, הרבה יותר.

<שמעון צוריאלי: מביאים אותם ליום סדנה, מביאים אותם למוסדות שלנו, לסיורים במרכזי הספורט, למעונות שלנו ולמועדוניות.

<שמעון צוריאלי: הרווח שאנחנו והילדים מרווחים זה שהרבה ילדים שותפים אחר כך לאורך השנה.

<שמעון צוריאלי: אני יכול להגיד לך, מועצת התלמידים של בת ים הייתה מאוד מעורבת ב"אילן".

<שמעון צוריאלי: החבר'ה התגייסו לצבא וביום ההתרמה או בימי הקייטנות הם באים עם מדים בחופשה במיוחד בשביל להיות.

<שמעון צוריאלי: זה לא אסור, זה לא בא לבד, זה בא בגלל שהחבר'ה שיושבים פה מייצגים מחויבות אמתית של תלמידים, שלא אוהבים לכתוב על זה בעיתונים ולא מספרים על זה, אבל אנחנו נהנים מאוד מזה.

<שמעון צוריאלי: אני חושב, איציק, שזה ערך הרבה יותר חשוב, בינינו בסוף הדרך, מהעניין רק הכספי, ואנחנו מאוד משתדלים להעריך את זה.

<שמעון צוריאלי: עכשיו בואו נגיד את האמת, זה לא קיים אצלי בכל מקום.

<שמעון צוריאלי: אין לי 10 מועצות תלמידים כמו בבת ים, אבל בכל בית ספר ובכל עיר יש לפחות הסברה מקיפה סביב הנושא של יום ההתרמה.

<שמעון צוריאלי: בהרבה בתי ספר, מאז שדוד דפק לנו בראש לפני שלוש-ארבע שנים, אנחנו משתדלים שהפעולה תהייה לאורך כל השנה.

<שמעון צוריאלי: פה במאמר מוסגר, באמת בשיתוף פעולה גם של מנהלי בתי הספר.

<שמעון צוריאלי: יש מנהלים, לא רוצה עכשיו להגיד, שזה לא בדיוק מעניין אותם.

<שמעון צוריאלי: האוכלוסייה הזו לא בסדר העדיפות שלהם והם מוציאים אותנו החוצה גם מימי ההתרמה.

<שמעון צוריאלי: למרות החוזר זה לא מחייב אותם, אומרים לנו, לפעמים אני מצלצל לדוד ושואל אותו 'מה אני עושה, מנהל בית הספר אומר לא, אבל בכל היישוב הזה יש רק שני בתי ספר'.

<שמעון צוריאלי: הוא אומר לי: 'תנסה דרך הרשות המקומית'.

<שמעון צוריאלי: אני מוכרח להגיד, דוד דיבר פה ב- understatement על הדרישות שלו, הוא לא כל כך שקט.

<שמעון צוריאלי: הוא דורש מאיתנו בדיעבד ופעם אחת שאיחרנו, אני חושב מסיבות מוצדקות, קיבלתי טלפון לא נעים שאמר לי: 'אדוני, דווקא אתה, עמותה כזו גדולה לא מגישה בזמן את הדוח על מה עשית במשך השנה.

<שמעון צוריאלי: עוד מעט תבוא לשאול אותי מתי אתה מתחיל את השנה הבאה'.

<שמעון צוריאלי: זאת אומרת, יש עלינו רגולציה ועוד איך.

<שמעון צוריאלי: הוא בחר מהסיבות השקטות שלו לא להדגיש את זה כל כך.

<שמעון צוריאלי: אני רוצה לסיים בדבר אחד, הביטחון מטריד אותנו מאוד בגלל שזה גם נותן לחלק מההורים ספקות גדולים מאוד אם לאשר לילד את זה.

<שמעון צוריאלי: זה מטריד אותנו מאוד כי אנחנו לא רוצים שימי ההתרמה יגרמו סבל.

<שמעון צוריאלי: הניסיון מוכיח שבפעולות אחרות, קרי: טיולים או אפילו בפארקים יש הרבה יותר תאונות ופגיעות של תלמידים.

<שמעון צוריאלי: אצלי לפני חמש שנים נשך כלב ילד, היה מזה רעש גדול מאוד וקיבלתי שאלות ותלונות.

<שמעון צוריאלי: שאלתי, 'ילד אחד בכל ימי ההתרמה', אני 18 שנה ב"אילן", ילד אחד ננשך על ידי כלב.

<שמעון צוריאלי: זה יצא ביום ההתרמה, כמה פעמים ילדים ננשכים שלא בימי התרמה.

<שמעון צוריאלי: זה יכול לקרות מצב כזה, אבל זה לא הנורמה.

יפעת שאשא ביטון: מר צוריאלי, הסיפור שלי לצורך העניין, זה לא התאונות האלה.

יפעת שאשא ביטון: להפך.

יפעת שאשא ביטון: לצורך העניין זה לא זה אלא כשמגיע זוג ילדים ודופק על הדלת ולא יודע מי נמצא מאחורי הדלת.

<שמעון צוריאלי: רחל אמרה לך, ההוראה שלנו לא להיכנס והם מקפידים על זה.

<שמעון צוריאלי: היות אנחנו כמו מנטרה חוזרים על זה :

<שמעון צוריאלי: 'אסור לכם להיכנס לדירה גם אם יציעו לכם, בואו תשתו, בוא זה, אל תכנסו לדירה'.

<שמעון צוריאלי: אני יודע שהילדים מפנימים את זה, יכול להיות שלא.

<שמעון צוריאלי: אין לי שליטה של 100%.

<שמעון צוריאלי: <קריאה:> הם אפילו דופקים והולכים אחורה.

<שמעון צוריאלי: זה המשפט האחרון שלי.

<שמעון צוריאלי: כל כך הרבה דיברנו על העניין של העמותות ומה כן.

<שמעון צוריאלי: אני רוצה להגיד לך שלי יש תחושה, כבוד השופט, הוועדה שלו עשתה עבודה נהדרת.

<שמעון צוריאלי: קבעה פרמטרים מסוימים, אבל אחרי שהוועדה קבעה, בפוליטיזציה מסוימת הוכנסו עמותות שלא עונות לפרמטרים האלה ואף אחד לא מפקח על זה, כי להביא לידיעתם - - -

יפעת שאשא ביטון: דווקא הבנתי שכן - - -

<שמעון צוריאלי: לא.

<שמעון צוריאלי: זה בדרג הפוליטי, זה לא בדרג המקצועי.

<שמעון צוריאלי: אם זה היה בדרג המקצועי היה קל - -

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: עורכת הדין שרונה מזרחי ואחרי מירי זיו.

 <שרונה מזרחי: שלום.

 <שרונה מזרחי: אני מ"אקי"ם" ישראל.

 <שרונה מזרחי: אני אגיד שני דברים בקצרה כי כולנו באותה דעה, גם לגבי הבטיחות וגם לגבי המעטפת וההסברה.

 <שרונה מזרחי: הבטיחות, כמובן שאנחנו מקפידים על הנהלים.

 <שרונה מזרחי: התלמידים יודעים בדיוק שגם אם מישהו אפילו חוטף להם את השקית שישאירו את השקית וילכו.

 <שרונה מזרחי: ממש זה נהלים שמחולקים להם, זה נהלים שמעברים להם לפני כן בהדרכות.

 <שרונה מזרחי: זה באמת משהו שאנחנו מקפידים עליו.

 <שרונה מזרחי: אם חלילה מישהו עשה את זה בגיל שהוא לא היה אמור לעשות את זה, כמובן אשמח לשמוע ואבדוק את זה.

 <שרונה מזרחי: לגבי המעטפת, "אקי"ם, בגלל שהאוכלוסייה שלנו היא של אנשים עם מוגבלות שכלית, בעצם בדרך כלל הם לא מגיעים לבתי ספר ובני הנוער לא נחשפים אליהם, אלא אם כן בני הנוער שמעו איכשהו על "אקי"ם" והלכו להתנדב באיזה מקום.

 <שרונה מזרחי: לכן התקופה של יום ההתרמה וכל שיתופי הפעולה סביב יום ההתרמה היא חשובה לנו בגיל שהוא גיל קריטי לחשיפה לאוכלוסיות כאלה.

 <שרונה מזרחי: אצלו מי שעושה את ההסברה הם הורים לאנשים עם מוגבלות שכלית ואנשים עם מוגבלות שכלית עצמם.

 <שרונה מזרחי: הם מגיעים לבתי ספר כדי לספר את סיפור החיים שלהם.

 <שרונה מזרחי: זה משהו שבני הנוער נתקלים בו בפעם הראשונה, תמיד אחרי ההדרכות האלה ניגשים אלינו תלמידים מבית הספר ומבקשים להתנדב בסניף המקומי של "אקי"ם" שנמצא.

 <שרונה מזרחי: באמת בעקבות זה גם מזמינים, בית הספר עצמו מזמין פעילויות שקשורות לאוכלוסייה שלנו אם זו הצגה.

 <שרונה מזרחי: באמת בני הנוער נחשפים יותר לנושא הזה ומה בדיוק אומרת המוגבלות השכלית הזאת.

 <שרונה מזרחי: ככה שימי ההתרמה הם באמת חשובים לנו, אבל לא רואים אותם כמשהו נקודתי.

 <שרונה מזרחי: אנחנו רואים אותם כמשהו שמתפרס לאורך השנה.

 <שרונה מזרחי: בפעם האחרונה של יום ההתרמה שלחנו למשרד החינוך דוח על כמעט 400 שיתופי הפעולה שהיו בעקבות יום ההתרמה.

 <שרונה מזרחי: לנו זה באמת מאוד מאוד חשוב, דווקא המעטפת מסביב.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אסכם, את אמרת שהפעילות היא חשובה, במיוחד בגילאים האלה, החשיפה.

יפעת שאשא ביטון: את יכולה להתחייב שכל ילד שיצא להתרים ל"אקי"ם" עבר הכשרה?

 <שרונה מזרחי: כן.

 <שרונה מזרחי: בוודאי, בוודאי ובגלל זה מגיעים דווקא הורים לאנשים עם מוגבלות שכלית.

 <שרונה מזרחי: אצלנו, אנחנו רוצים שזה יבוא מכאן ולא רק כי המורה אמרה וחייבים ללכת וזה כאילו מישהו אחר.

 <שרונה מזרחי: לנו חשוב בדיוק הדברים האלה.

יפעת שאשא ביטון: מירי זיו בבקשה.

<מירי זיו: אני באמת אשתדל לא לחזור על דברים שנאמרו כאן.

יפעת שאשא ביטון: את לא תחזירי, אבל.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה מירי.

<מירי זיו: אני אעשה פה מאמץ.

<מירי זיו: אני באמת חושבת שבוועדה שבראשה עמד כבוד השופט עשתה דבר חשוב.

<מירי זיו: זה שיש חורגים ממנה, אני מקווה שלא בתוכה, אתה התייחסת שיש דברים בניגוד לדברים שהוחלט.

<מירי זיו: לצערי, במדינה שלנו אנחנו ראינו דברים קשים שנעשו מחוץ לחוק, גם בצמרת למרבה הצער.

<מירי זיו: זה לא אומר שהמקום החשוב הזה שאנחנו יושבים הוא לא צריך להתקיים בגלל שהיה לנו לפני - - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מדברים רק על חריגות, אנחנו מדברים על תפיסה - - -

<מירי זיו: דווח על כל מיני חריגות של כל מיני עמותות שאינן מאושרות.

<מירי זיו: אני אומרת, לא צריך לשפוך את המים יחד עם התינוק בגלל שאחרים חורגים ואחרים עושים משהו שלא כדין ולא כמקובל.

<מירי זיו: אני חושבת שמעבר לנתינה שכל אחת מהעמותות המאושרות בהחלט מעבירה, זה ערך חינוכי מאוד מאוד חשוב של הכרת האחר, הכרת האחר שמזלו לא שפר כמו ילדים וכדומה.

<מירי זיו: אצלנו, מכיוון שכל אחד מדבר על עצמו, כמו שהבנתם, כל קודם גם הכסף חשוב.

<מירי זיו: כל התקציב שלנו מבוסס בעיקרו רק על תרומות, לא שנור, רק תרומות.

<מירי זיו: כי אנחנו לא רוצים ששר בריאות הזה יביא לנו את ה- - - ושר בריאות אחר יביא לנו - - - אחרת, והשנה אם תלחצו על זה לא תקבלו את זה.

<מירי זיו: הוועד המנהל שלי, הוא עושה לנו, לי וליונתן שאחראי על המשאבים האחרים והקש בדלת, עושה לנו חיים קשים, אבל זה דבר נכון.

<מירי זיו: אנחנו פועלים רק על פי שיקולים מקצועיים, מדעיים, נכונים ולא על פי שום דבר אחר.

<מירי זיו: לנו, בשנה שאין לנו סכינאות, והשנה לא יכולתי לבוא בטענות כי כמעט ולא היה לנו הקש בדלת.

<מירי זיו: אנחנו היינו בשיא הסכינאות לא רק מעבר למקומות שהם מעבר לקו הירוק, אלא ברעננה, בתל אביב בעזריאלי - - -

יפעת שאשא ביטון: כולנו מכירים ויודעים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מניחה שבזה אנחנו בקיאים.

<מירי זיו: אני אומרת שהשנה באמת הייתה.

<מירי זיו: כי אמרו, אנחנו מדברים על תיכון וחטיבת ביניים.

<מירי זיו: הם מסתובבים גם ככה ברחובות ובפארקים ויכולים - - - -.

<מירי זיו: אבל השנה באמת לא לקחנו, כי ההורים לא מאשרים ואפשר להבין אותם.

<מירי זיו: היום אנחנו בגירעון בגלל, כמו שהבנת, - - -

יפעת שאשא ביטון: מחצית מסכום ההתרמות של הילדים, זה לא - - -

<מירי זיו: לנו, מהתקציב שלנו בשנה רגילה כשאין דבר כזה, שאין בדיוק אינתיפאדה ואין מה שקרה השנה, זה כמעט 15% מסך התקציב.

<מירי זיו: השנה אנחנו היינו חייבים לקצץ בצורה משמעותית בדברים.

<מירי זיו: ובכלל זה, כשאנחנו באים לבתי ספר, מעבר לנתינה, מעבר לאותם ילדים חולי סרטן, אנחנו מדברים אליהם, אנחנו מדברים על סגנון החיים שלהם שיכול להציל את החיים שלהם.

<מירי זיו: אנחנו אלה שרוכשים את ערכות ובונים את ערכות הנישום בעברית ובערבית שעכשיו נכנסו לבתי הספר, את החשיפה לשמש שאנחנו מלווים שלצערי זה לא חלק ממערכת החינוך.

<מירי זיו: שנים אנחנו רוצים שזה יהיה במערכת החינוך.

<מירי זיו: כמו שאמרת, אסור לבטל משהו עד שיהיה משהו אחר, אבל אין.

<מירי זיו: אנחנו מלמדים אותם על פעילות גופנית, כלומר, סגנון חיים שרלוונטי לכל ילד וילד.

<מירי זיו: כמו שנאמר ובצדק ,מערכת החינוך היא עמוסה.

<מירי זיו: ככה אנחנו חודרים ונתונים אלפי ערכות בשנה סביב ההדרכה עצמה.

<מירי זיו: גם כשמדובר פה מעבר לנתינה, גם לנו מבחינתנו, מדובר גם במשאבים שהם חשובים גם לילדים וגם הקהל הרחב שאנחנו רוצים שימשיך להישאר בריא ושהחולים יקבלו את הטיפול המיטבי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה מירי.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה כבוד השופט אחר כך אתה תשאל שאלה בקצרה.

<יצחק שנהב: אני, לאחר ששמעתי את ההסבר מכל נציגי העמותות משהו פה - - -

יפעת שאשא ביטון: זהו, כן.

<יצחק שנהב: בזמנו ישב בוועדה דוקטור לוקר שהוא היה יושב ראש התאחדות המנהלים.

<יצחק שנהב: שאלתי אותו: 'למה אתה מתנגד'.

<יצחק שנהב: הוא אמר לי: 'תן לי שעה שאני יכול להקציב לצורך העמותות ולהסברים שלהם.

<יצחק שנהב: שעה אני לא יכול, משרד החינוך לא נותן לי'.

<יצחק שנהב: הם נאבקים על כל שעה וכאן אני רואה שהכול נפרס.

<יצחק שנהב: אני שואל את השאלה, האם זה בכל בתי הספר או שיש בתי ספר בודדים שמסכימים לזה.

יפעת שאשא ביטון: הם טוענים שכל תלמיד - - -

<שמעון צוריאלי: אלה שיוצאים להתרים, כולם מאפשרים לעשות.

<יצחק שנהב: כנראה שזה מספר בתי ספר - - -

יפעת שאשא ביטון: ומצד שני אנחנו שומעים שזה בדיוק ככה.

יפעת שאשא ביטון: אותי מטריד, ואת זה רשמתי כשאלה בסיכום, אותי מטריד הפער בין מה שהעמותות מרגישות שהן עושות בשטח, אני בטוחה שהן עושות הרבה, לבין זה שילדים שיוצאים להתרים, דה-פקטו לא באמת פוגשים אותם.

יפעת שאשא ביטון: לפחות מעדות מועצת התלמידים הם לא.

<יצחק שנהב: אני גם רוצה לשאול את השאלה, נניח בישוב כמו גבעתיים, האם הולכים לכל בתי ספר או למספר בתי ספר?

<יונתן קרני: לא.

<יונתן קרני: הרשות המקומית עושה חלוקה בין בתי הספר.

יפעת שאשא ביטון: לא משנה.

יפעת שאשא ביטון: תלמיד שיוצא להתרים עבר?

יפעת שאשא ביטון: בואו נראה.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה אליאב.

<אליאב בטיטו: אנחנו בצד שלכם, אנחנו בצד של העמותה וכן בוועדה, אבל בואו רגע נהייה כנים.

<אליאב בטיטו: הדברים האלה, מציירים את התמונה ורודה וזה בסדר גמור, אבל אני באופן אישי יודע שיש בתי ספר, במקרה סימסתי לקבוצה של החברים ושאלתי אותם: 'תגידו, עשו אצלכם יום הכנה?

<אליאב בטיטו: ' לא רק שלא עשו.

<אליאב בטיטו: יותר מזה - - -

<שמעון צוריאלי: יצאו להתרים בלי יום הכנה?

<אליאב בטיטו: כן ויש גם בעיה שאליה לא שמים לב.

<אליאב בטיטו: יש עמותות שמאושרות ומנהלי בתי הספר לא רוצים להכניס אותם.

<אליאב בטיטו: לדוגמה, עמותות בנושא סמים.

<אליאב בטיטו: למה, כי בית הספר חושש שיגידו אז שיש בעיה בנושא הזה בבית הספר שלו, והוא לא מכניס את ההתרמות.

<אליאב בטיטו: מה שמנהלים מסוימים עושים, הם מביאים, לדוגמה את "אלו"ט" ואת העמותות של העיוורים שקל מאוד להכניס ובתי הספר בשמחה מאשרים.

<אליאב בטיטו: מביאים עמותה אחת שתעשה את יום ההכנה הזה, אבל יוצאים להתרים ל-4 עמותות שונות זה בגלל - - -

יפעת שאשא ביטון: לקבל 4 במחיר אחד.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שילדים מתרימים לעמותה שאין להם מושג מה היא ומי היא, כי הכנסנו את הכול תחת אשכול אחד.

יפעת שאשא ביטון: מראש אנחנו מודעים לחטא בתוך הסיפור הזה, שאנחנו לא מקיימים את חוזר המנכ"ל.

יפעת שאשא ביטון: לפחות זה עושה שכל בפער בין מה שמוצג לנו כאן כל כך פסטורלי ויפה, לבין מה שקורה בשטח ובין מה שעולה בדוח.

יפעת שאשא ביטון: כאן אנחנו - - -

<אליאב בטיטו: רק משפט לדוקטור יצחק קדמן, אנחנו באמת מעריכים אותך, אתה באמת עושה עבודה כנה, אבל אני חייב להגיד משהו אחד.

<אליאב בטיטו: תשמע, אנחנו באים כאן ומדברים וכל הזמן יש פה שיח, היושבת ראש רצתה להוריד את גיל העבודה מגיל 14 לגיל 13 - - -

<יצחק קדמן: רק בחופש.

<יצחק קדמן: רק בחופש, להדגיש.

<אליאב בטיטו: כן.

<אליאב בטיטו: וישר קול זעקה שאמר 'באים לשלוח את כל בני הנוער לעבוד'.

<אליאב בטיטו: כאן אני שואל פחות או יותר, אתה תמכת בהצעה, נכון?

<אליאב בטיטו: כאן באים ואומרים שולחים את בני הנוער להתרים, לא שולחים את בני הנוער להתרים, אני אומר לך את זה כנער.

<אליאב בטיטו: אני, החוויה שלי גם כשאמרו לי לא וגם כשאמרו לי כן, בסופו של דבר זה נחרת אצלי בזיכרון כי באתי ולמדתי.

<אליאב בטיטו: אמרתי, את הערכים האלה אני מקבל דרך השטח.

<אליאב בטיטו: אנחנו כל הזמן מדברים על למידה משמעותית ולעשות עבודות מחקר, זה לדעתי עבודת מחקר של ההתנדבות, לבוא.

<אליאב בטיטו: גם כשיגידו לי: 'לא, אנחנו לא רוצים לתרום לך', אבל שחלק יגיד לי כן.

<אליאב בטיטו: האדם הזה שיגיד לי כן ויוציא לי כוס מים, הוא יעשה מבחינתי את הכול ומבחינתי זאת החוויה שאני רוצה שתלמידים יחוו.

<יצחק קדמן: אליאב, כמה מתלמידי י', יא', יב' בכלל משתתפים?

יפעת שאשא ביטון: 35%.

<אליאב בטיטו: הנה, עכשיו שמעת.

<יצחק קדמן: לא.

<יצחק קדמן: כמה מהכיתות הגבוהות?

<יצחק קדמן: מידיעה אישית, מי שמגיע אלי הביתה, רוב הילדים הם ילדים קטנים.

<יצחק קדמן: רוב הילדים הם ילדים קטנים.

<אליאב בטיטו: רוב הילדים הם ילדים קטנים, אפשר לתקן את זה.

<אליאב בטיטו: אני בעצמי - - -

<יצחק קדמן: אתה אומר דברים נפלאים, אבל אני לא רואה את זה בשטח.

יפעת שאשא ביטון: בדרך כלל חטיבת הביניים.

<יצחק קדמן: ו-י' ו-יא'?

<אליאב בטיטו: יש בעיות עם כיתות ו' שמתרימים, אז בוא נדבר על הפרקטיקה, איך משפרים.

<אליאב בטיטו: בוא נגיד - - -

יפעת שאשא ביטון: לא יוצאים הבוגרים יותר.

יפעת שאשא ביטון: פסיכולוגית הם לא יוצאים, אבל יוצאים שכבת חטיבת ביניים שזה יותר טוב מילדי היסודי שיצאו כמה שנים.

יפעת שאשא ביטון: אתה יכול לשאול את השאלה בקצרה ושגם התשובה תהייה קצרה.

<אפיק: זה תלוי בדוד ובאליאב.

<אפיק: רציתי לשאול - - -

יפעת שאשא ביטון: אתה יוכל לומר מי אתה.

<אפיק: אני אפיק מ"המשמר החברתי", השאלה לא קשורה למשמר.

<אפיק: אני שואל את דוד ואליאב מה התכנית שהם חושבים לשלב בין המעורבות החברתית לבין העניין של ההתרמות.

<אליאב בטיטו: קודם כל העניין של החשיפה.

<אליאב בטיטו: הזכרת שלא בכל בתי הספר יש עמותות, שלפחות ליום ההתרמה נכנסות, אני לא חושב.

<אליאב בטיטו: העמותות יכולות להיחשף גם דרך התכנית של המעורבות, לכן יצחק אני בדעה איתך.

<אליאב בטיטו: כן לבוא לשלב את זה.

<אליאב בטיטו: לצורך העניין, אם כבר יש את התכנית הזאת, אז שזה יחשב כשעות התנדבות לצורך העניין.

<אליאב בטיטו: יש המון תלונות: 'כופים עלינו להתנדב, 30 שעות, 60 שעות'.

<אליאב בטיטו: אנחנו גם כך יוצאים ליום התרמה של שעתיים-שלוש- ארבע שעות.

<אליאב בטיטו: אפשר להכניס את זה כחלק מהתכנית ושחלק - - -

יפעת שאשא ביטון: שעתיים מתוך ה-60.

יפעת שאשא ביטון: אתה אומר היקפים, אם הם יוצאים שעתיים מותר להם.

<אליאב בטיטו: לחשוב איך משפרים.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם אני אסכם את הדיון - - -

<יצחק קדמן: אפשר עוד שאלה אחת לפני שאת מסכמת?

יפעת שאשא ביטון: בבקשה דוקטור קדמן, פעם ראשונה שאני מסיימת דיון בזמן.

<יצחק קדמן: יהיה בזמן.

<יצחק קדמן: אני שואל, בינתיים, איך אפשר לעשות על מנת שהציבור שדופקים לו בדלת ידע שזה לא המעגל השני והשלישי שתיארתי, אלא זה יום התרמה שמוכר על ידי משרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: יש הגדרה - - -

<יצחק קדמן: לא.

<יצחק קדמן: הציבור לא יודע, יכול להיות, אבל צריך להסביר את זה יום לפני ההתרמה כדי שהציבור ידע שרק אלה ואלה הם המאושרים ואלה הימים.

<אליאב בטיטו: צריך לעשות את זה בהסברה, כי גם אם יהיה להם תג גם עמותות פרטיות יופיעו עם תגים ויגידו גם אנחנו.

<יצחק קדמן: לכן אמרתי שצריכה לצאת מודעה מטעם משרד החינוך: 'מחר יגיעו לכאן רק אלה שמאושרים על ידנו'.

יפעת שאשא ביטון: בדרך כלל מודעות יוצאות מהרשויות.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת מתי אמורים להגיד, אני מקבלת איזה מסמך מבית הספר שביום כזה וכזה עוברים ומתרימים.

יפעת שאשא ביטון: הם עושים את זה יותר כדי שנפתח את ליבנו.

יפעת שאשא ביטון: כן זה דווקא זכור, תודה רבה על ההערה.

יפעת שאשא ביטון: אני ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם באמת אסכם את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: מה שבאמת עלה בצורה בולטת זה הפער שעלה פה בשולחן.

יפעת שאשא ביטון: הפער בין מה שאנחנו שומעים שעולה מהשטח של מה קורה לילדים ובתי הספר במערכת החינוך לגבי היישום של החוזר, לבין מה ששמענו מהעמותות.

יפעת שאשא ביטון: שוב, אני בטוחה שהעמותות עושות עבודה, יש את הפעילות ועושות הסברה, אבל השאלה היא אם באמת מגיעים לכל ילד.

יפעת שאשא ביטון: מישהו ניסה להסביר פה שבעצם ההסברה נעשית על פי אשכולות ואז חלק מהילדים יודעים על המתרימים, אבל החלק האחר שהוא שלושה רבעים לא יודע על מה הוא מתרים, כי אנחנו מכניסים עמותה אחת מתוך הארבע לצורך.

יפעת שאשא ביטון: זה משהו שאני רוצה שהוא כן יטופל.

יפעת שאשא ביטון: ראשית, בלי אכיפה, בלי פיקוח על הנושא של החוזר, הוא לא שווה כלום.

יפעת שאשא ביטון: אין לו משמעות, תחסכו את הדפים, תחסכו את הדיו.

יפעת שאשא ביטון: אם הם לא קוראים אותו ועושים את מה שכתוב בו, אז הוא חסר כל טעם.

יפעת שאשא ביטון: אני ממבקשת דוד, תעביר לשטח את המסר המאוד ברור: חוזר מנכ"ל הוא לא המלצה.

יפעת שאשא ביטון: צריך לנהוג על פיו וזה חשוב מאוד.

יפעת שאשא ביטון: אני שומעת הרבה פעמים את השיח של העומס במערכת החינוך להכניס הסברה.

יפעת שאשא ביטון: זה הרבה שעות לימוד.

יפעת שאשא ביטון: לפחות לפי התפיסה, אני מצפה ממנהלי בתי הספר שיבינו שלסיפור החברתי אנחנו מקדישים לו מנקודת ראות אישית, קראו לזה מעורבות חברתית ושזה חלק מתנאי הבגרות.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, מבחינת משרד החינוך כן נותנים לזה את הנפח הראוי לו.

יפעת שאשא ביטון: שיבינו שהכניסה של העמותות בתהליך החינוכי שנעשה הוא לא פחות חשוב מההתרמה עצמה, ואם הוא לא נעשה הוא מיתר את ההתרמה, לפחות על פי תפיסתי ועל פי מה שעלה כאן.

יפעת שאשא ביטון: גם זה חשוב.

יפעת שאשא ביטון: הגנה וביטחון לילדים, זה עלה חזק.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת, אנחנו חייבים להיות ad mind לסיפור הזה.

יפעת שאשא ביטון: לוודא שהילדים יוצאים באמת בזוגות או שלשות, לוודא שהילדים מתרימים בסביבה הטבעית שלהם.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו מדברים על יישוב שבו יש מגוון בתי ספר, הילדים יכולים לעבור בשכונות שלהם ואז הם מכירים פחות או יותר את השכנים, מכירים את הסביבה.

יפעת שאשא ביטון: חשוב באמת שתרד הנחייה כזו למערכת החינוך, שילדים שיוצאים להתרמה יתרימו בסביבה הקרובה לביתם מבחינה גיאוגרפית.

יפעת שאשא ביטון: כמה שאפשר, שיהיה ברור.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה להגיד לך, אני פגשתי בימי התרמה ילדים שהם לא מהאזור, לפחות לא מסביבת המגורים שלי, שווה להגיד את זה.

<דוד פלבר: זה אפילו לתועלתם כדאי לעשות את זה מבחינת זמן ההתרמה והפיזור.

<דוד פלבר: אבל יש ערים שכל בית ספר זה אשכול אחד, קמפוס אחד גדול ששם בית הספר.

<דוד פלבר: ילדים מגיעים מכל היישוב.

<דוד פלבר: יש תיכונים, סתם בירושלים, תיכון ליד"א הוא לוקח מכל מקום, הוא לא לקוח מהסביבה.

<דוד פלבר: בתי הספר הם אזוריים.

יפעת שאשא ביטון: מצוין, שכל ילד יתרים בסביבת המגורים שלו.

יפעת שאשא ביטון: אתה מחזק אותי, זה אפילו מאפשר פריסה יותר רחבה של בית ספר אחד.

<דוד פלבר: מצד אחד.

<דוד פלבר: מצד שני זה מאלץ כמה בתי ספר להתרים באותו אזור - - - <קריאה:> בדיוק, ואז דופקים לך שלוש פעמים בדלת.

<דוד פלבר: זה לא כל כך קל - - -

יפעת שאשא ביטון: לא ברמת המלצה.

יפעת שאשא ביטון: - - - <קריאה:> זה עדיף, כי אז הוא מכיר את אלה שהוא מקיש להם בדלת.

יפעת שאשא ביטון: לא נעים לך אז אתה תורם.

יפעת שאשא ביטון: בשביל הילדים שלנו, מאוד חשוב לי שיהיה כאן, אני מבקשת ממשרד החינוך ואפילו בשיתוף העמותות, כדי ללמוד את העניין הזה שווה להשקיע בזה קצת, לעשות סקר בקרב השטח.

יפעת שאשא ביטון: קרי, מנהלי בתי הספר, תלמידים בשכבות שמתרימות, באמת כדי לראות מה התחושות שלהם, מה הם מרגישים, עד כמה הם מקבלים הסברה לפני שהם יוצאים, כמה מהם באמת מקבלים הסברה לגבי העמותה שעבורה הם יוצאים להתרים.

יפעת שאשא ביטון: בעצם לעסוק בכל הסוגיות שמעלה חוזר מנכ"ל.

יפעת שאשא ביטון: לבדוק את זה עצמנו לעומק, לראות אם אנחנו משיגים את זה.

יפעת שאשא ביטון: זה לא במטרה לבטל את ימי ההתרמה, זה במטרה לראות שאנחנו עושים את זה נכון ואיפה שצריך - - -

<יצחק קדמן: גם בקרב ההורים.

יפעת שאשא ביטון: ולשפר את עצמנו.

יפעת שאשא ביטון: כן בהחלט אפשר להכניס גם את ההורים לתוך הסיפור הזה ושנשמע את כל הציבור.

יפעת שאשא ביטון: אלו בעצם ההמלצות.

יפעת שאשא ביטון: אני מאחלת גם לעמותות הצלחה.

יפעת שאשא ביטון: ילדים תשמרו על עצמכם כשאתם יוצאים להתרים.

יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך, תודה.